text: френски език, като всички текстове са еднакво автентични.Hecho en Bruselas, a doce de julio de mil novecientos ochenta y nueve.Udfærdiget i Bruxelles, den tolvte juli nitten hundrede og niogfirs.Geschehen zu Brüssel am zwölften Juli neunzehnhundertneunundachtzig.Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δώδεκα Ιουλίου χίλια εννιακόσια ογδόντα εννέα.Done at Bruxssels on the twelfth day of July in the year one thousand nine hundred and eighty-nine.Fait à Bruxelles, le douze juillet mil neuf cent quatre-vingt-neuf.Fatto a Bruxelles, addì dodici luglio millenovecentottantanove.Gedaan te Brussel, de twaalfde juli negentienhonderd negenentachtig.Feito em Bruxelas, em doze de Julho de mil novecentos e oitenta e nove.Por el Consejo de las Comunidades EuropeasFor Rådet for De Europæiske FælesskaberFür den Rat der Europäischen GemeinschaftenΓια το Συμβούλιο των Ευρωπαϊκών ΚοινοτήτωνFor the Council of the European CommunitiesPour le Conseil des Communautés européennesPer il Consiglio delle Comunità europeeVoor de Raad van de Europese GemeenschappenPelo Conselho das Comunidades Europeias+++++ TIFF +++++Por el Gobierno de la Confederación SuizaFor regeringen for SchweizFür die Regierung der Schweizerischen EidgenossenschaftΓια την κυβέρνηση της Ελβετικής ΣυνομοσπονδίαςFor the Governement of the Swiss ConfederationPour le gouvernement de la Confédération suissePer il governo della Confederazione svizzeraVoor de Regering van de Zwitserse BondsstaatPelo Governo da Confederação Suíça+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------19890712СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ НА ДОГОВАРЯЩИТЕ СЕ СТРАНИкъм допълнителния протокол към Споразумението между Европейската икономическа общност и Конфедерация Швейцария относно премахването на съществуващите и предотвратяването на нови количествени ограничения на износа или на мерки с равностоен ефектДоговарящите се страни заявяват, че членове 7, 13а и 13б от споразумението се прилагат за продуктите, посочени в член 2 от споразумението,- включително нефтените продукти, посочени в член 14 от споразумението,- с изключение на продуктите, които са предмет на споразумението между държавите-членки на Европейската общност за въглища и стомана, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна.--------------------------------------------------


text:
 21.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 102/67
 Само оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правно действие съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН за статута TRANS/WP.29/343, който е на разположение на електронен адрес:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.
 Правило No 118 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — Единни технически предписания относно горимостта и/или горивофобните или маслофобните свойства на материалите, използвани за производството на определени категории моторни превозни средства [2015/622]
 Включващо всички текстове в сила до:
 Допълнение 1 към серия от изменения 02 — Дата на влизане в сила: 3 ноември 2013 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 1.
 Обхват
 2.
 Определения: общи положения
 3.
 Заявление за одобряване
 4.
 Одобряване
 5.
 Част I: одобряване на типа на превозно средство по отношение на горимостта на компонентите, използвани във вътрешното отделение, отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение и/или горивофобните или маслофобните свойства на изолационните материали, използвани в отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение.
 6.
 ЧАСТ II: ОДОБРЯВАНЕ НА КОМПОНЕНТ ПО ОТНОШЕНИЕ НА НЕГОВАТА ГОРИМОСТ И/ИЛИ ГОРИВОФОБНИТЕ ИЛИ МАСЛОФОБНИТЕ МУ СВОЙСТВА
 7.
 Изменение на типа и разширение на одобрението
 8.
 Съответствие на производството
 9.
 Санкции при несъответствие на производството
 10.
 Окончателно прекратяване на производството
 11.
 Наименования и адреси на техническите служби, отговорни за провеждане на изпитвания за одобрение, и на органите по одобряването на типа
 12.
 Преходни разпоредби
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 1
 Информационен документ за превозно средство
 2
 Информационен документ за компонент
 3
 Съобщение (относно одобряването на типа на превозно средство)
 4
 Съобщение (относно одобряването на типа на компонент)
 5
 Оформление на маркировките за одобрение
 6
 Изпитване за определяне на хоризонталната скорост на горене на материалите
 7
 Изпитване за определяне на характеристиките на топене на материалите
 8
 Изпитване за определяне на вертикалната скорост на горене на материалите
 9
 Изпитване за определяне на горивофобните или маслофобните свойства на материалите
 1. ОБХВАТ
 1.1. Настоящото правило се прилага за горимостта (запалимостта, скоростта на горене и характеристиките на топене) и за горивофобните или маслофобните свойства на материалите, използвани в превозни средства от категория М3, класове II и III (1).
 Одобрения на типа се издават съгласно:
 1.2.
 Част I — Одобряване на тип превозно средство по отношение на горимостта и/или горивофобните или маслофобните свойства на компонентите, използвани във вътрешното отделение, отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение.
 1.3.
 Част II — Одобряване на компонент по отношение на горимостта и/или горивофобните или маслофобните му свойства, който е монтиран във вътрешното отделение, отделението на двигателя или всяко обособено отоплително отделение.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ: ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 2.1.
 „Производител“ означава лицето или организацията, която е отговорна пред органа по одобряването на типа за всички аспекти на процеса на одобрение на типа и за осигуряване на съответствието на производството. Не е от съществено значение дали лицето или организацията участва пряко във всички етапи на производството на превозното средство или компонента, предмет на процеса на одобряване.
 2.2.
 „Вътрешно отделение“ означава отделение, предназначено за пътници, водачи и/или екипаж, ограничено

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
от вътрешната(ите) повърхност(и) на:
 а)
 тавана;
 б)
 пода;
 в)
 предните, задните и страничните стени;
 г)
 вратите;
 д)
 външните стъкла.
 2.3.
 „Отделение на двигателя“ означава отделение, в което е монтиран двигателят и в което може да бъде монтиран отоплител, работещ чрез изгаряне на гориво.
 2.4.
 „Обособено отоплително отделение“ означава отделение за отоплител, работещ чрез изгаряне на гориво, разположено извън вътрешното отделение и отделението на двигателя.
 2.5.
 „Материали за производство“ означава продукти в големи количества (напр. рулони с тапицерия) или готови компоненти, доставени на производителя за вграждане в одобрен по настоящото правило тип превозно средство или на работилница за използване при дейността за поддръжка и ремонт на превозни средства.
 2.6.
 „Седалка“ означава конструкция, която е възможно да бъде или да не бъде съставна част от конструкцията на превозното средство, комплектувана с тапицерия и предвидена за сядане на едно възрастно лице. Терминът обхваща самостоятелна седалка или част от седалка тип пейка, предвидена за сядане на едно възрастно лице.
 2.7.
 „Група седалки“ означава или седалка тип пейка, или отделни седалки, разположени обаче една до друга (монтирани по такъв начин, че предното устройство за закрепване на една седалка да е на една линия със или да е пред задното устройство за закрепване и да е на една линия със или да е зад предното устройство за закрепване на друга седалка) и на които има място за сядане на едно или повече възрастни лица.
 2.8.
 „Седалка тип пейка“ е конструкция, комплектувана с тапицерия, предвидена за сядане на повече от един възрастен.
 2.9.
 „Материал, поставен във вертикално положение“ означава материали, монтирани във вътрешното отделение, в отделението на двигателя или обособено отоплително отделение на превозното средство, при което техният наклон надвишава 15 процента спрямо хоризонталата, когато превозното средство е с масата си в готовност за движение и стои върху гладка и хоризонтална земна повърхност.
 3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЯВАНЕ
 3.1. Заявлението за одобряване на тип превозно средство или компонент въз основа на настоящото правило се представя от производителя.
 3.2. То се придружава от информационен документ, съответстващ на образеца, показан в приложение 1 или приложение 2.
 3.3. На техническата служба, отговаряща за провеждане на изпитванията за одобрение на типа, трябва да се предостави следното:
 3.3.1.
 В случай на одобряване на превозно средство: превозно средство, представително за одобрявания тип.
 3.3.2.
 В случай на компоненти, чийто тип е вече одобрен: списък на номерата на одобрението на типа и обозначенията на производителя на типа на съответните части трябва да бъде приложен към заявлението за одобряване на типа превозно средство;
 3.3.3.
 В случай на компоненти без одобрение на типа:
 3.3.3.1.
 образци на използваните в превозните средства компоненти, представителни за одобрявания тип, броят на които е уточнен в приложения 6 — 9;
 3.3.3.2.
 освен това на техническата служба се предоставя още един образец с контролно предназначение в бъдеще;
 3.3.3.3.
 за устройства като седалки, завеси, разделителни прегради и др.: образците, посочени в точка 3.3.3.1, плюс едно цяло устройство, както е посочено по-горе.
 3.3.3.4.
 Образците трябва да бъдат ясно и незаличимо маркирани с търговското наименование или марка на заявителя и обозначението на типа.
 4. ОДОБРЯВАНЕ
 4.1. Ако


text:
типът, представен за одобряване по реда на настоящото правило, отговаря на изискванията от съответната(ите) част(и) на настоящото правило, за съответния тип се издава одобрение.
 4.2. За всеки одобрен тип се определя номер на одобрението. Първите две цифри от този номер (понастоящем 02, съответстващи на серия от изменения 02) означават серията от изменения, включваща най-новите основни технически изменения, направени в правилото към момента на издаване на одобрението. Една и съща страна по Спогодбата не може да присвоява същия номер на друг тип превозно средство или компонент, определени в настоящото правило.
 4.3. Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко одобрение или разширение на одобрение на тип съгласно настоящото правило посредством един от формулярите, които съответстват на образците от съответно приложение 3 или 4 към настоящото правило.
 4.4. Върху всяко превозно средство, което съответства на одобрен по настоящото правило тип превозно средство, на видно и леснодостъпно място, определено във формуляра за одобряване, се поставя международна маркировка за одобрение, състояща се от:
 4.4.1.
 Оградена с окръжност буква„E“, следвана от отличителния номер на държавата, която е издала одобрението (2).
 4.4.2.
 Номера на настоящото правило, следван от буквата „R“, „I“ за указване на част I от настоящото правило, тире и номера на одобрението, поставени вдясно от окръжността по точка 4.4.1.
 4.4.3.
 Ако превозното средство съответства на тип превозно средство, одобрен по едно или няколко правила, приложени към Спогодбата, в държавата, издала одобрението по настоящото правило, не е необходимо да се повтаря символът, указан в точка 4.4.1; в този случай номерата на правилата, по които е издадено одобрение в държавата, издала одобрение по настоящото правило, се поставят във вертикални колони отдясно на символа, предписан в точка 4.4.1.
 4.4.4.
 Маркировката за одобрение трябва да бъде ясно четлива и незаличима.
 4.4.5.
 Маркировката за одобрение се поставя в близост или върху табелката с данни на превозното средство, поставена от производителя.
 4.5. Не е необходимо материалите за производство да бъдат маркирани поотделно. Опаковката обаче, с която те се доставят, трябва да бъде маркирана с международна маркировка за одобрение, състояща се от:
 4.5.1.
 Окръжност около буквата „Е“, следвана от отличителния номер на държавата, издала одобрението (2).
 4.5.2.
 Номера на настоящото правило, следван от буквата „R“, „II“ за указване на част II от настоящото правило, тире и номера на одобрението, поставени вдясно от окръжността по точка 4.4.1.
 4.5.3.
 В близост до окръжността:
 4.5.3.1.
 Символи, указващи посоката, в която материалът може да бъде поставян:
 за хоризонтална посока (вж. точка 6.2.1);
 за вертикална посока (вж. точки 6.2.3 и 6.2.4);
 за хоризонтална и вертикална посоки (вж. точки 6.2.1, 6.2.3 и 6.2.4).
 4.5.3.2.
 Символ „V“, указващ, че материалът отговаря на изискванията на точка 6.2.2.
 4.5.4.
 Маркировката за одобрение трябва да бъде ясно четлива и незаличима.
 4.6. Компонентите могат да бъдат маркирани с маркировката за одобрение, предписана в точка 4.5.
 4.6.1. Ако е нанесена, маркировката на комплектувани компоненти, като например седалки, разделителни прегради, полици за багаж и др., трябва да включва символа „CD“, указващ, че компонентът е одобрен като комплектувано устройство.
 4.7. Приложение 5 към настоящото правило дава примери за оформлението на маркировки за одобрение.


text:
5. ЧАСТ I: ОДОБРЯВАНЕ НА ТИПА НА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА ГОРИМОСТТА НА КОМПОНЕНТИТЕ, ИЗПОЛЗВАНИ ВЪВ ВЪТРЕШНОТО ОТДЕЛЕНИЕ, ОТДЕЛЕНИЕТО НА ДВИГАТЕЛЯ И ВСЯКО ОБОСОБЕНО ОТОПЛИТЕЛНО ОТДЕЛЕНИЕ И/ИЛИ ГОРИВОФОБНИТЕ ИЛИ МАСЛОФОБНИТЕ СВОЙСТВА НА ИЗОЛАЦИОННИТЕ МАТЕРИАЛИ, ИЗПОЛЗВАНИ В ОТДЕЛЕНИЕТО НА ДВИГАТЕЛЯ И ВСЯКО ОБОСОБЕНО ОТОПЛИТЕЛНО ОТДЕЛЕНИЕ.
 5.1. Определение
 За целите на част I от настоящото правило:
 5.1.1.
 „Тип превозно средство“ означава превозни средства, които не се различават по отношение на такива основни характеристики като обозначението на типа от производителя.
 5.2. Спецификации
 5.2.1. Материалите във и на не повече от 13 mm извън вътрешно отделение, материалите от отделението на двигателя и материалите от всяко обособено отоплително отделение, използвани в превозното средство, подлежащо на одобрение на типа, трябва да отговарят на изискванията на част II от настоящото правило.
 5.2.2. Материалите и/или оборудването, използвани във вътрешното отделение, в отделението на двигателя и във всяко обособено отоплително отделение и/или в устройства, одобрени като компоненти, се монтират така, че да се намали максимално рискът от образуване и разпространение на пламък.
 5.2.3. Тези материали и/или оборудване се монтират само в съответствие с тяхното предназначение и с изпитването(ята), на което(ито) са били подложени (вж. точки 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5, 6.2.6 и 6.2.7), по-специално по отношение на тяхната горимост и характеристики на топене (в хоризонтална/вертикална посока) и или техните горивофобни или маслофобни свойства.
 5.2.4. Всеки адхезионен агент, използван за закрепване на материал от интериора към неговата поддържаща конструкция, не трябва, доколкото това е възможно, да повишава горимостта на материала.
 6. ЧАСТ II: ОДОБРЯВАНЕ НА КОМПОНЕНТ ПО ОТНОШЕНИЕ НА НЕГОВАТА ГОРИМОСТ И/ИЛИ ГОРИВОФОБНИТЕ ИЛИ МАСЛОФОБНИТЕ МУ СВОЙСТВА
 6.1. Определения
 За целите на част II от настоящото правило
 6.1.1.
 „Тип компонент“ означава компоненти, които не се различават по отношение на такива основни характеристики като:
 6.1.1.1.
 обозначение на типа от производителя,
 6.1.1.2.
 предназначението (тапицерия за седалка, облицовка на покрив, изолация и др.),
 6.1.1.3.
 основния(те) материал(и) (напр. вата, пластмаса, гума, смесени материали),
 6.1.1.4.
 броя на слоевете в случай на съставни материали, и
 6.1.1.5.
 други характеристики, доколкото същите оказват забележимо влияние върху описаните в настоящото правило показатели.
 6.1.2.
 „Скорост на горене“ означава частното на изгорялото разстояние, измерено съгласно приложение 6 и/или приложение 8 към настоящото правило, и времето, изминало при изгарянето на това разстояние. Дава се в милиметри за минута.
 6.1.3.
 „Съставен материал“ означава материал, съставен от няколко слоя от сходни или различни материали, свързани заедно по техните повърхности чрез залепване, свързване, плакиране, заваряване и др. Когато различни материали са свързани заедно през интервали (напр. чрез зашиване, високочестотно заваряване, нитоване), тези материали не се считат за съставни материали.
 6.1.4.
 „Лицева страна“ означава страната от материала, която е обърната към отделението за пътници,отделението на двигателя или обособено отоплително отделение, когато материалът е монтиран в превозното средство;
 6.1.5.
 „Тапицерия“ означава комбинацията от подложка от мек материал и довършителен материал за повърхността, които заедно образуват възглавницата на рамката на седалката;
 6.1.6.
 „Вътрешна облицовка(и)“ означава материал(и), който (заедно) образува(т) крайното покритие и вътрешния слой на покрив, стена или под.
 6.1.7.
 „Изолационен(онни) материал (и)“ означава материал(и), използван(и) за намаляване на пренасянето на топлина чрез топлопроводност, излъчване или конвекция,


text:
и за звукоизолиране на отделението на двигателя и на всяко обособено отоплително отделение.
 6.1.8.
 „Горивофобно или маслофобно свойство“ означава способността на материали да не пропускат гориво или смазочен материал, като измерванията се извършват в съответствие с приложение 9 към настоящия регламент.
 6.2. Спецификации
 6.2.1. На изпитването, описано в приложение 6 към настоящото правило, трябва да бъдат подложени следните материали:
 а)
 материал(и) и съставен(ни) материал(и), поставени в хоризонтално положение във вътрешното отделение, и
 б)
 изолационен(онни) материал(и), поставен(и) в хоризонтално положение в отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение.
 Резултатът от изпитването се счита за удовлетворителен, ако хоризонталната скорост на горене е не по-голяма от 100 mm/минута или пламъкът изгасва преди достигането до последната точка на измерване, като се вземат под внимание най-неблагоприятните резултати от изпитването.
 Счита се, че материалите, които отговарят на изискванията на точка 6.2.3, отговарят на изискванията на настоящата точка.
 6.2.2. На изпитването, описано в приложение 7 към настоящото правило, трябва да бъдат подложени следните материали:
 а)
 материал(и) и съставен(ни) материал(и), поставени на повече от 500 mm над възглавницата на седалката и в покрива на превозното средство,
 б)
 изолационен(онни) материал(и), поставен(и) в отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение.
 Резултатът от изпитването се счита за удовлетворителен, ако не се образува капка, която да запали памучната вата, като се вземат под внимание най-неблагоприятните резултати от изпитването.
 6.2.3. На изпитването, описано в приложение 8 към настоящото правило, трябва да бъдат подложени следните материали:
 а)
 материал(и) и съставен(ни) материал(и), поставени във вертикално положение във вътрешното отделение,
 б)
 изолационен(онни) материал(и), поставен(и) във вертикално положение в отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение.
 Резултатът от изпитването се счита за удовлетворителен, ако вертикалната скорост на горене е не по-голяма от 100 mm/минута или пламъкът изгасва, преди да е настъпило разрушаване на първата маркираща нишка, като се вземат под внимание най-неблагоприятните резултати от изпитването.
 6.2.4. Счита се, че материалите, при които се постига средна стойност на критичния топлинен поток при изгасване (стойност CFE), по-голяма или равна на 20 kW/m2, при изпитване по ISO 5658-2 (3), отговарят на изискванията на точки 6.2.2 и 6.2.3, при условие че при вземане под внимание на най-неблагоприятните резултати от изпитването не се наблюдават капки при горенето.
 6.2.5. Всички изолационни материали, поставени в отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение, трябва да преминат изпитването, описано в приложение 9 към настоящото правило.
 Резултатът от изпитването се счита за удовлетворителен, ако увеличението на теглото на изпитвания образец не надвишава 1 g, като се вземат под внимание най-неблагоприятните резултати от изпитването.
 Нишите, необходими по технически причини, напр. за тръби или конструктивни елементи, които трябва да преминават през материала, се разрешават, доколкото се запазва защитата (напр. уплътнителен материал, лента и др.).
 6.2.6. Електрическите кабели трябва да преминат изпитването за устойчивост на разпространение на пламък, описано в стандарта ISO 6722:2006, параграф 12.
 Резултатът от изпитването се счита за удовлетворителен, ако всякакъв пламък от горене на изолационен материал изгасва в рамките на 70 секунди и минимум 50 mm изолация в горната част на изпитвания образец останат неизгорели, като се вземе под внимание най-неблагоприятният резултат


text:
от изпитването.
 6.2.7. Материалите, които не е необходимо да бъдат подлагани на изпитванията, описани в приложения 6—8, са:
 6.2.7.1.
 Изработени от метал или стъкло части;
 6.2.7.2.
 Всяка принадлежност на самостоятелна седалка с маса на неметалния материал, по-малка от 200 g. Ако общата маса на тези принадлежности надвишава 400 g неметален материал на седалка, тогава трябва да бъде изпитан всеки материал;
 6.2.7.3.
 Елементи, чиято повърхностна площ или обем не надвишават съответно:
 6.2.7.3.1.
 100 cm2 или 40 cm3 за елементи, които са свързани към самостоятелно място за сядане;
 6.2.7.3.2.
 300 cm2 или 120 cm3 за един ред седалки и максимум на линеен метър от вътрешността на вътрешното отделение за тези елементи, които са разпределени в превозното средство и които не са свързани към индивидуално място за сядане;
 6.2.7.4.
 Елементи, за които не е възможно да се вземе образец с предписаните размери, както е определено в точка 3.1 от приложение 6 и точка 3 от приложение 7.
 7. ИЗМЕНЕНИЕ НА ТИПА И РАЗШИРЕНИЕ НА ОДОБРЕНИЕТО
 7.1. Органът по одобряването на типа, одобрил типа превозно средство или компонент по отношение на настоящото правило, се уведомява за всяка промяна на типа превозно средство или компонент. В такъв случай органът може:
 7.1.1.
 Да прецени, че е малко вероятно направените промени да окажат съществено неблагоприятно въздействие и че при всички положения превозното средство или компонентите продължават да отговарят на изискванията, или
 7.1.2.
 Да изиска допълнителен протокол от изпитване от техническата служба, която отговаря за провеждане на изпитванията.
 7.2. Потвърждението или отказът на одобрението, като се посочват измененията, се съобщава по процедурата, посочена в точка 4.3 по-горе, на страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило.
 7.3. Органът по одобряването на типа, който издава разширение на одобрението, определя сериен номер на всеки формуляр за съобщение, изготвен за това разширение, и уведомява за него другите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образеца от приложение 3 или приложение 4 към настоящото правило.
 8. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Процедурите по съответствие на производството трябва да отговарят на установените в Спогодбата, допълнение 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), при следните изисквания:
 8.1.
 Превозните средства/компонентите, одобрени по настоящото правило, трябва да бъдат произведени така, че да съответстват на одобрения тип, като отговарят на изискванията от съответната част(и) на настоящото правило.
 8.2.
 Органът по одобряването на типа, който е издал одобрението на типа, може по всяко време да проверява методите за контрол на съответствието, прилагани във всеки производствен обект. Нормалната честота на тези проверки е веднъж на всеки две години.
 9. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 9.1. Одобрение, издадено по отношение на тип превозно средство/компонент съгласно настоящото правило, може да бъде отнето, ако не са спазени изискванията, изложени по-горе.
 9.2. Ако страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, отмени издадено от нея одобрение, тя уведомява незабавно останалите страни по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образците от приложение 3 или приложение 4 към настоящото правило.
 10. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Ако притежателят на одобрение напълно преустанови производството на тип превозно средство, одобрен в съответствие с настоящото правило, той информира


text:
за това органа по одобряването на типа, който е издал одобрението. При получаване на съответното съобщение горепосоченият орган уведомява за това останалите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образеца от приложение 3 или приложение 4 към настоящото правило.
 11. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ОТГОВОРНИ ЗА ПРОВЕЖДАНЕ НА ИЗПИТВАНИЯ ЗА ОДОБРЕНИЕ, И НА ОРГАНИТЕ ПО ОДОБРЯВАНЕТО НА ТИПА
 Прилагащите настоящото правило страни по Спогодбата от 1958 г. съобщават на секретариата на ООН наименованията и адресите на техническите служби, отговарящи за провеждане на изпитания за одобряване, и на органите по одобряването на типа, които издават одобрения и на които трябва да бъдат изпращани издадените в други държави формуляри, удостоверяващи одобрение, разширение, отказ за издаване или отменяне на одобрение.
 12. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
 12.1. От официалната дата на влизане в сила на серия изменения 01 никоя страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, не може да откаже да издаде одобрение по силата на настоящото правило, изменено със серия изменения 01.
 12.2. Считано 24 месеца след датата на официалното влизане сила на серия от изменения 01, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, трябва да издават одобрения само ако одобряваният тип превозно средство или компонент отговаря на изискванията на настоящото правило, изменено със серия от изменения 01.
 12.3. След изтичане на 60 месеца от официалната дата на влизане в сила на серия от изменения 01 страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да откажат първа национална или регионална регистрация (първо пускане в експлоатация) на превозно средство, което не отговаря на изискванията на настоящото правило, изменено със серия от изменения 01.
 12.4. Дори и след датата на влизането в сила на серия от изменения 01 на настоящото правило одобренията на компонентите по предходните серии от изменения на настоящото правило остават в сила и страните по Спогодбата, които ги прилагат, продължават да ги приемат.
 12.5. Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, не трябва да отказват да издават разширения на одобрение, издадено в съответствие със серия от изменения 00 на настоящото правило.
 12.6. От официалната дата на влизане в сила на серия изменения 02 никоя страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, не може да откаже да издаде одобрение по силата на настоящото правило, изменено със серия изменения 02.
 12.7. Считано 48 месеца след датата на официалното влизане сила на серия от изменения 02, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, трябва да издават одобрения само ако одобряваният тип компонент отговаря на изискванията на настоящото правило, изменено със серия от изменения 02.
 12.8. Считано 60 месеца след датата на официалното влизане сила на серия от изменения 02, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, трябва да издават одобрения само ако одобряваният тип превозно средство отговаря на изискванията на настоящото правило, изменено със серия от изменения 02.
 12.9. След изтичане на 96 месеца от официалната дата на влизане в сила на серия от изменения 02 страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да откажат първа национална регистрация (първо пускане в експлоатация) на превозно средство, което не отговаря на изискванията на настоящото правило, изменено


text:
със серия от изменения 02.
 12.10. Дори и след датата на влизането в сила на серия от изменения 02 одобренията на компонентите по предходните серии от изменения на настоящото правило остават в сила и страните по Спогодбата, които прилагат правилото, продължават да ги приемат.
 (1) Съгласно определението в Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3), (документ ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, para. 2).
 (2) Отличителните номера на договарящите страни по Спогодбата от 1958 г. са дадени в приложение 3 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозни средства (R.E.3), документ TRANS/WP.29/78/Rev.2./Amend.1.
 (3) ISO 5658-2: 2006 Изпитвания за реакция на огън — Разпространение на пламъка — Част 2: Странично разпространение по сградните и транспортните продукти във вертикално положение.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 ИНФОРМАЦИОНЕН ДОКУМЕНТ ЗА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО
 В съответствие с точка 3.2 от настоящото правило относно одобряването на типа на превозно средство по отношение на горимостта на компонентите, използвани във вътрешното отделение, отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение, и/или горивофобните или маслофобните свойства на изолационните материали, използвани в отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение.
 1. Общи положения
 1.1. Марка (търговско наименование на производителя): ...
 1.2. Тип и общо(и) търговско(и) описание(я): ...
 1.3. Начини за идентифициране на типа, ако е маркиран върху превозното средство: ...
 1.4. Местоположение на тази маркировка: ...
 1.5. Категория на превозното средство (1): ...
 1.6. Наименование и адрес на производителя: ...
 1.7. Наименование(я) и адрес(и) на монтажното(ите) предприятие(я) ...
 2. Общи конструктивни характеристики на превозното средство
 2.1. Снимки и/или чертежи на представително превозно средство:
 3. Каросерия
 Вътрешно оборудване и/или изолационни материали
 3.1. Седалки
 3.1.1. Брой: ...
 3.2. Материал(и), използван(и) във вътрешното отделение, като се посочват за всеки материал:
 3.2.1. Номер на одобрението на типа на компонент (ако има): ...
 3.2.2. Марка: ...
 3.2.3. Обозначение на типа: ...
 3.2.4. Изпитано в съответствие с точки 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4 (2): ...
 3.2.5. За неодобрени материали
 3.2.5.1. Основен материал(и)/означение: .../... ...
 3.2.5.2. Съставен/единичен (2) материал, брой на слоевете (2): ...
 3.2.5.3. Тип на покритието (2): ...
 3.2.5.4. Максимална/минимална дебелина: ... mm
 3.3. Материали, използвани за изолация на отделението на двигателя и/или обособено отоплително отделение, като се посочват за всеки материал:
 3.3.1. Номер на одобрението на типа на компонент (ако има): ...
 3.3.2. Марка: ...
 3.3.3. Обозначение на типа: ...
 3.3.4. Изпитано в съответствие с точки 6.2.1, 6.2.2, 6.2.3, 6.2.4, 6.2.5 (2): ...
 3.3.5. За неодобрени материали
 3.3.5.1. Основен материал(и)/означение: .../... ...
 3.3.5.2. Съставен/единичен (2) материал, брой на слоевете (2): ...
 3.3.5.3. Тип на покритието (2): ...
 3.3.5.4. Максимална/минимална дебелина: ... mm
 3.4. Електрически кабели, като се посочват за всеки тип:
 3.4.1. Номер(а) на одобрението на типа на компонент, когато има: ...
 3.4.2. Марка: ...
 3.4.3. Обозначение на типа: ...
 3.4.4. За неодобрени материали
 3.4.4.1. Основен материал(и)/означение: .../... ...
 3.4.4.2. Съставен/единичен (2) материал, брой на слоевете (2): ...
 3.4.4.3. Тип на покритието (2): ...
 3.4.4.4. Максимална/минимална дебелина: ... mm
 (1) Както е определено в приложение 7 към Консолидираната резолюция относно конструкцията на превозните средства (R.E.3) (документ TRANS/WP.29/78/Rev.2, para. 2).
 (2) Ненужното се зачерква.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 ИНФОРМАЦИОНЕН ДОКУМЕНТ ЗА КОМПОНЕНТ
 В съответствие с точка 3.2


text:
от правилото относно одобряването на типа на компонент, използван във вътрешното отделение, отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение, по отношение на горимостта му и/или горивофобните или маслофобните свойства на изолационните материали, използвани в отделението на двигателя и всяко обособено отоплително отделение.
 1. Общи положения
 1.1. Марка (търговско наименование на производителя): ...
 1.2. Тип и общо(и) търговско(и) описание(я): ...
 1.3. Наименование и адрес на производителя: ...
 1.4. При компоненти и отделни технически възли, местоположение и метод на нанасяне на маркировката за одобрение: ...
 1.5. Адрес(и) на монтажното(ите) предприятие(я) ...
 2. Материали за интериора
 2.1. Материал(и), предназначени за хоризонтален/вертикален/хоризонтален и вертикален монтаж (1)
 Материал, предназначен да бъде поставен на повече от 500 mm над възглавницата на седалката и/или в покрива на превозното средство: да/не е приложимо (1)
 2.2. Основен материал(и)/означение: .../... ...
 2.3. Съставен/единичен (1) материал, брой на слоевете (1): ...
 2.4. Тип на покритието (1): ...
 2.5. Максимална/минимална дебелина: ... mm
 2.6. Номер на одобрението на типа, ако има: ...
 3. Изолационни материали
 3.1. Материал(и), предназначени за хоризонтален/вертикален/хоризонтален и вертикален монтаж (1)
 3.2. Основен материал(и)/означение: .../... ...
 3.3. Съставен/единичен (1) материал, брой на слоевете (1): ...
 3.4. Тип на покритието (1): ...
 3.5. Максимална/минимална дебелина: ... mm
 3.6. Номер на одобрението на типа, ако има: ...
 4. Електрически кабели
 4.1. Материал(и), използван(и) за: ...
 4.2. Основен материал(и)/означение: .../... ...
 4.3. Съставен/единичен (1) материал, брой на слоевете (1): ...
 4.4. Тип на покритието (1): ...
 4.5. Максимална/минимална дебелина: ... mm
 4.6. Номер на одобрението на типа, ако има: ...
 (1) Ненужното се зачерква.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 Текст на изображението
 СЪОБЩЕНИЕ
 (Максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 (1)
 издадено от: Наименование на административния орган
 относно (2): Издаване на одобрение
 Разширяване на одобрение
 Отказване на одобрение
 Отнемане на одобрение
 Окончателно прекратяване на производството
 на тип превозно средство съгласно Правило No 118
 Одобрение No Разширение No
 Основание за разширението:
 Раздел I
 Общи положения
 1.1. Марка (търговско наименование на производителя):
 1.2. Тип:
 1.3. Средства за идентифициране на типа, ако са маркирани върху превозното средство/компонента/обособения технически възел (2), (б):
 1.3.1. Местоположение на тази маркировка:
 1.4. Категория превозно средство (в):
 1.5. Наименование и адрес на производителя:
 1.6. Местоположение на маркировката за одобрение:
 1.7. Адрес(и) на монтажното(ите) предприятие(я)
 Раздел II
 1. Допълнителна информация (когато е приложимо)
 2. Техническа служба, отговорна за провеждане на изпитванията:
 3. Дата на протокола от изпитването:
 4. Номер на протокола от изпитването:
 5. Забележки (ако има):
 6. Място:
 7. Дата:
 8. Подпис:
 9. Прилага се индексът на информационния пакет, който е подаден при органа по одобряването на типа и може да бъде получен при поискване.
 (1) Отличителен номер на държавата, която е издала/разширила/отказала/отнела одобрението.
 (2) Ненужното се зачерква (има случаи, когато има повече от една възможност и не е необходимо да се зачерква нищо).
 (б) Ако средствата за идентифициране на типа съдържат знаци, които не засягат описанието на типа превозно средство, компонент или отделен технически възел, обхванати в настоящия информационен документ, тези знаци трябва да се отбележат в документацията със символа: „?“. (напр. ABC??123??).
 (в) Според определението в приложение 7 към Консолидираната резолюция


text:
за конструкцията на превозните средства (R.E.3) (документ TRANS/WP.29/78/Rev.2, para 2).
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4
 Текст на изображението
 СЪОБЩЕНИЕ
 (Максимален формат: A4 (210 × 297 mm))
 (1)
 издадено от: Наименование на административния орган
 относно (2): Издаване на одобрение
 Разширяване на одобрение
 Отказване на одобрение
 Отнемане на одобрение
 Окончателно прекратяване на производството
 на тип компонент съгласно Правило No 118
 Одобрение No Разширение No
 Основание за разширението:
 Раздел I
 Общи положения
 1.1. Марка (търговско наименование на производителя):
 1.2. Тип:
 1.3. Средства за идентифициране на типа, ако са маркирани на устройството (б):
 1.3.1. Местоположение на тази маркировка:
 1.4. Наименование и адрес на производителя:
 1.5. Местоположение на маркировката за одобрение:
 1.6. Адрес(и) на монтажното(ите) предприятие(я)
 Раздел II
 1. Допълнителна информация (когато има): вж. допълнение 1
 2. Техническа служба, отговорна за провеждане на изпитванията:
 3. Дата на протокола от изпитването:
 4. Номер на протокола от изпитването:
 5. Забележки (ако има):
 6. Място:
 7. Дата:
 8. Подпис:
 9. Прилага се индексът на информационния пакет, който е подаден при органа по одобряването на типа и може да бъде получен при поискване.
 (1) Отличителен номер на държавата, която е издала/разширила/отказала/отнела одобрението.
 (2) Ненужното се зачерква (има случаи, когато има повече от една възможност и не е необходимо да се зачерква нищо).
 (б) Ако средствата за идентифициране на типа съдържат знаци, които не засягат описанието на типа превозно средство, компонент или отделен технически възел, обхванати в настоящия информационен документ, тези знаци трябва да се отбележат в документацията със символа: „?“. (напр. ABC??123??).
 Допълнение 1
 Допълнение към формуляр за съобщение за одобряване на тип No ... относно одобряването на типа на тип компонент съгласно Правило No 118
 1. Допълнителна информация
 1.1. Материали за интериора
 1.1.1. Посоката, в която материалът може да бъде поставян: хоризонтално/вертикално/както хоризонтално, така и вертикално направление(я) (1).
 1.1.2. Отговаря на изискванията в точка 6.6.2: да/не е приложимо (1)
 1.1.3. Проверено е съответствието за одобрените компоненти в качеството им на окомплектувани устройства: да/не (1)
 1.1.4. Ограничения по отношение на употребата и изисквания по отношение на поставянето: .
 1.2. Изолационни материали
 1.2.1. Посоката, в която материалът може да бъде поставян: хоризонтално/вертикално/както хоризонтално, така и вертикално направление(я) (1).
 1.2.2. Проверено е съответствието за одобрените компоненти в качеството им на окомплектувани устройства: да/не (1)
 1.2.3. Ограничения по отношение на употребата и изисквания по отношение на поставянето:
 1.3. Електрически кабели
 1.3.1. Ограничения по отношение на употребата и изисквания по отношение на поставянето: ...
 2. Забележки: ...
 (1) Ненужното се зачерква.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 5
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 Пример 1
 (вж. част I от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена върху превозно средство, показва, че съответният тип е одобрен в Нидерландия (E4) съгласно част I от Правило No 118 с одобрение No 021234. Първите две цифри (02) от номера на одобрението показват, че одобрението е било дадено в съответствие с изискванията на серия от изменения 02 на Правило No 118.
 Пример 2
 (вж. част II от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена върху компонент, показва, че съответният тип е одобрен в Нидерландия (E4) съгласно част II от Правило No 118 с одобрение No 021234.


text:
Първите две цифри (02) от номера на одобрението показват, че одобрението е било дадено в съответствие с изискванията на серия от изменения 02 на Правило No 118.
 Допълнителният символ указва посоката, в която компонентът може да бъде монтиран:
 Символът указва, че компонентът отговаря на изискванията на точка 6.2.2.
 Символът указва, че се касае за одобряване на комплектувано устройство, като седалки, разделителни прегради и др.
 Допълнителните символи се използват само ако са приложими.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 6
 ИЗПИТВАНЕ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ХОРИЗОНТАЛНАТА СКОРОСТ НА ГОРЕНЕ НА МАТЕРИАЛИТЕ
 1. ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ И ПРИНЦИП
 1.1. В случай на изотропен материал се подлагат на изпитване пет образеца, а в случай на анизотропен материал — десет образеца (по пет за всяка посока).
 1.2. Образците се взимат от изпитвания материал. При материали, имащи различна скорост на горене в различни посоки, се изпитва всяка посока. Образците се взимат и поставят в изпитвателната установка, така че да се измери най-високата скорост на горене. Когато материалът се доставя на широчина, трябва да се отреже дължина най-малко 500 mm по цялата широчина. От нея се взимат образци така, че да бъдат на поне 100 mm от края на материала и на равни разстояния един от друг. По същия начин се вземат образци от готови изделия, когато формата на изделието позволява. Когато дебелината на изделието е повече от 13 mm, тя се намалява на 13 mm чрез механичен процес, извършван от страната, която не гледа към съответното отделение (вътрешното отделение, отделението на двигателя или обособено отоплително отделение). Ако не е възможно, изпитването се провежда, съгласувано с техническата служба, върху първоначалната дебелина на материала, което трябва да се посочи в протокола от изпитването.
 Съставни материали (вж. точка 6.1.3) се изпитват като материали с еднородна структура. В случай на материали, изготвени от насложени слоеве от различен състав, които не са съставни материали, всички слоеве от материала, включени до дълбочина 13 mm от повърхността, гледаща към съответното отделение, се изпитват индивидуално.
 1.3. Образецът се държи хоризонтално в държател с U-образна форма и се излага на действието на определен пламък за 15 секунди в горивна камера, като пламъкът действа на свободния край на образеца. При изпитването се определя дали и кога пламъкът изгасва или времето, за което пламъкът преминава измерено разстояние.
 2. ИЗПИТВАТЕЛНА УСТАНОВКА
 2.1. За предпочитане е горивната камера (фигура 1) да е направена от неръждаема стомана и да е с размерите, посочени на фигура 2. Предната страна на камерата има огнеупорно прозорче за наблюдение, което може да обхваща предната част и да бъде конструирано като врата за достъп.
 В долната част на камерата има вентилационни отвори, а от всички страни отгоре има вентилационни прорези. Горивната камера е разположена върху четири крака с височина 10 mm.
 Камерата може да има отвор в единия си край за пропускане на държателя, в който е захваната изпитваната проба; в противоположния край има отвор за подаване на газ. Стопилката от материала се събира в тавичка (вж. фигура 3), която е поставена на дъното на камерата между вентилационните отвори, но без да ги закрива.
 Фигура 1
 Пример за горивна камера


text:
с държател на образеца и вана за капките
 Фигура 2
 Примерна горивна камера
 (размерите са в милиметри)
 Текст на изображението
 Газова горелка
 Вентилационен прорез
 Образец
 Фигура 3
 Стандартна тавичка за събиране на стопилката
 (размерите са в милиметри)
 2.2. Държателят за пробата се състои от две U-образни метални планки или рамки, изработени от корозионноустойчив материал. Размерите са дадени на фигура 4.
 Долната плоча има щифтове, горната — съответни отвори, за да осигурят плътно задържане на образеца. Щифтовете служат също като точки на измерване за началото и края на разстоянието на изгаряне.
 Опората се осигурява от топлоустойчиви телове с диаметър 0,25 mm, опънати през 25 mm върху долната U-образна рамка (вж. фигура 5).
 Равнината, в която лежи долната страна на образеца, трябва да бъде на 178 mm над подовата плоча. Разстоянието между предния ръб на държателя за образеца и края на камерата трябва да бъде 22 mm; разстоянието между надлъжните страни на държателя за образеца и стените на камерата трябва да бъде 50 mm (навсякъде са дадени вътрешните размери) (вж. фигури 1 и 2)
 Фигура 4
 Примерен държател за образеца
 (размерите са в милиметри)
 Текст на изображението
 Горна плоча
 Образец
 Фигура 5
 Част от примерна долна U-образна планка с разположена телена опора
 (размерите са в милиметри)
 Текст на изображението
 Външна страна на рамката
 (посока на образеца на материала)
 Канали 2 × 2
 дължина
 Канали 0,5 × 0,5
 2.3. Газова горелка
 Малкият източник на запалване се осигурява с бунзенова горелка с вътрешен диаметър 9,5 ± 0,5 mm. Разположена е в изпитвателната камера, така че центърът на нейната дюза да е на 19 mm под средата на долния ръб на отворения край на образеца (вж. фигура 2).
 2.4. Газ за изпитването
 Подаваният към горелката газ трябва да има калоричност близо 38 MJ/m3 (напр. природен газ).
 2.5. Метален гребен с дължина най-малко 110 mm, със седем до осем гладки, заоблени зъба на всеки 25 mm.
 2.6. Хронометър, работещ с грешка, не по-голяма от 0,5 секунди
 2.7. Вентилационен шкаф. Горивната камера може да се постави във вентилационен шкаф, при условие че вътрешният обем е най-малко 20 пъти, но не повече от 110 пъти, по-голям от обема на горивната камера, и при условие че нито един от размерите за височина, широчина или дължина на вентилационния шкаф не е повече от 2,5 пъти по-голям от другите два размера. Преди изпитването се измерва вертикалната скорост на въздуха през вентилационния шкаф на 100 mm пред и зад крайното положение, в което ще бъде поставена горивната камера. Скоростта трябва да бъде между 0,10 и 0,30 m/s, за да се избегне евентуално неудобство за оператора заради продуктите на горенето. Възможно е да се използва вентилационен шкаф с естествена вентилация и подходяща скорост на въздуха.
 3. ОБРАЗЦИ
 3.1. Форма и размери
 3.1.1. Формата и размерите на образците са дадени на фигура 6. Дебелината на образеца съответства на дебелината на изпитваното изделие. Тя не трябва да бъде по-голяма от 13 mm. Когато вземането на образец позволява това, образецът трябва да има постоянно сечение по цялата си дължина.
 Фигура 6
 Образец
 (размерите са в милиметри)


text:
3.1.2. Ако формата и размерите на изделието не позволяват взимането на образец от дадения размер, трябва да се спазват следните минимални размери:
 а)
 за образци с широчина между 3 и 60 mm дължината трябва да бъде 356 mm. В този случай материалът се подлага на изпитване по широчината на изделието;
 б)
 за образци с широчина от 60 до 100 mm дължината трябва да бъде най-малко 138 mm. В този случай потенциалното разстояние на изгарянето съответства на дължината на образеца, като измерването започва в първата точка за измерване;
 3.2. Привеждане към околните условия
 Образците се привеждат към околните условия най-малко 24 часа, но не повече от 7 дни, при температура 23 °C ± 2 °C и относителна влажност 50 ± 5 процента и се държат при тези условия до самото изпитване.
 4. ПРОЦЕДУРА
 4.1. Образците се поставят със завласената или с влакнести снопчета повърхност върху плоска повърхност и се сресват два пъти срещу власинките с помощта на гребена (точка 2.5).
 4.2. Образецът се поставя в държателя за образец (точка 2.2), така че изложената страна да бъде надолу към пламъка.
 4.3. Газовият пламък се регулира на височина 38 mm посредством маркировката в камерата, като всмукателният отвор на горелката е затворен. Преди началото на първото изпитване пламъкът на горелката трябва да е горял в продължение на най-малко 1 минута с цел стабилизиране.
 4.4. Избутва се държателят на образеца в горивната камера, така че краят на образеца да е изложен на пламъка, и след 15 секунди се прекратява притокът на газ.
 4.5. Измерването на времето на горене започва от момента, когато основата на пламъка премине първата точка на измерване. Следи се разпространяването на пламъка върху страната, която гори по-бързо от другата (горна или долна страна).
 4.6. Измерването на времето за горене приключва, когато пламъкът е достигнал до последната измервателна точка или когато пламъкът загасне, преди да достигне до последната точка на измерване. Ако пламъкът не достигне последната точка на измерване, измерва се изгорялото разстояние до точката, където пламъкът е загаснал. Разстоянието на изгаряне е разпадналата се част от образеца, която е унищожена от горенето по повърхността или във вътрешността.
 4.7. Когато образецът не се запалва или не продължава да гори, след като горелката е била загасена, или когато пламъкът загасне преди достигане на първата точка на измерване, така че не е било измерено време за горене, в протокола от изпитването се отбелязва, че скоростта на горене е 0 mm/min.
 4.8. При провеждане на поредица от изпитвания или повторения на изпитванията трябва да се вземат мерки така, че максималната температура в горивната камера и държателя за пробата, преди началото на всяко следващо изпитване, да бъде 30 °С.
 5. ИЗЧИСЛЯВАНЕ
 Скоростта на горене, В (1), в милиметри за минута, се определя по формулата:
 B = 60 s/t
 където:
 s
 =
 разстоянието на изгаряне в милиметри;
 t
 =
 времето в секунди, за да изгори разстоянието s.
 (1) Скоростта на горене (B) за всеки образец се изчислява само в случай че пламъкът достигне до последната точка на измерване или до края на образеца.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 7
 ИЗПИТВАНЕ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ


text:
НА ХАРАКТЕРИСТИКИТЕ НА ТОПЕНЕ НА МАТЕРИАЛИТЕ
 1. ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ И ПРИНЦИП
 1.1. Подлагат се на изпитване четири образеца, за двете лица (ако не са еднакви).
 1.2. Образецът се поставя в хоризонтално положение и се излага на електрически радиатор. Под образеца е поставен съд за събиране на получаващите се капки. В този съд се поставя малко памучна вата, за да се провери дали някоя капка не е горяща.
 2. ИЗПИТВАТЕЛНАТА УСТАНОВКА
 Изпитвателната установка се състои от (фигура 1):
 а)
 електрически радиатор;
 б)
 опора с решетка за образеца;
 в)
 съд (за получаващите се капки);
 г)
 опора (за изпитвателната установка).
 2.1. Топлоизточникът е електрически радиатор с полезна мощност 500 W. Излъчващата повърхност трябва да е изготвена от прозрачна кварцова плоскост с диаметър 100 ± 5 mm.
 Лъчистата топлина от изпитвателната установка се измерва на повърхност, която е разположена успоредно на повърхността на радиатора на разстояние 30 mm, и трябва да бъде 3 W/cm2.
 2.2. Калибриране
 За калибриране на радиатора се използва измерител на топлинния поток (радиометър), гардонов тип (фолиен тип), с обхват не по-голям от 10 W/cm2. Чувствителният елемент, поглъщащ лъчистата енергия и евентуално в малка степен енергията от конвекцията, трябва да бъде плосък, кръгъл, с диаметър не повече от 10 mm и да има черно матово покритие.
 Чувствителният елемент се държи в съд с водно охлаждане, чиято предна страна е от фино полиран метал, плоска, съвпадаща с равнината на чувствителния елемент и кръгла с диаметър около 25 mm.
 Лъчистата енергия не трябва да преминава през прозорец преди достигането до чувствителния елемент.
 Измервателният уред трябва да бъде здрав, лесен за поставяне и използване, нечувствителен към въздушни течения и стабилен при калибриране. Измервателният уред трябва да има грешка в рамките на ± 3 процента и повторяемост в рамките на 0,5 процента.
 Калибрирането на измерителя на топлинния поток се проверява всеки път, когато се прави повторно калибриране на радиатора, чрез сравнение с измервателен уред, пазен като контролен еталон и който не се използва за друга цел.
 Контролният еталонен уред трябва да бъде напълно калибриран през една година спрямо национален еталон.
 2.2.1. Проверка на калибрирането
 Облъчеността, получена от входящата мощност, която при първоначалното калибриране е отговаряла на облъченост от 3 W/cm2, трябва да се проверява често (най-малко на всеки 50 работни часа) и изпитвателната установка трябва да бъде повторно калибрирана, ако такава проверка покаже отклонение, по-голямо от 0,06 W/cm2.
 2.2.2. Процедура на калибриране
 Изпитвателната установка се поставя в околна среда, в която по принцип няма въздушни течения (не повече от 0,2 m/s).
 Измерителят на топлинен поток се поставя в изпитвателната установка в положението на образеца, така че чувствителният елемент на измерителя да е разположен централно спрямо повърхността на радиатора.
 Включва се електрическото захранване и се установява входящата мощност при контролера, необходима да произведе в центъра на повърхността на радиатора облъченост от 3 W/cm2. След регулиране на уреда за мощност да регистрира 3 W/cm2 трябва да има период от пет минути без по-нататъшно регулиране, за да се осигури равновесие.
 2.3. Опората за образците трябва да бъде метален пръстен (фигура 1). Отгоре на тази опора е поставена


text:
решетка, изготвена от неръждаеми стоманени телове, със следните размери:
 а)
 вътрешен диаметър: 118 mm,
 б)
 размер на отворите: квадрат 2,10 mm,
 в)
 диаметър на стоманения тел: 0,70 mm.
 2.4. Съдът се състои от цилиндрична тръба с вътрешен диаметър 118 mm и дълбочина 12 mm. Съдът се напълва с памучна вата.
 2.5. Вертикална колона служи за опора на елементите, посочени в точки 2.1, 2.3 и 2.4.
 Радиаторът е поставен отгоре на опората по такъв начин, че излъчващата повърхност да е хоризонтална и излъчването надолу.
 Към колоната е предвиден лост/педал, за да повдига бавно опората от радиатора. Трябва също да бъде предвидена дръжка, за да може радиаторът да се връща в своето нормално положение.
 В нормалното си положение осите на радиатора, опората за образеца и съда трябва да съвпадат.
 3. ОБРАЗЦИ
 Изпитваните образци са с размери: 70 mm × 70 mm. По същия начин се вземат образци от готови изделия, когато формата на изделието позволява. Когато дебелината на изделието е повече от 13 mm, тя се намалява на 13 mm чрез механичен процес, извършван от страната, която не гледа към съответното отделение (вътрешното отделение, отделението на двигателя или обособено отоплително отделение). Ако не е възможно, изпитването се провежда съгласувано с техническата служба върху първоначалната широчина на материала, което трябва да се посочи в протокола от изпитването.
 Съставни материали (вж. точка 6.1.3 от Правилото) се изпитват като материали с еднородна структура.
 В случай на материали, изготвени от насложени слоеве от различен състав, които не са съставни материали, всички слоеве от материала, включени до дълбочина 13 mm от повърхността, гледаща към съответното отделение (вътрешното отделение, отделението на двигателя или обособено отоплително отделение), се изпитват индивидуално.
 Общата маса на изпитвания образец трябва да е най-малко 2 g. Ако масата на един образец е по-малка, се добавят достатъчен брой образци.
 Ако двете страни на материала се различават, трябва да се изпитат и двете, което означава, че трябва да се изпитат осем образеца. Образците и памучната вата се привеждат към характеристиките на околния въздух най-малко 24 часа при температура 23 °C ± 2 °C и относителна влажност 50 ± 5 процента и се държат при тези условия до самото изпитване.
 4. ПРОЦЕДУРА
 Образецът е поставен на опората и последната е така разположена, че разстоянието между повърхността на радиатора и горната страна на образеца е 30 mm.
 Съдът с памучната вата е поставен под решетката на опората на разстояние 300 mm.
 Радиаторът се поставя встрани, така че да не може да излъчва върху образеца и се включва. Когато достигне пълната си мощност, той се разполага над образеца и измерването на времето започва.
 Ако материалът се топи или деформира, височината на радиатора се изменя, за да се поддържа разстоянието от 30 mm.
 Ако материалът се запали, след три секунди радиаторът се поставя встрани. Той се връща на мястото си, когато пламъкът загасне и същата процедура се повтаря толкова пъти, колкото е необходимо през първите пет минути от изпитването.
 След петата минута от изпитването:
 i)
 ако образецът е загаснал (независимо дали се е запалил през първите пет минути от изпитването),


text:
радиаторът се оставя на място даже ако образецът се запали отново;
 ii)
 ако материалът гори, се изчаква изгасване, преди радиаторът да се върне отново в положението си.
 И в двата случая изпитването се продължава с допълнителни пет минути.
 5. РЕЗУЛТАТИ
 Наблюдаваните явления се отбелязват в протокола от изпитването, като например:
 i)
 падането на капки, ако има, независимо дали са горящи;
 ii)
 дали се е получило запалване на памучната вата.
 Фигура 1
 (размерите са в милиметри)
 Текст на изображението
 Подробен чертеж на металните пръстени, служещи за опора на образеца
 Метален пръстен (неподвижен)
 Подвижен метален пръстен
 1 = Радиатор
 2 = Образец
 3 = Решетка (за опора на образеца)
 4 = Памучна вата
 5 = Съд
 Решетка
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8
 ИЗПИТВАНЕ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ВЕРТИКАЛНАТА СКОРОСТ НА ГОРЕНЕ НА МАТЕРИАЛИТЕ
 1. ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ И ПРИНЦИП
 1.1. В случай на изотропен материал се подлагат на изпитване три образеца, а в случай на анизотропен материал — шест образеца.
 1.2. Това изпитване се състои в излагане на образци, които са държани във вертикално положение, на пламък и определяне скоростта на разпространение на пламъка през изпитвания материал.
 2. ИЗПИТВАТЕЛНА УСТАНОВКА
 Изпитвателната установка се състои от:
 а)
 държател на образеца;
 б)
 горелка;
 в)
 вентилационна система за изтегляне на газ и продуктите на горенето;
 г)
 шаблон;
 д)
 маркиращи нишки от бели мерсеризирани памучни нишки с максимална линейна гъстота 50 tex.
 2.1. Държателят на образеца се състои от правоъгълна рамка с височина 560 mm и трябва да има два здраво свързани успоредно пръта на разстояние 150 mm един от друг, на които се закрепват щифтове за поставяне на образеца за изпитване, която е разположена в равнина, отстояща най-малко на 20 mm от рамката. Монтажните щифтове не трябва да са с диаметър, по-голям от 2 mm, и трябва да са с дължина най-малко 27 mm. Щифтовете се разполагат на успоредните прътове на местата, показани на фигура 1. Рамката трябва да се постави на подходяща опора, за да се поддържат прътовете вертикално ориентирани по време на изпитването (за целите на определянето на положението на образеца върху щифтовете в равнина, отдалечена от рамката, могат да се поставят дистанционни втулки с диаметър 2 mm в съседство до щифтовете).
 2.2. Горелката е описана на фигура 3.
 Подаваният газ към горелката може да бъде технически пропан или технически бутан.
 Горелката се разполага пред, но и под образеца така, че да лежи в равнина, минаваща през вертикалната осева линия на образеца и да бъде перпендикулярна на неговата челна повърхност (вж. фигура 2) по начин, при който надлъжната ос е наклонена под ъгъл 30 спрямо вертикалата към долния ръб на образеца. Разстоянието между върха на горелката и долния край на образеца трябва да е 20 mm.
 2.3. Изпитвателната установка може да се постави във вентилационен шкаф, при условие че вътрешният обем е най-малко 20 пъти, но не повече от 110 пъти, по-голям от обема на изпитвателната установка, и при условие че нито един от размерите за височина, широчина или дължина на вентилационния шкаф не е повече от 2,5 пъти по-голям от другите два размера. Преди изпитването се


text:
измерва вертикалната скорост на въздуха през вентилационния шкаф на 100 mm пред и зад крайното положение, в което ще бъде поставена изпитвателната установка. Скоростта трябва да бъде между 0,10 и 0,30 m/s, за да се избегне евентуално неудобство за оператора заради продуктите на горенето. Възможно е да се използва вентилационен шкаф с естествена вентилация и подходяща скорост на въздуха.
 2.4. Използва се плосък здрав шаблон, направен от подходящ материал, и с размер, отговарящ на размера на образеца. В шаблона се пробиват отвори с диаметър приблизително 2 mm, които са разположени така, че разстоянието между центровете на отворите да съответства на разстоянието между щифтовете на рамките (вж. фигура 1). Отворите трябва да се намират на равно разстояние от вертикалните осеви линии на шаблона.
 3. ОБРАЗЦИ
 3.1. Размерите на образците са: 560 × 170 mm.
 Ако размерите на материал не позволяват да се вземе образец с дадените размери, изпитването се провежда съгласувано с техническата служба върху действително използвания размер на материала, което трябва да се посочи в протокола от изпитването.
 3.2. Когато дебелината на образеца е повече от 13 mm, тя се намалява на 13 mm чрез механичен процес, извършван от страната, която не гледа към съответното отделение (вътрешното отделение, отделението на двигателя или обособено отоплително отделение). Ако не е възможно, изпитването се провежда, съгласувано с техническата служба, върху първоначалната дебелина на материала, което трябва да се посочи в протокола от изпитването. Съставни материали (вж. точка 6.1.3) се изпитват като материали с еднородна структура. В случай на материали, изготвени от насложени слоеве от различен състав, които не са съставни материали, всички слоеве от материала, включени до дълбочина 13 mm от повърхността, гледаща към съответното отделение, се изпитват индивидуално.
 3.3. Образците се привеждат към околните условия в продължение на най-малко 24 часа при температура 23 °C ± 2 °C и относителна влажност 50 ± 5 процента и се държат при тези условия непосредствено до самото изпитване.
 4. ПРОЦЕДУРА
 4.1. Изпитването се провежда във въздух с температура между 10 °C и 30 °C и относителна влажност 15 процента и 80 процента.
 4.2. Горелката се загрява предварително в продължение на 2 минути. Височината на пламъка се регулира на 40 ± 2 mm, измерено на разстояние между върха на тялото на горелката и жълтата част на пламъка, когато горелката е ориентирана вертикално и пламъкът се наблюдава на слаба светлина.
 4.3. Образецът се поставя (след като са определени местоположенията на задните маркиращи нишки) на щифтовете на изпитвателната рамка, след като е проверено, че щифтовете преминават през маркираните точки на шаблона и че образецът е отдалечен на най-малко 20 mm от рамката. Рамката се монтира върху опората така, че образецът да е вертикален.
 4.4. Маркиращите нишки се закрепват хоризонтално пред и зад образеца на местата, показани на фигура 1. На всяко място се поставя клуп от нишка, така че двата сегмента да са на разстояние 1 mm и 5 mm от предната и задната повърхност на образеца.
 Всеки клуп се закрепва към подходящо устройство за измерване на време. Нишките трябва да са достатъчно опънати, за да поддържат положението


text:
си спрямо образеца.
 4.5. Образецът се подлага на действието на пламък за 5 секунди. Счита се, че се е получило запалване, ако образецът продължава да гори в продължение на 5 секунди след отстраняване на запалващия пламък. Ако не се е получило запалване, в продължение на 15 секунди на пламък се подлага друг образец приведен към околните условия.
 4.6. Ако някой резултат от серия от три образеца надвишава минималния резултат с 50 процента, се изпитва друга серия от три образеца за тази посока или страна. Ако един или два образеца от серия от три образеца не успеят да изгорят до горната маркираща нишка, се изпитва друга серия от три образеца за тази посока или страна.
 4.7. Трябва да бъдат измерени следните времена в секунди:
 а)
 от началото на подлагане на действието на запалващия пламък до скъсването на една от първите маркиращи нишки (t1);
 б)
 от началото на подлагане на действието на запалващия пламък до скъсването на една от вторите маркиращи нишки (t2);
 в)
 от началото на подлагане на действието на запалващия пламък до скъсването на една от третите маркиращи нишки (t3).
 4.8. Ако образецът не се запали или не продължи да гори, след като огънят е загаснал, или ако пламъкът угасне преди разрушаването на една от първите маркиращи нишки, така че не е измерено време на горене, се счита, че скоростта на горене е 0 mm/min.
 4.9. Ако образецът се запали и пламъците на горящия образец достигнат височината на третите маркиращи нишки, без да бъдат разрушени първата и втората маркиращи нишки (напр. поради характеристиките на материала на образеца от тънък материал), се счита, че скоростта на горене е над 100 mm/min.
 5. РЕЗУЛТАТИ
 Наблюдаваните явления се отбелязват в протокола от изпитването, като се включват:
 а)
 продължителностите на горене: t1, t2 и t3 в секунди, и
 б)
 съответните изгорени разстояния: d1, d2 и d3 в mm.
 Скоростта на горене V1 и скоростите V2 и V3, ако е приложимо, се изчисляват (за всеки образец, ако пламъкът достигне най-малко една от първите маркиращи нишки), както следва:
 Vi = 60 di/ti (mm/min)
 Вземат се под внимание най-високите скорости на горене V1, V2 и V3.
 Фигура 1
 Държател на образеца (размерите са в милиметри)
 (размерите са в милиметри)
 Текст на изображението
 Първа маркираща нишка
 Втора маркираща нишка
 Дистанционни втулки Ø 2 (по избор)
 Образец от материала
 Трета маркираща нишка
 Монтажни щифтове
 Горелка
 Фигура 2
 Място на запалване с горелката (размерите са в милиметри)
 (размерите са в милиметри)
 Текст на изображението
 Запалване в края
 Щифтове
 Дистанци-онна втулка (по избор)
 Рамка
 Образец
 Горелка
 Горелка
 Фигура 3
 Газова горелка
 (размерите са в милиметри)
 Текст на изображението
 Монтирано при сглобяването
 б) Тяло с калиброван отвор за газа
 Изходящ отвор
 Зона на смесване на газа
 (*) Диаметър на окръжността, на която лежат центровете на отворите: 4,4 mm
 в) Стабилизатор на пламъка
 a) Конструкция на газова горелка
 Дроселиращ отвор
 Стабилизатор на пламъка
 Тръба на горелката
 Тяло с калиброван отвор за газа
 Въздушна камера
 Дифузорна зона
 г) Тръба на горелката
 Жлеб
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9
 ИЗПИТВАНЕ ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ГОРИВОФОБНИТЕ ИЛИ МАСЛОФОБНИТЕ СВОЙСТВА НА МАТЕРИАЛИТЕ


text:
1. ОБХВАТ
 Настоящото приложение изброява предписания за изпитване на свойствата на изолационните материали, използвани в отделения на двигателя и в обособени отоплителни отделения.
 2. ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ И ПРИНЦИП
 2.1. Изпитваните образци са с размери: 140 mm × 140 mm.
 2.2. Дебелината на образците трябва да е 5 mm. Ако дебелината на изпитвания образец е над 5 mm, тя трябва да се намали на 5 mm чрез механичен процес, извършен от страната, която не гледа към отделението на двигателя или обособеното отоплително отделение.
 2.3. Изпитвателната течност трябва да бъде дизелово гориво съгласно стандарта EN 590:1999 (търговски горива) или като алтернатива — дизелово гориво в съответствие с Правило No 83 (приложение 10: Спецификация на еталонните горива).
 2.4. Изпитване трябва да преминат четири образеца.
 3. ИЗПИТВАТЕЛНА УСТАНОВКА (ВЖ. ФИГУРИ 4а И 4б)
 Изпитвателната установка се състои от:
 A
 опорна плоча, с твърдост най-малко 70 по Шор (скала D);
 B
 абсорбираща повърхност върху опорната плоча (напр. хартия);
 C
 метален цилиндър (вътрешен диаметър 120 mm, външен диаметър 130 mm, височина 50 mm), напълнен с изпитвателна течност;
 D-D′
 два винта с крилчати гайки;
 E
 изпитван образец;
 F
 горна плоча.
 4. ПРОЦЕДУРА
 4.1. Изпитваният образец и изпитвателната установка се привеждат към околните условия в продължение на най-малко 24 часа при температура 23 °C ± 2 °C и относителна влажност 50 ± 5 процента и се държат при тези условия непосредствено до самото изпитване.
 4.2. Изпитваният образец се претегля.
 4.3. Изпитваният образец, с лицевата си страна нагоре, се поставя върху основата на изпитвателната установка, като металният цилиндър се закрепва в централно положение при достатъчно усилие върху винтовете. Не трябва да изтича изпитвателна течност.
 4.4. Металният цилиндър се напълва с изпитвателна течност до височина 20 mm и системата се оставя да престои 24 часа.
 4.5. Изпитвателна течност и изпитваният образец се отстраняват от изпитвателната установка. Ако върху изпитвания образец се открият остатъци от изпитвателната течност, те се отстраняват без натискане на изпитвания образец.
 4.6. Изпитваният образец се претегля.
 Фигура 4a
 Изпитвателна установка за определяне на горивофобни или маслофобни свойства
 (Размерите са в милиметри)
 Фигура 4б
 Изпитвателна установка за определяне на горивофобни или маслофобни свойства
 (Изглед отстрани)


text:
 3.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 347/44
 РЕШЕНИЕ No 1/2014 НА СЪВЕТА ЗА АСОЦИИРАНЕ ЕС—ЕГИПЕТ
 от 4 септември 2014 година
 за изменение на член 15, параграф 7 от Протокол No 4 към Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Арабска република Египет, от друга страна, относно определянето на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество
 (2014/868/ЕС)
 СЪВЕТЪТ ЗА АСОЦИИРАНЕ,
 като взе предвид Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Арабска република Египет, от друга страна, и по-специално член 39 от Протокол No 4 към него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Член 15, параграф 7 от Протокол No 4 към Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Арабска република Египет, от друга страна (1) („споразумението“), изменен с Решение No 1/2010 на Съвета за асоцииране ЕС—Египет от 3 август 2010 г. (2), позволява при определени условия частично възстановяване или освобождаване от мита или такси с равностоен ефект до 31 декември 2012 г.
 (2)
 За да се осигурят яснота, дългосрочна икономическа предвидимост и правна сигурност на стопанските субекти, страните по споразумението се договориха да удължат срока на прилагане на член 15, параграф 7 от Протокол No 4 към споразумението с три години, считано от 1 януари 2013 г.
 (3)
 Протокол No 4 към споразумението следва да бъде съответно изменен.
 (4)
 Тъй като член 15, параграф 7 от Протокол No 4 към споразумението не се прилага след 31 декември 2012 г., настоящото решение следва да се прилага от 1 януари 2013 г.,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 Член 15, параграф 7, последна алинея от Протокол No 4 към Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Арабска република Египет, от друга страна, относно определянето на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество се заменя със следното:
 „Настоящият параграф се прилагат до 31 декември 2015 г. и може да бъде преразглеждан по взаимна договореност между страните.“
 Член 2
 Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
 То се прилага от 1 януари 2013 г.
 Съставено в Брюксел на 4 септември 2014 година.
 За Съвета за асоцииране
 Председател
 F. MOGHERINI
 (1) ОВ L 304, 30.9.2004 г., стр. 39.
 (2) ОВ L 249, 23.9.2010 г., стр. 5.


text:
 19/ 11
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 3
 41989A0535
 L 285/1
 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
 КОНВЕНЦИЯ
 за присъединяването на Кралство Испания и Португалската република към Конвенцията относно компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела и към протокола за нейното тълкуване от Съда на Европейските общности, с измененията, направени в тях с Конвенцията за присъединяване на Кралство Дания, Ирландия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, и измененията, направени в тях с Конвенцията за присъединяване на Република Гърция (1)
 (89/535/ЕИО)
 ПРЕАМБЮЛ
 ВИСОКОДОГОВАРЯЩИТЕ СЕ СТРАНИ ПО ДОГОВОРА ЗА СЪЗДАВАНЕ НА ЕВРОПЕЙСКАТА ИКОНОМИЧЕСКА ОБЩНОСТ,
 КАТО ОТЧИТАТ, че Кралство Испания и Португалската република, като стават членки на Общността, са поели задължението да се присъединят към Конвенцията относно компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела и към Протокола за нейното тълкуване от Съда, с измененията, направени в тях с Конвенцията за присъединяване на Кралство Дания, Ирландия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, и измененията, направени в тях с Конвенцията за присъединяване на Република Гърция, като за тази цел те са се задължили да встъпят в преговори с държавите-членки на Общността, за да се направят необходимите изменения в тях,
 КАТО СЪЗНАВАТ, че на 16 септември 1988 г. държавите-членки на Общността и държавите-членки на Европейската асоциация за свободна търговия сключиха в Лугано Конвенцията относно компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, която разпростира принципите на Брюкселската конвенция към държавите, които стават страна по същата конвенция,
 ЗА НЕГОВО ВЕЛИЧЕСТВО КРАЛЯ НА БЕЛГИЙЦИТЕ:
 Г-н Jacques de LENTDECKER
 Началник на личния кабинет на министъра на правосъдието
 ЗА НЕЙНО ВЕЛИЧЕСТВО КРАЛИЦАТА НА ДАНИЯ:
 Г-жа Jette Birgitte SELSOE
 И.д. шарже д'афер в Посолството на Дания в Мадрид
 ЗА ПРЕЗИДЕНТА НА ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ:
 Д-р Georg TREFFTZ
 Пълномощен министър в Посолството на Федерална република Германия в Мадрид
 Д-р Klaus KINKEL
 Държавен секретар във Федералното министерство на правосъдието
 ЗА ПРЕЗИДЕНТА НА РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ:
 Г-н Giannis SKOULARIKIS
 Министър на правосъдието
 ЗА НЕГОВО ВЕЛИЧЕСТВО КРАЛЯ НА ИСПАНИЯ:
 Г-н Enrique MUGICA HERZOG
 Министър на правосъдието
 ЗА ПРЕЗИДЕНТА НА ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА:
 Г-н Pierre ARPAILLANGE
 Пазител на печатите
 Министър на правосъдието
 ЗА ПРЕЗИДЕНТА НА ИРЛАНДИЯ:
 Г-н Patrick WALSHE
 Извънреден и пълномощен посланик на Ирландия в Испания
 ЗА ПРЕЗИДЕНТА НА ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА:
 Г-н Giuliano VASSALLI
 Министър на правосъдието
 ЗА НЕГОВО КРАЛСКО ВИСОЧЕСТВО ВЕЛИКИЯ ХЕРЦОГ НА ЛЮКСЕМБУРГ:
 Г-н Ronald MAYER
 Извънреден и пълномощен посланик на Люксембург в Испания
 ЗА НЕЙНО ВЕЛИЧЕСТВО КРАЛИЦАТА НА НИДЕРЛАНДИЯ:
 Г-н Frits KORTHALS ALTES
 Министър на правосъдието
 Г-н J. SPOORMAKER
 Първи секретар в посолството
 ЗА ПРЕЗИДЕНТА НА ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА:
 Г-н Fernando NOGUEIRA
 Министър, отговарящ за връзките със службата на министър-председателя, и министър на правосъдието
 ЗА НЕЙНО ВЕЛИЧЕСТВО КРАЛИЦАТА НА ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ:
 Г-н John PATTEN
 Държавен министър, Министерство на вътрешните работи
 СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:
 ДЯЛ I
 Общи разпоредби
 Член 1
 Кралство Испания и Португалската република се присъединяват към Конвенцията относно компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, подписана в Брюксел на 27 септември 1968 г. (оттук нататък „Конвенцията от 1968 г.“) и към


text:
Протокола за нейното тълкуване от Съда, подписан в Люксембург на 3 юни 1971 г. (оттук нататък „Протокола от 1971 г.“, с измененията, направени в тях:
 —
 с Конвенцията, подписана в Люксембург на 9 октомври 1978 г. (оттук нататък „Конвенцията от 1978 г.“), за присъединяването на Кралство Дания, Ирландия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия към Конвенцията относно компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела и към Протокола за нейното тълкуване от Съда,
 —
 с Конвенцията, подписана в Люксембург на 25 октомври 1982 г. (оттук нататък „Конвенцията от 1982 г.“) за присъединяването на Република Гърция към Конвенцията относно компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела и към Протокола за нейното тълкуване от Съда, с измененията, направени в тях с Конвенцията за присъединяване на Кралство Дания, Ирландия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия.
 Член 2
 Направените с настоящата конвенция изменения по същество, в Конвенцията от 1968 г. и Протокола от 1971 г., изменени с Конвенцията от 1978 г. и Конвенцията от 1982 г., са изложени в дялове II - V. Формалните изменения в Конвенцията от 1968 г. и в Протокола от 1971 г., изменени с Конвенцията от 1978 г. и Конвенцията от 1982 г., са изложени поотделно за всяка съответна автентична версия в приложение I, което съставлява неделима част от настоящата конвенция.
 ДЯЛ II
 Изменения в Конвенцията от 1968 г.
 Член 3
 Между деветото и десетото тире във втория параграф на член 3 от Конвенцията от 1968 г., изменен с член 4 от Конвенцията от 1978 г. и с член 3 от Конвенцията от 1982 г., се добавя следното:
 „—
 в Португалия: член 65, параграф 1, буква в), член 65, параграф 2 и член 65А, буква в) от Гражданския процесуален кодекс (Código de Processo Civil) и член 11 от Кодекса на производството по трудови спорове (Código de Processo de Trabalho),“
 Член 4
 Член 5, точка 1 от Конвенцията от 1968 г., изменен с член 5 от Конвенцията от 1978 г., се заменя със следното:
 „1. при дела, свързани с договор – в съдилищата по местоизпълнението на съответното задължение; при дела, свързани с индивидуални трудови договори, това е мястото, където работникът или служителят обичайно изпълнява своята работа; когато работника или служителя не изпълнява обичайно своята работа в една и съща държава, към работодателят може също така да бъде предявен иск пред съдилищата по мястото където е било или се намира предприятието, което е наело този работник или служител.“
 Член 5
 В член 6 от Конвенцията от 1968 г. се добавя нова точка със следното съдържание:
 „4. при дела, свързани с договор, ако искът може да бъде съединен с първоначалния иск срещу същия ответник по въпроси, свързани с вещни права върху недвижим имот — в съда на договарящата държава, в която се намира имотът.“
 Член 6
 Член 16, точка 1 от Конвенцията от 1968 г. се заменя със следното:
 „1.
 а)
 в производства с предмет вещни права върху недвижим имот или договор за наем на недвижим имот — съдилищата на договарящата държава, в която


text:
се намира имотът;
 б)
 въпреки това, в производства с предмет договор за наем на недвижим имот, сключен с цел временно ползуване с максимален срок от шест последователни месеца, са компетентни и съдилищата на договарящата държава по местоживеенето на ответника при условие че собственикът и наемателят са физически лица и имат местоживеене в същата договаряща държава;“.
 Член 7
 В член 17 от Конвенцията от 1968 г., изменен с член 11 от Конвенцията от 1978 г.,
 —
 първата алинея се заменя със следното:
 „Ако една или повече от страните имат местоживеене в договаряща държава и се споразумеят, че съд на договаряща държава или съдилищата на такава държава са компетентни да уредят всеки спор, който е възникнал или може да възникне във връзка с конкретно правоотношение, този съд или съдилища имат изключителна компетентност. Споразумението за избор на съд се сключва:
 а)
 писмено или за него се съставят писмени доказателства, или
 б)
 във форма, която съответствува на практиката, установена между страните, или
 в)
 в международната търговия — във форма в съответствие с практиката, която страните познават или е трябвало да познават и която в тази търговска дейност е широко известна и редовно се съблюдава от страните по договори от вида, за които става дума в съответната търговска дейност.
 Когато такова споразумение се сключва между страни, нито една от които няма местоживеене в договаряща държава, съдилищата на другите договарящи държави не са компетентни по техните спорове, освен ако избраният съд или съдилища са се отказали от компетентност.“
 —
 следният текст се добавя като последна алинея:
 „При дела, свързани с индивидуални трудови договори, споразумението за предоставяне на компетентност има правно действие само ако е сключено след възникването на спора или ако работникът или служителят се позовава на него за да сезира съдилища, различни от този по местоживеенето на ответника или от този посочен в член 5, точка 1.“
 Член 8
 Член 21 от Конвенцията от 1968 г. се изменя, както следва:
 „Член 21
 Когато пред съдилищата на различни договарящи държави бъдат заведени дела с един и същ предмет и между същите страни, всички съдилища с изключение на първия сезиран съд спират производството служебно, докато бъде установена компетентността на първия сезиран съд.
 След като компетентността на първия сезиран съд бъде установена, всеки друг съд освен него се отказва от компетентност в полза на първия сезиран съд.“
 Член 9
 Член 31, първа алинея от Конвенцията от 1968 г. се изменя, както следва:
 „Решение, постановено в една договаряща държава и подлежащо на изпълнение в нея, се изпълнява във всяка друга договаряща държава когато бъде обявено за подлежащо на изпълнение там по молба на всяко заинтересовано лице.“
 Член 10
 Между четвъртото и петото тире на член 32, първа алинея от Конвенцията от 1968 г., изменен с член 16 от Конвенцията от 1978 г. и член 4 от Конвенцията от 1982 г. се добавя следното:
 „—
 в Испания: до Juzgado de Primera Instancia,“
 и между деветото и десетото тире от него се добавя следното:
 „—
 в Португалия: до Tribunal Judicial de Círculo,“.
 Член 11
 1. Между четвъртото и петото тире на


text:
член 37, първа алинея от Конвенцията от 1968 г., изменен с член 17 от Конвенцията от 1978 г. и член 5 от Конвенцията от 1982 г., се добавя следното:
 „—
 в Испания: до Audiencia Provincial,“
 и между деветото и десетото тире от него се добавя следното:
 „—
 в Португалия: до Tribunal da Relaçao,“.
 2. Член 37, втора алинея, първо тире от Конвенцията от 1968 г., изменен с член 17 от Конвенцията от 1978 г. и член 5 от Конвенцията от 1982 г. се изменя, както следва:
 „—
 в Белгия, Гърция, Испания, Франция, Италия, Люксембург и в Нидерландия: чрез касационна жалба“,
 и между четвъртото и петото тире от него се добавя следното:
 „—
 в Португалия: чрез жалба по правните пунктове,“.
 Член 12
 Между четвъртото и петото тире на член 40, първа алинея, изменен с член 19 от Конвенцията от 1978 г. и член 6 от Конвенцията от 1982 г., се добавя следното:
 „—
 в Испания: до Audiencia Provincial,“
 и между деветото и десетото тире от него се добавя следното:
 „—
 в Португалия: до Tribunal da Relaçao,“.
 Член 13
 Член 41, първо тире от Конвенцията от 1968 г., изменен с член 20 от Конвенцията от 1978 г. и член 7 от Конвенцията от 1982 г. се изменя, както следва:
 „—
 в Белгия, Гърция, Испания, Франция, Италия, Люксембург и в Нидерландия: чрез касационна жалба,“
 и между четвъртото и петото тире от него се добавя следното:
 „—
 в Португалия: чрез жалба по правните пунктове,“.
 Член 14
 Член 50, първа алинея от Конвенцията от 1968 г. се изменя, както следва:
 „Документ, който е официално съставен или вписан като официален документ и подлежи на изпълнение в една от договарящите държави, се обявява за подлежащ на изпълнение в друга договаряща държава в съответствие с процедурата по чл. 31 и следващите. Молбата може да бъде отхвърлена само ако изпълнението на документа противоречи на обществения ред в държавата, до която е отправена молбата.“
 Член 15
 Третата алинея на член 52 от Конвенцията от 1968 г. се заличава.
 Член 16
 Член 54 от Конвенцията от 1968 г. се изменя, както следва:
 „Член 54
 Разпоредбите на настоящата конвенция се прилагат само по отношение на производства, които са образувани и по отношение на документи, които са официално съставени или вписани като официални документи след нейното влизане в сила за държавата по произхода, а когато се иска признаване или допускане на изпълнението на съдебно решение или на официален документ — за държавата, до която е отправена молбата.
 Независимо от това, съдебни решения, постановени след датата на влизане в сила на настоящата конвенция между държавата по произхода и държавата до която е отправена молбата по производства образувани преди тази дата, се признават и изпълняват в съответствие с разпоредбите на дял III, ако компетентността е определена по правила, които съответствуват на предвидените в дял II на настоящата конвенция или в конвенция, сключена между държавата по произхода и държавата, до която е отправена молбата, която е била в сила при образуването на производството.
 Ако страните по спор, свързан с договор са се споразумели писмено, преди 1


text:
юни 1988 за Ирландия или преди 1 януари 1987 за Великобритания, че договорът ще бъде регулиран от правото на Ирландия или на част от Великобритания, съдилищата на Ирландия или на тази част от Великобритания запазват правото да упражнят компетентността си по отношение на спора.“
 Член 17
 В дял VI от Конвенцията от 1968 г. се добавя нов член 54а със следното съдържание:
 „Член 54а
 В тригодишен срок считано от 1 ноември 1986 г. за Дания и от 1 юни 1988 г. за Ирландия компетентността по дела в областта на морското право се определя съответно в тези държави не само съгласно разпоредбите на дял II, а и съгласно разпоредбите на точки 1 - 6 по-долу. Независимо от това, при влизането в сила за една от тези държави на Международната конвенция за задържането на морски кораби, подписана в Брюксел на 10 май 1952 г., действието на тези разпоредби се прекратява по отношение на тази държава.
 1.
 Иск срещу лице, което има местоживеене в договаряща държава, може да бъде предявен в съдилищата на една от изброените по-горе държави по дело в областта на морското право, ако корабът, с които е свързана претенцията, или друг кораб, притежаван от това лице, е задържан чрез съдебно производство на територията на последната държава за обезпечаване на иска, или е могъл да бъде задържан там, но е дадена гаранция или друго обезпечение и:
 а)
 ищецът има местоживеене в последната държава; или
 б)
 претенцията е възникнала в последната държава; или
 в)
 претенцията засяга рейс, по време на който е извършено или е могло да бъде извършено задържане; или
 г)
 претенцията произтича от сблъсък или от вреди, причинени от кораб на друг кораб или на стоки или лица на борда на някой от двата кораба поради извършването или неизвършването на маневра, или поради неспазването на правилата; или
 д)
 претенцията е свързана със спасяване; или
 е)
 претенцията е свързана с ипотека или залог върху задържания кораб.
 2.
 Ищецът може да задържи конкретния кораб, с който е свързана морскоправната претенция, или всеки друг кораб, собственост на лицето, което е било притежател на конкретния кораб при възникването на морскоправната претенция. Въпреки това, по отношение на морскоправните претенции по точка 5, букви о), п) или р) на настоящия член може да бъде задържан само конкретният кораб, с който е свързана морскоправната претенция.
 3.
 Корабите се смятат за собственост на едни и същи притежатели, когато всички дялове в тях са притежание на едно и също лице или лица.
 4.
 Когато корабът е отдаден под наем без капитана и екипажа, и само наемателят носи отговорност за морскоправна претенция, свързана с този кораб, ищецът може да задържи този кораб или всеки друг кораб, собственост на наемателя, но във връзка с тази морскоправна претенция не може да бъде задържан никой друг кораб, собственост на притежателя. Същото важи и в случаите, когато лице, различно от притежателя, носи отговорност за морскоправна претенция, свързана с този кораб.
 5.
 Изразът „морскоправна претенция“ означава вземане, което произтича от едно или повече от следните събития:
 а)
 вреди, причинени на кораб при сблъскване или по


text:
друг начин;
 б)
 смърт или телесна повреда, причинени от кораб или настъпили във връзка с експлоатацията на кораб;
 в)
 спасяване;
 г)
 споразумение, свързано с използуването или наемането на кораб чрез договор за наем или по друг начин;
 д)
 споразумение, свързано с превоза на стоки в кораб чрез договор за наем или по друг начин;
 е)
 погиване или увреждане на стоките, пренасяни в кораб, включително на багажа;
 ж)
 обща авария;
 з)
 договор за заем, обезпечен чрез ипотека върху кораба или товара;
 и)
 влачене;
 й)
 пилотаж;
 к)
 стоки или материали, доставени на кораба за неговата експлоатация или поддръжка;
 л)
 изграждане, поправка или оборудване на кораб, или пристанищни такси;
 м)
 възнаграждения на капитана, командния състав или корабната команда;
 н)
 плащания на капитана, включително плащания, извършени от изпращачи, наематели или агенти от името на кораба или неговия притежател;
 о)
 спорове относно титула или правото на собственост върху кораб;
 п)
 спорове между съпритежатели на кораб относно правото на собственост, владението или доходите от този кораб;
 р)
 ипотека или залог на кораб.
 6.
 В Дания изразът „задържане“ при морскоправните претенции по точка 5, букви о) и п) от настоящия член включва „forbud“, когато това е единствената процедура, допустима по такава претенция според членове 646—653 от Закона за гражданското съдопроизводство (lov om rettens pleje).“
 Член 18
 Следното се добавя на съответните места в хронологичен ред в списъка на конвенциите, посочени в член 55 от Конвенцията от 1968 г., изменена с член 24 от Конвенцията от 1978 г. и член 8 от Конвенцията от 1982 г.:
 „—
 Конвенция между Испания и Франция за признаването и изпълнението на съдебни и арбитражни решения по граждански и търговски дела, подписана в Париж на 28 май 1969 г.,
 —
 Конвенция между Испания и Италия относно правната помощ и признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и съдебни дела, подписана в Мадрид на 22 май 1973 г.,
 —
 Конвенция между Испания и Федерална република Германия за признаването и изпълнението на съдебни решения, съдебни спогодби и подлежащи на изпълнение автентични документи по граждански и търговски дела, подписана в Бон на 14 ноември 1983 г.“
 Член 19
 Член 57 от Конвенцията от 1968 г., изменен с член 25 от Конвенцията от 1978 г. се изменя, както следва:
 „Член 57
 1. Настоящата конвенция не засяга конвенциите, по които договарящите държави са или ще бъдат страни и които, в специфични области, уреждат компетентността, признаването или изпълнението на решенията.
 2. С оглед осигуряването на нейното единно тълкуване, параграф 1 се прилага по следния начин:
 а)
 настоящата конвенция не пречи съд на договаряща държава, която е страна по конвенция, отнасяща се до някоя специфична област, да се признае за компетентен по отношение на такава конвенция, дори ако ответника има местоживеене на територията на договаряща държава която не е страна по такава конвенция. Сезираният съд прилага, във всички случаи, член 20 от настоящата конвенция;
 б)
 решенията, постановени в една договаряща държава от съд, който се е признал за компетентен по отношение на конвенция засягаща специфична област се признават и изпълняват в другите договарящи държави съгласно настоящата конвенция.
 Ако конвенция


text:
относно специфична област по която страни са държавата по произхода и държавата която е отправила молбата предвижда условия за признаване и изпълнение на съдебни решения, прилагат се тези условия. Във всеки случай, разпоредбите на настоящата конвенция относно процедурите за признаване и изпълнение на съдебните решения могат да бъдат приложени.
 3. Настоящата конвенция не пречи на прилагането на разпоредбите които, в специфични области, уреждат компетентността, признаването и изпълнението на решенията и които се или ще се съдържат в актовете на институциите на Европейските общности или в хармонизираните в изпълнение на тези актове национални законодателства.“
 Член 20
 Член 58 от Конвенцията от 1968 г. се изменя, както следва:
 „Член 58
 До момента, в който Конвенцията относно компетентността и изпълнението на съдебните решения в областта на гражданското и търговското право, подписана в Лугано на 16 септември 1988 г. произведе действие по отношение на Франция и на Конфедерация Швейцария, разпоредбите на настоящата конвенция не засягат правата, предоставени на швейцарските граждани с Конвенция между Франция и Конфедерация Швейцария относно компетентността и изпълнението на съдебните решения в областта на гражданското право, подписана в Париж на 15 юни 1869.“
 Член 21
 Член 60 от Конвенцията от 1968 г., изменен с член 27 от Конвенцията от 1978 г., се заличава.
 Член 22
 Член 64, буква в) от Конвенцията от 1968 г. се заличава.
 ДЯЛ III
 Изменения в протокола, приложен към Конвенцията от 1968 г.
 Член 23
 Член Vб, добавен към протокола, приложен към Конвенцията от 1968 г., с член 29 от Конвенцията от 1978 г. и изменен с член 9 от Конвенцията от 1982 г., се заменя със следния текст:
 „Член Vб
 В производства, свързани със спор между капитана и член на екипажа на морски кораб, регистриран в Дания, в Гърция, в Ирландия или в Португалия, относно възнаграждение или други условия на работата, съд в договаряща държава установява, дали дипломатическият или консулски служител, отговарящ за кораба е бил уведомен за спора. Съдът спира производството, докато този служител не бъде уведомен. Съдът служебно отказва компетентност, ако служителят, след като е бил надлежно уведомен, е упражнил предоставените му по въпроса правомощия по силата на консулска конвенция, или при липсата на такава конвенция, е повдигнал в позволения за това срок възражение срещу упражняването на такава компетентност.“
 ДЯЛ IV
 Изменения в Протокола от 1971 г.
 Член 24
 В член 1 от Протокола от 1971 г., изменен с член 30 от Конвенцията от 1978 г. и член 10 от Конвенцията от 1982 г. се добавя нова алинея със следното съдържание:
 „Съдът на Европейските общности също така има компетентност да постановява заключения по тълкуването на Конвенцията за присъединяването на Кралство Испания и Португалската република към Конвенцията от 27 септември 1968 г. и към настоящия протокол, изменени с Конвенцията от 1978 г. и Конвенцията от 1982 г.“
 Член 25
 В член 2, параграф 1 от Протокола от 1971 г., изменен с член 31 от Конвенцията от 1978 г. и член 11 от Конвенцията от 1982 г., между четвърто и пето тире се добавя следното:
 „—
 в Испания: el Tribunal Supremo“,
 и между деветото и десетото


text:
тире от него се добавя следното:
 „—
 в Португалия: o Supremo Tribunal de Justiça and o Supremo Tribunal Administrativo“.
 Член 26
 Член 6 от Протокола от 1971 г., изменен с член 32 от Конвенцията от 1978 г., се заличава.
 Член 27
 Член 10, буква г) от Протокола от 1971 г., изменен с член 33 от Конвенцията от 1978 г., се заличава.
 ДЯЛ V
 Изменени в Конвенцията от 1978 г. и Конвенцията от 1982 г.
 Член 28
 1. Член 25, параграф 2, член 35 и член 36 от Конвенцията от 1978 г. се заличават.
 2. Член 1, параграф 2 от Конвенцията от 1982 г. се заличава.
 ДЯЛ VI
 Преходни разпоредби
 Член 29
 1. Конвенцията от 1968 годна и Протокола от 1971 г., изменени с Конвенцията от 1978 г., Конвенцията от 1982 г. и настоящата конвенция, се прилагат само към образувани съдебни производства и официално съставени или регистрирани документи след влизането в сила на настоящата конвенция в държавата по произход, и когато се иска признаване или изпълнение на съдебно решение или на автентичен документ, в държавата, до която е отправено искането.
 2. Независимо от това, съдебни решения, постановени след датата на влизане в сила на настоящата конвенция между държавата по произход и държавата, до която е отправено искането, по производства, образувани преди тази дата, се признават и изпълняват в съответствие с разпоредбите на дял III от Конвенцията от 1968 г., изменена с Конвенцията от 1978 г., Конвенцията от 1982 г. и настоящата конвенция, ако подведомствеността е била определена по правила, които съответстват на разпоредбите на дял II на Конвенцията от 1968 г., с измененията в нея, или на разпоредбите на конвенция, сключена между държавата по произход и държавата, до която е отправено искането, която конвенция е била в сила при образуването на производството.
 ДЯЛ VII
 Заключителни разпоредби
 Член 30
 1. Генералният секретар на Съвета на Европейските общности предава заверено копие на Конвенцията от 1968 г., на Протокола от 1971 г., на Конвенцията от 1978 г. и на Конвенцията от 1982 г. на английски, гръцки, датски, ирландски, италиански, нидерландски и френски език на правителствата на Кралство Испания и на Португалската република.
 2. Текстовете на Конвенцията от 1968 г., на Протокола от 1971 г., на Конвенцията от 1978 г. и на Конвенцията от 1982 г., съставени на португалски и испански език, са изложени в приложения II, III, IV и V към настоящата конвенция. Текстовете, съставени на португалски и испански език, са автентични при същите условия, както и другите текстове на Конвенцията от 1968 г., Протокола от 1971 г., Конвенцията от 1978 г. и Конвенцията от 1982 г.
 Член 31
 Настоящата конвенция подлежи на ратификация от подписалите я държави. Ратификационните документи се депозират при генералния секретар на Съвета на Европейските общности.
 Член 32
 1. Настоящата конвенция влиза в сила на първия ден от третия месец, следващ датата, в която две от подписалите я държави, една от които е Кралство Испания или Португалската република, депозират своите ратификационни документи.
 2. Настоящата конвенция влиза в сила по отношение на всяка друга подписала я държава на първия ден от


text:
третия месец, следващ депозирането на нейния ратификационен документ.
 Член 33
 Генералният секретар на Съвета на Европейските общности нотифицира подписалите я държави за:
 а)
 депозирането на всеки ратификационен документ;
 б)
 датите на влизане в сила на настоящата конвенция за договарящите се страни.
 Член 34
 Настоящата конвенция, съставена в един оригинал на английски, гръцки, датски, ирландски, испански, италиански, немски, нидерландски, португалски и френски език, като и десетте текста имат еднаква сила, се депозира в архивите на Секретариата на Съвета на Европейските общности. Генералният секретар изпраща надлежно заверено копие на правителството на всяка подписала я държава.
 ПРИЛОЖЕНИЕ I
 ФОРМАЛНИ ИЗМЕНЕНИЯ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 2
 а)
 Датска версия
 1.
 Artikel 3, stk. 2, andet led, affattes saaledes:
 „—
 i Danmark: paragraf 246, stk. 2 og 3, i lov om rettens pleje“.
 2.
 Artikel 4, stk. 2, in fine:
 I stedet for:
 „... der er naevnt i artikel 3, andet afsnit“
 laeses:
 „... der er naevnt i artikel 3, stk. 2“.
 3.
 Artikel 6, nr. 2, affattes saaledes:
 „2.
 som tredjemand i sager om opfyldelse af en forpligtelse eller som tredjemand i andre tilfaelde, ved den ret ...(reste uaendret)“.
 4.
 Artikel 11, stk. 1:
 I stedet for:
 „... artikel 10, tredje afsnit ...“
 laeses:
 „... artikel 10, stk. 3 ...“.
 5.
 Artikel 13, nr. 3, affattes saaledes:
 „... eller loesoeregenstande, og saafremt“.
 6.
 Artikel 15, nr. 1, affattes saaledes:
 „... er indgaaet, efter at tvisten ...“.
 7.
 Artikel 28, stk. 3:
 I stedet for:
 „Med forbehold af bestemmelserne i foerste afsnit ...“
 laeses:
 „Med forbehold af bestemmelserne i stk. 1 ...“.
 8.
 Artikel 32, andet led:
 I stedet for:
 „... underretten“
 laeses:
 „... byretten“.
 9.
 Artikel 32, stk. 2, in fine:
 I stedet for:
 „... ved anvendelsen af foerste afsnit“
 laeses:
 „... ved anvendelsen af stk. 1“.
 10.
 Artikel 40, stk. 2:
 I stedet for:
 „... i artikel 20, andet og tredje afsnit, ...“
 laeses:
 „... i artikel 20, stk. 2 og 3, ...“.
 11.
 Artikel 46, nr. 2:
 I stedet for:
 „... eller en tilsvarende retsakter ...“
 laeses:
 „... eller en tilsvarende retsakt ...“.
 12.
 Artikel 49:
 I stedet for:
 „... og artikel 48, andet afsnit, ...“
 laeses:
 „... og artikel 48, stk. 2, ...“.
 13.
 Artikel 55, stk. 1:
 I stedet for:
 „... i artikel 54, andet afsnit, ...“
 laeses:
 „... i artikel 54, stk. 2, ...“.
 14.
 Artikel 59, stk. 1, in fine:
 I stedet for:
 „... i artikel 3, andet afsnit“
 laeses:
 „... i artikel 3, stk. 2“.
 PROTOKOLLEN
 15.
 Artikel V, stk. 1, foerste punktum:
 I stedet for:
 „... i sager om opfyldelse af en forpligtelse eller ved intervention ...“
 laeses:
 „... i sager om opfyldelse af en forpligtelse eller i andre tilfaelde ...“.
 16.
 Artikel V, stk. 1, andet punktum:
 I stedet for:
 „I denne stat ..., inddrages i sagen ...“
 laeses:
 „I denne stat ..., sagsoeges ved dens domstole ...“.
 PROTOKOLLEN VEDROERENDE DOMSTOLENS FORTOLKNING
 17.
 Artikel 2, nr. 1, sidste led:
 I stedet for:
 „... artikel 37, andet afsnit, ...“
 laeses:
 „... artikel 37, stk. 2, ...“.
 б)