text:
изискванията на Правило No 122 в първоначалния му вид.
 ОБРАЗЕЦ В
 (Вж. точка 4.6 от настоящото правило)
 а = 8 mm (минимум)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип превозно средство е одобрен в Нидерландия (E4) съгласно Правила No 122 и No 33 (*1). Цифрите 00 указват, че към датите на издаване на съответните одобрения двете правила са били в първоначалния си вид.
 (*1) Второто число е дадено само като пример.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ИЗИСКВАНИЯ КЪМ УРЕДБИТЕ, ИЗПОЛЗВАЩИ ОТПАДНА ТОПЛИНА ЗА НАГРЯВАНЕ НА ВЪЗДУХ
 1.
 По отношение на отоплителни уредби, съдържащи топлообменник, в чийто първичен контур се подават изгорели газове или замърсен въздух, изискванията на точка 6.2 от настоящото правило се смятат за изпълнени, ако са удовлетворени следните условия:
 2.
 херметичността на повърхностите на първичния контур на топлообменника трябва да бъде осигурена при всяко налягане, което е равно или по-ниско от 2 bar;
 3.
 повърхностите на първичния контур на топлообменника не трябва да съдържат компоненти, които могат да се демонтират;
 4.
 стената на топлообменника, където се извършва преносът на топлина, трябва да бъде с минимална дебелина от 2 mm, ако е изработена от нелегирана стомана;
 4.1.
 в случаи, когато се използват други материали (включително композитни материали или материали с покрития), дебелината на тази стена трябва да бъде изчислена по такъв начин, че да осигурява на топлообменника същата трайност, както в случая, посочен в точка 4;
 4.2.
 ако стената на топлообменника, където се извършва топлообменът, е емайлирана, стената, върху която е нанесен този слой, трябва да бъде с дебелина не по-малка от 1 mm и този емайл трябва да бъде устойчив, непропусклив и да не е порест;
 5.
 тръбата за отвеждане на изгорелите газове трябва да има зона, показваща състоянието на корозия, с най-малко 30 mm дължина, разположена непосредствено след изхода от топлообменника, която да е винаги открита и леснодостъпна;
 5.1.
 дебелината на стената на тази зона, показваща състоянието на корозията, не трябва да е по-голяма от дебелината на тръбите за отвеждане на изгорелите газове, поставени във вътрешността на топлообменника; материалите и свойствата на повърхността на тази зона трябва да бъдат еквивалентни на материалите и свойствата на тръбите;
 5.2.
 ако топлообменникът образува един възел с шумозаглушителя на устройството за отвеждане на отработилите газове на превозното средство, външната стена на този шумозаглушител трябва да бъде смятана като зоната, съответстваща на точка 5.1, в която би следвало да се прояви евентуална корозия.
 6.
 В случай на отоплителни уредби, използващи въздуха от охлаждането на двигателя за отоплителни цели, условията от точка 6.2 от настоящото правило се смятат за удовлетворени, без да се използва топлообменник, ако бъдат удовлетворени следните условия:
 6.1.
 въздухът от охлаждането на двигателя, използван като въздух за отоплителни цели, влиза в контакт единствено с тази част от повърхността на двигателя, която не съдържа части, които могат да се демонтират, и,
 6.2.
 връзките между стените на въздушния тракт за охлаждане на двигателя и съответните топлообменни повърхности, използвани за предаване на топлината, трябва да бъдат непропускливи за газовете и масло.
 Тези условия се смятат за удовлетворени, ако например:
 —
 защитна


text:
обвивка около всяка запалителна свещ отвежда евентуалните пропуски извън въздушния тракт за охлаждане на двигателя;
 —
 гарнитурата между главата на двигателя и изпускателния колектор е разположена извън въздушния тракт за охлаждане на двигателя;
 —
 съществува двойна защита срещу пропуски между главата на двигателя и цилиндъра, с отвеждане на евентуалните пропуски, произтичащи от първата гарнитура, извън въздушния тракт за охлаждане на двигателя, или
 —
 херметичността между главата на двигателя и цилиндъра се осигурява също и когато гайките, фиксиращи главата, са пристегнати в студено състояние с една трета от предписания от производителя номинален въртящ момент, или:
 —
 зоната на съединяване на главата с цилиндъра е разположена извън въздушния тракт за охлаждане на двигателя.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4
 ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ НА КАЧЕСТВОТО НА ВЪЗДУХА
 1.
 В случай на одобрение на тип превозно средство се извършва следното изпитване:
 1.1.
 отоплението се задейства с пълна мощност в продължение на един час при спокойно време (скорост на вятъра ≤ 2 m/s), при затворени прозорци и, в случай на отоплители, работещи чрез изгаряне на гориво, при спрян двигател, задвижващ превозното средство; ако обаче работещото на пълна мощност отопление се изключи автоматично преди изтичането на един час, измерванията могат да се извършат преди изключването;
 1.2.
 съдържанието на СО в околния въздух се измерва чрез вземането на проби:
 1.2.1.
 в точка, разположена извън превозното средство възможно най-близо до входа на въздуха, използван за отопление, и
 1.2.2.
 в точка, разположена във вътрешността на превозното средство на разстояние не повече от 1 m от изхода на затопления въздух.
 1.3.
 Измерванията се извършват в рамките на представителна продължителност от 10 минути.
 1.4.
 Резултатът от измерването, извършено в точка 1.2.2 не трябва да надвишава с повече от 20 ppm CO резултата от измерванията, извършени в точка 1.2.1.
 2.
 В случай на одобрение на тип отоплители като компонент на превозно средство след изпитванията, посочени в приложения 5, 6 и точка 1.3 от приложение 7, се извършва следното изпитване:
 2.1.
 първичният контур на топлообменника се подлага на изпитване за пропуски, за да се провери, че замърсеният въздух не може да се смеси със загрявания въздух, предназначен за отделението за пътници.
 2.2.
 Това изискване се смята за изпълнено, ако при разлика в налягането от 0,5 hPa, дебитът на пропуските от топлообменника е ≤ 30 dm3/h.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 5
 ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ НА ТЕМПЕРАТУРАТА
 1.
 Отоплението се задейства с пълна мощност в продължение на един час при спокойно време (скорост на вятъра ≤ 2 m/s), при затворени прозорци. Ако обаче работещото на пълна мощност отопление се изключи автоматично преди изтичането на един час, измерванията могат да се извършат по-рано. Ако затопленият въздух идва извън превозното средство, изпитването трябва да се извърши при температура не по-ниска от 15 °C.
 2.
 Повърхностната температура на частите на отоплителната уредба, които могат да влязат в съприкосновение с водач на превозното средство по време на нормалното използване на превозното средство на пътя, се измерва с помощта на контактен термометър. Нито една от контролираните по този начин части не трябва да има температура над 70 °C за металните части без покритие или над 80 °C

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
за останалите материали.
 2.1.
 В случай на една или няколко части от отоплителната уредба, разположена(и) зад седалката на водача, и в случай на прегряване температурата не трябва да надвишава 110 °C.
 2.2.
 В случай на превозни средства от категориите M1 и N нито една част от уредбата, която може да влезе в съприкосновение със седналите пътници по време на нормално използване на превозното средство на пътя, с изключение на решетката на изхода, не трябва да има температура, надвишаваща 110 °C.
 2.3.
 При превозните средства от категориите M2 и M3 нито една част от уредбата, която може да влезе в съприкосновение с пътниците по време на нормалното използване на превозното средство на пътя, не трябва да има температура, надвишаваща 70 °C за металните части без покритие или над 80 °C за останалите материали.
 3.
 В случай на една или няколко части от отоплителната уредба, разположена(и) извън отделението за пътници, и в случай на прегряване температурата не трябва да надвишава 110 °C.
 Температурата на затопления въздух, навлизащ в отделението за пътници, измерена в центъра на изходящия отвор, не трябва да надвишава 150 °C.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 6
 ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ ЗА ЕМИСИИ НА ИЗГОРЕЛИ ГАЗОВЕ НА ОТОПЛИТЕЛИТЕ, РАБОТЕЩИ ЧРЕЗ ИЗГАРЯНЕ НА ГОРИВО
 1.
 Отоплението се задейства с пълна мощност в продължение на един час при спокойно време (скорост на вятъра ≤ 2 m/s) и при околна температура 20 ± 10 °C; ако обаче работещото на пълна мощност отопление се изключва автоматично преди изтичането на един час, измерванията могат да се извършат преди момента на изключването.
 2.
 Сухите и неразредени емисии изгорели газове, измерени с помощта на съответен измервателен уред, не трябва да надвишават стойностите, указани в таблицата по-долу:
 Параметър
 Отоплители, които се захранват с газообразни горива
 Отоплители, които се захранват с течни горива
 CO
 0,1 обемни %
 0,1 обемни %
 NOx
 200 ppm
 200 ppm
 HC
 100 ppm
 100 ppm
 Базова единица по Bacharach 1
 1
 4
 3.
 Изпитването се повтаря при условия, еквивалентни на скорост на движение на превозното средство от 100 km/h (или при конструктивно предвидената максимална скорост на превозното средство, ако тя е по-ниска от 100 km/h). При тези условия стойността на СО не трябва да надвишава 0,2 обемни %. Ако изпитването е извършено върху отоплителя като компонент, то не трябва да се повтаря в случай изпитване на тип превозно средство, на което отоплителят е монтиран.
 (1) Използва се базова единица по „Bacharach“ ASTM D 2156.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 7
 ДОПЪЛНИТЕЛНИ ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ОТОПЛИТЕЛИТЕ, РАБОТЕЩИ ЧРЕЗ ИЗГАРЯНЕ НА ГОРИВО
 1.
 Всеки отоплител трябва да бъде придружен от указание за употреба и поддръжка, както и, ако е предназначен за пазара на резервни части, с инструкции за монтаж.
 2.
 Необходимо е монтирането на оборудване за безопасност (като съставен елемент на отоплителя, работещ чрез изгаряне на гориво, или на превозното средство), което да служи за регулиране на отоплителя, работещ чрез изгаряне на гориво, при аварийна ситуация. Това оборудване трябва да бъде проектирано така, че ако пламъкът не се запали при пускането в действие на отоплителя или ако угасне по време на работа, времето за запалване и


text:
отваряне на захранването с гориво да не надвишава 4 минути при отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво, а при тези, работещи чрез изгаряне на газообразно гориво — 1 минута, ако устройството за наблюдение на пламъка е на термоелектричен принцип, или 10 секунди, ако то е автоматично.
 3.
 Горивната камера и топлообменникът на отоплителите, използващи вода като топлопреносен флуид, трябва да могат да издържат на налягане, равно на два пъти нормалното работно налягане или на 2 bar (манометрично свръхналягане), като се взема предвид по-високата от тези две стойности. Налягането при изпитването трябва да се отбележи в информационния документ.
 4.
 Отоплителят трябва да носи етикет на производителя, в който да се указва името му, номерът на модела, типът и номиналната мощност в киловати. Необходимо е също да бъде указан типът използвано гориво и при необходимост работното електрическо напрежение и налягането на газа.
 5.
 Забавяне на изключването на вентилатора за нагнетяване на горещ въздух
 5.1.
 Ако е налице вентилатор за нагнетяване на горещ въздух, той трябва да бъде оборудван със система за забавяне на изключването, която да функционира включително и в случай на прегряване или при прекъсване на захранването с гориво.
 5.2.
 Могат да се прилагат и други мерки за предотвратяване на повредите, предизвикани от бързо изгаряне или корозия под действие на изгорелите газове, при положение че производителят докаже на одобряващия орган тяхната еквивалентност.
 6.
 Изисквания относно електрическото оборудване
 6.1.
 Всички технически изисквания, които могат да бъдат повлияни от електрическото напрежение, трябва да бъдат изпълнени при напрежение, което не се различава с повече от ± 16 % от номиналното. Ако има обаче защита от прекалено ниско и/или прекалено високо напрежение, изискванията трябва да бъдат спазвани при номиналното напрежение и в непосредствена близост до пределните стойности на напрежението.
 7.
 Светлинна сигнализация
 7.1.
 Необходимо е ясно видим индикатор, поставен в рамките на зрителното поле на потребителя, да показва кога отоплителят работи или е изключен
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8
 ИЗИСКВАНИЯ ЗА БЕЗОПАСНОСТ, ПРИЛАГАНИ КЪМ ОТОПЛИТЕЛИТЕ, РАБОТЕЩИ ЧРЕЗ ИЗГАРЯНЕ НА ВТЕЧНЕН НЕФТЕН ГАЗ (ВНГ), И КЪМ ОТОПЛИТЕЛНИТЕ УРЕДБИ, ИЗПОЛЗВАЩИ ВТЕЧНЕН НЕФТЕН ГАЗ (ВНГ)
 1. ОТОПЛИТЕЛНИ УРЕДБИ, РАБОТЕЩИ С ВТЕЧНЕН НЕФТЕН ГАЗ (ВНГ), ИЗПОЛЗВАНИ ЗА УПОТРЕБА НА ПЪТЯ В МОТОРНИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА И ТЕХНИТЕ РЕМАРКЕТА
 1.1.
 Ако отоплителната уредба на моторно превозно средство или ремарке, работеща с използване на втечнен нефтен газ, може да се използва и когато превозното средство е в движение, отоплителят, работещ чрез изгаряне на втечнен нефтен газ (ВНГ) и неговата система за захранване трябва да съответстват на следните изисквания:
 1.1.1.
 Отоплителят, работещ чрез изгаряне на втечнен нефтен газ, следва да отговаря на изискванията на хармонизирания стандарт EN 624:2011 (Технически изисквания за уреди, работещи с LPG. LPG оборудване с изолирана горивна камера за отопление на помещения за инсталиране в превозни средства и плавателни съдове).
 1.1.2.
 Когато резервоарът за втечнен нефтен газ е монтиран трайно и неподвижно, всички компоненти на уредбата, които са в контакт с втечнения нефтен газ в течната му фаза (тоест съвкупността от компоненти от гърловината за пълнене до изпарителя/разширителя), както и свързаната с тях инсталация за „течната фаза“ трябва да съответстват на техническите изисквания


text:
на Правило No 67, части I и II, както и на приложения 3—10, 13 и 15—17. Монтирането обаче на резервоар за втечнен нефтен газ в превозни средства от категория О трябва да съответства на техническите изисквания на хармонизирания стандарт EN 1949:2011.
 1.1.3.
 Инсталацията за „газовата фаза“ на отоплителна уредба на превозно средство, работеща с втечнен нефтен газ, трябва да съответства на изискванията на хармонизирания стандарт EN 1949: 20111. (Изисквания за инсталации на LPG системи за превозни средства, пригодени за жилище по време на отдих, и за други превозни средства)
 1.1.4.
 Системата за захранване с втечнен нефтен газ трябва да бъде проектирана така, че захранването с втечнен нефтен газ да се извършва с изискваното налягане и в подходящата фаза за монтирания отоплител, работещ чрез изгаряне на втечнен нефтен газ. Позволено е втечненият нефтен газ да се извлича едновременно в газова или течна фаза от монтирания трайно и неподвижно резервоар за ВНГ. Не се разрешава да има връзка на газова инсталация между моторното превозно средство и ремаркето.
 1.1.5.
 Мястото от монтирания трайно и неподвижно резервоар, от което втечнен нефтен газ в течно състояние се отвежда за захранване на отоплителя, работещ чрез изгаряне на втечнен нефтен газ, трябва да е съоръжено с дистанционно управляван затварящ клапан с ограничител на дебита, предписан в точка 17.6.1.1 от Правило No 67. Дистанционно управляваният затварящ клапан с ограничител на дебита трябва да се управлява така, че да се затваря автоматично в рамките на пет секунди след спирането на двигателя на превозното средство, независимо от положението на контактния ключ на запалването. Ако в рамките на тези пет секунди превключвателят на отоплителната уредба или на системата за захранване с втечнен нефтен газ се задейства, отоплителната уредба може да продължи да работи. Отоплението трябва да може винаги да се пусне отново в действие. Настоящата точка не се прилага за ремаркетата. Ремаркетата трябва да имат етикет в близост до отвора за пълнене, в който се изисква отоплителят да бъде изключен по време на зареждането на трайно монтирания резервоар за втечнен нефтен газ.
 1.1.6.
 Когато захранването с втечнен нефтен газ се извършва в газова фаза от монтиран трайно и неподвижно резервоар или от една или няколко отделни преносими бутилки с ВНГ, трябва да се вземат подходящи мерки, така че:
 1.1.6.1.
 В никакъв случай втечнен нефтен газ в течно състояние да не трябва да попада в регулатора на налягане или в отоплителя, работещ чрез изгаряне на втечнен нефтен газ. Може да се използва сепаратор, и
 1.1.6.2.
 не трябва да е възможно да се появи неконтролирано изтичане в резултат на аварийно прекъсване на горивния тракт. Трябва да се осигури начин за спиране на потока втечнен нефтен газ чрез монтиране на устройство непосредствено след регулатора, монтиран на бутилката или резервоара за ВНГ, или в този регулатор. Ако регулаторът е монтиран на разстояние от бутилката или резервоара, непосредствено преди шланга или тръбата от бутилката или резервоара трябва да се монтира устройство (защита на частта с високо налягане) и да се инсталира допълнително устройство в регулатора или след него, ако е необходимо за защита на частта с


text:
ниско налягане на уредбата (защита на частта с ниско налягане).
 1.1.7.
 Когато захранването с втечнен нефтен газ се извършва в течна фаза, комплектът от изпарителя и разширителя трябва да се подгрява по подходящ начин от съответстващ източник на топлина.
 1.1.8.
 В моторните превозни средства, използващи втечнен нефтен газ в уредбата си за задвижване, отоплителят, работещ чрез изгаряне на втечнен нефтен газ, може да се свърже с монтирания трайно и неподвижно резервоар за втечнен нефтен газ, от който двигателят се захранва с втечнен нефтен газ, при условие че са спазени изискванията за безопасност, приложими към системата за задвижване. Ако за отоплението се използва отделен резервоар за втечнен нефтен газ, той трябва да бъде съоръжен с отделна гърловина за пълнене.
 2. ОТОПЛИТЕЛНИ УРЕДБИ, РАБОТЕЩИ С ВТЕЧНЕН НЕФТЕН ГАЗ (ВНГ), ИЗПОЛЗВАНИ ЕДИНСТВЕНО ЗА СТАЦИОНАРНА УПОТРЕБА ПРИ МОТОРНИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА И ТЕХНИТЕ РЕМАРКЕТА
 2.1.
 Отоплителят, работещ чрез изгаряне на втечнен нефтен газ (ВНГ), и неговата система за захранване, които са част от отоплителна уредба, работеща с втечнен нефтен газ, предназначена да се използва само когато превозното средство не се движи, трябва да отговарят на следните изисквания:
 2.1.1.
 Неразрушими етикети, посочващи че отоплителят, работещ чрез изгаряне на втечнен нефтен газ, не трябва да работи, и че клапанът на преносимата бутилка за втечнен нефтен газ трябва да бъде затворен, когато превозното средство се движи, трябва да са закрепени в отделението, където е поставена преносимата бутилка за втечнен нефтен газ, както и в непосредствена близост до устройството за управление на отоплителната уредба.
 2.1.2.
 Отоплителят, работещ чрез изгаряне на втечнен нефтен газ, трябва да съответства на изискванията, посочени в точка 1.1.1 по-горе.
 2.1.3.
 Инсталацията за „газовата фаза“ на отоплителната уредба, работеща с втечнен нефтен газ, трябва да съответства на изискванията, предвидени в параграф 1.1.3 по-горе.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9
 ДОПЪЛНИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ НЯКОИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА, ПОСОЧЕНИ В ЕВРОПЕЙСКАТА СПОГОДБА ЗА МЕЖДУНАРОДЕН ПРЕВОЗ НА ОПАСНИ ТОВАРИ ПО ШОСЕ (ADR)
 1. ОБХВАТ
 Настоящото приложение се прилага към някои превозни средства, за които Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR) съдържа специални изисквания по отношение на отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво и тяхното монтиране
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото приложение обозначенията на превозните средства EX/II, EX/III, AT, FL, OX и MEMU са определените в глава 9.1 на ADR.
 Счита се, че превозни средства, одобрени като съответстващи на изискванията, приложими съгласно настоящото приложение за превозни средства EX/III, съответстват на изискванията, приложими за превозни средства MEMU.
 3. ТЕХНИЧЕСКИ ИЗИСКВАНИЯ
 3.1. Общи изисквания (превозни средства EX/II, EX/III, AT, FL, OX и MEMU)
 3.1.1. (1)
 Отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво, и техните димоотводни тръби трябва да бъдат проектирани, разположени и защитени или покрити така, че да бъде предотвратен всеки неприемлив риск от загряване или възпламеняване на товара. Счита се, че това изискване е изпълнено, ако резервоарът и системата за отвеждане на изгорелите газове на устройството отговарят на следните изисквания:
 —
 резервоарът(ите) за гориво на устройството трябва да отговаря(т) на следните изисквания:
 а)
 в случай на теч горивото трябва да изтича на земята, без да влиза в контакт с горещите


text:
части на превозното средство или с товара;
 б)
 Бензиновите резервоари трябва да бъдат оборудвани с ефективно устройство за предотвратяване на възпламеняване, монтирано на нивото на гърловината за пълнене, или с устройство, позволяващо гърловината за пълнене да остава херметично затворена.
 —
 системата за отвеждане на изгорелите газове, както и тръбите за отвеждане на изгорелите газове трябва да бъдат ориентирани или предпазвани така, че да се избегне всяка опасност от загряване или възпламеняване на товара. Частите от системата за отвеждане на изгорелите газове, които преминават точно под резервоара за гориво (дизел), трябва да се намират на най-малко 100 mm от него или да бъдат предпазвани от топлинен екран.
 3.1.2.
 Отоплителят, работещ чрез изгаряне на гориво, трябва да бъде пускан в действие ръчно. Устройствата за програмиране на пускането в действие са забранени.
 3.2. Превозни средства EX/II, EX/III и MEMU
 Не се разрешава използването на отоплители, работещи чрез изгаряне на газообразни горива.
 3.3. Превозни средства FL
 3.3.1.
 Отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво, трябва да могат да бъдат спирани най-малко чрез:
 а)
 преднамерено ръчно изключване от кабината на водача;
 б)
 спиране на двигателя на превозното средство; в този случай устройството за отопление може да бъде пуснато отново в действие ръчно от водача;
 в)
 задействане на монтирана на превозното средство захранваща помпа за превозваните опасни товари.
 3.3.2.
 Отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво, могат да продължават да функционират, след като бъдат спрени. Ако те са спрени както е указано в точка 3.3.1., букви б) или в) по-горе, подаването на горивен въздух трябва да бъде прекратено по подходящ начин след максимум 40 секунди. Трябва да се използват само такива отоплители, за които са представени доказателства, че по време на нормалната им употреба топлообменникът им може да издържа 40 секунди на такъв затихващ режим.
 (1) Спазването на тази точка се проверява на оборудвано превозно средство.


text:
 12.12.2019
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 323/5
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 3/2018
 от 9 февруари 2018 година
 за изменение на приложение I (Ветеринарни и фитосанитарни въпроси) към Споразумението за ЕИП [2019/2039]
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1365 на Комисията от 9 август 2016 г. за изменение на Решение 98/536/ЕО по отношение на списъка на националните референтни лаборатории (1) следва да бъде включено в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Настоящото решение се отнася до законодателството по ветеринарните въпроси. Законодателството по ветеринарните въпроси не се прилага по отношение на Лихтенщайн дотогава, докато прилагането на Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти включва Лихтенщайн, както е посочено в секторните адаптации на приложение I към Споразумението за ЕИП. Поради това настоящото решение не се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (3)
 Поради това приложение I към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 Точка 39 (Решение 98/536/ЕО на Комисията) от част 6.2 на глава I от приложение I към Споразумението за ЕИП се изменя, както следва:
 1.
 Добавя се следното тире:
 „—
 32016 D 1365: Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1365 на Комисията от 9 август 2016 г. (ОВ L 216, 11.8.2016 г., стр. 12).“
 2.
 Текстът на адаптацията се заменя със следното:
 „В таблицата в приложението се добавя следният текст:
 Държава членка
 Референтни лаборатории
 Групи остатъци
 Исландия
 Livsmedelsverket
 Box 622
 S-751 26 Uppsala
 Всички групи освен група B3c
 Matis
 Vinlandsleid 12
 IS-110 Reykjavik
 B3c
 Норвегия
 Морски дарове:
 The National Institute of Nutrition and Seafood Research
 Box 2029 Nordnes
 N-5817 Bergen
 B1, B2a, B2b, B2e, B2f (карбадокс, олаквиндокс), B3c, B3e
 Сухоземни животни:
 Fera Science Ltd
 Sand Hutton
 YO41 1 LZ, York
 Обединено кралство
 A1, A2, A3, A4, A5, B1, B2a, B2b, B2d, B2f, B3c, B3d“
 Член 2
 Текстовете на Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1365 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 10 февруари 2018 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (*1).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 9 февруари 2018 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Claude MAERTEN
 (1) ОВ L 216, 11.8.2016 г., стр. 12.
 (*1) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 Важна правна забележка
 |
 22001A0718(01)
 Официален вестник n° L 194 , 18/07/2001 стр. 0039 - 0049 специално чешко издание глава 07 том 005 стр. 492 - 502 специално испанско издание глава 07 том 005 стр. 492 - 502 специално унгарско издание глава 07 том 005 стр. 492 - 502 специално литвийско издание глава 07 том 005 стр. 492 - 502 LV.ES глава 07 том 005 стр. 492 - 502 MT.ES глава 07 том 005 стр. 492 - 502 PL.ES глава 07 том 005 стр. 492 - 502 SK.ES глава 07 том 005 стр. 492 - 502 специално словенско издание глава 07 том 005 стр. 492 - 502
 20010718Конвенция за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превозДЪРЖАВИТЕ — СТРАНИ ПО ТАЗИ КОНВЕНЦИЯ,КАТО ПРИЗНАВАТ значителния принос на Конвенцията за уеднаквяване на някои правила при международния въздушен превоз, подписана във Варшава на 12 октомври 1929 г., наричана по-долу "Варшавска конвенция", и другите свързани с нея документи за хармонизирането на международно частно въздушно право;КАТО ПРИЗНАВАТ необходимостта от осъвременяване и обединяване на Варшавската конвенция и свързаните с нея документи;КАТО ПРИЗНАВАТ значението на осигуряването на защита на интересите на потребителите при международния въздушен превоз и необходимостта от справедливо обезщетение въз основа на принципа на възстановяване;КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ желанието за системно развитие в дейността на международния въздушен транспорт и безпрепятствено придвижване на пътници, багаж и товари в съответствие с принципите и целите на Конвенцията за международно гражданско въздухоплаване, приета в Чикаго на 7 декември 1944 г.;УБЕДЕНИ, че колективните действия на държавите за по-нататъшна хармонизация и систематизиране на някои правила, уреждащи международния въздушен превоз, чрез нова конвенция са най-подходящото средство за постигане на справедливо равновесие на интересите,СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:ГЛАВА IОбщи разпоредбиЧлен 1Приложно поле1. Тази конвенция се прилага за всякакъв международен превоз на хора, багаж или товари, извършван с въздухоплавателно средство срещу възнаграждение. Тя се прилага също и за безвъзмезден превоз с въздухоплавателно средство, извършван от предприятие за въздушен транспорт.2. Изразът "Международен превоз" по смисъла на тази конвенция е всеки превоз, при който, съгласно договора между страните, мястото на заминаване и местоназначението, независимо дали има прекъсване на превоза или претоварване, се намират или на териториите на две държави — страни по конвенцията, или на територията само на една държава — страна по конвенцията, ако е договорено място за спиране на територията на друга държава, дори ако тази държава не е държава — страна по конвенцията. Превозът между два пункта на територията само на една държава — страна без договорено място за спиране на територията на друга държава не се счита за международен превоз по смисъла на тази конвенция.3. Превозът, извършван от няколко последващи превозвачи, се счита по смисъла на тази конвенция за един цялостен превоз, ако се разглежда от страните като единична операция, независимо дали е договорен под формата на единичен договор или поредица от договори, и не губи международния си характер само поради факта, че един договор или поредица от договори следва да бъдат изпълнени изцяло на територията на една и съща държава.4. Тази конвенция се прилага и за превоза, описан в глава V, при определените


text: там условия.Член 2Превоз, извършван от държава, и превоз на пощенски пратки1. Тази конвенция се прилага за превоз, извършван от държавата или от създадени със закон държавни органи при условие, че отговаря на предвидените в член 1 условия.2. При превоза на пощенски пратки превозвачът е отговорен само пред съответната пощенска администрация в съответствие с правилата, уреждащи взаимоотношенията между превозвачите и пощенските администрации.3. С изключение на предвиденото в параграф 2 на този член, разпоредбите на тази конвенция не се прилагат спрямо превоза на пощенски пратки.ГЛАВА IIДокументация и задължения на страните във връзка с превоза на пътници, багаж и товариЧлен 3Пътници и багаж1. При превоз на пътници се издава индивидуален или групов документ за превоз, който съдържа:а) означение на мястото на заминаване и местоназначението;б) ако мястото на заминаване и местоназначението се намират на територията само на една държава — страна, като същевременно са договорени едно или повече места за спиране на територията на друга държава — означение на поне едно такова място за спиране.2. Издаването на документа, посочен в параграф 1, може да бъде заменено от всяко друго средство, което запазва посочената в този параграф информация. Ако се използва такова друго средство, превозвачът предлага да предостави на пътника писмено изложение на така съхранената информация.3. Превозвачът издава на пътника етикет за идентификация на багажа за всяка единица регистриран багаж.4. На пътника се дава писмено уведомление за това, че доколкото тази конвенция е приложима, тя урежда и може да ограничава отговорността на превозвачите в случай на смърт или увреждане и на унищожаване, загуба или щета на багаж и на забавяне.5. Неизпълнението на разпоредбите на предходните алинеи не засяга съществуването или валидността на договора за превоз, който, независимо от това, е подчинен на правилата на тази конвенция, включително онези, отнасящи се до ограничаване на отговорността.Член 4Товари1. При превоза на товари се издава въздушна товарителница.2. Издаването на въздушна товарителница може да бъде заменено от всякакво друго средство, което запазва данните за превоза, който следва да бъде извършен. Ако се използва такова друго средство, превозвачът издава на изпращача, ако това бъде поискано от изпращача, квитанция за товара, която позволява идентифициране на пратката и достъп до информацията, съдържаща се в данните, съхранени чрез това друго средство.Член 5Съдържание на въздушната товарителница или квитанцията за товарВъздушната товарителница или квитанцията за товар съдържат:а) обозначение на мястото на заминаване и местоназначението;б) ако мястото на заминаване и местоназначението се намират на територията само на една държава — страна, като същевременно са договорени едно или повече места за спиране на територията на друга държава — означение на поне едно такова място за спиране; ив) обозначение на теглото на пратката.Член 6Документи, свързани с естеството на товараВ случай на необходимост от изпълнение на формалностите, установени от митнически, полицейски и подобни държавни органи, от изпращача може да се изиска да издаде документ, в който се посочва естеството на товара. Тази разпоредба не поражда дълг, задължение или отговорност за превозвача.Член 7Описание на въздушна товарителница1. Въздушната товарителница се изготвя от изпращача в три оригинални екземпляра.2. Първият екземпляр се обозначава "За превозвача"; той се подписва от изпращача. Вторият екземпляр се обозначава


text: "За получателя"; той се подписва от изпращача и от превозвача. Третият екземпляр се подписва от превозвача, който го предава на изпращача след приемане на каргото.3. Подписите на превозвача и на изпращача могат да бъдат напечатани или поставени с печат.4. Ако по искане на изпращача въздушната товарителница бъде изготвена от превозвача, се счита до доказване на противното, че превозвачът е действал от името на изпращача.Член 8Документация за множество пакетиКогато има повече от един пакет:а) превозвачът на товара има право да изиска от изпращача да изготви отделни въздушни товарителници;б) изпращачът има право да изиска от превозвача да издаде отделни квитанции за товар, когато се използва другото средство, упоменато в член 4, параграф 2.Член 9Неспазване на изискванията към документациятаНеспазването на разпоредбите на член 4 до член 8 не засяга съществуването или валидността на договора за превоз, който независимо от това е подчинен на правилата на тази конвенция, включително онези, отнасящи се до ограничаване на отговорността.Член 10Отговорност за сведенията в документацията1. Изпращачът е отговорен за точността на сведенията и заявленията относно товара, вписани от него или от негово име във въздушната товарителница, или предоставени от него или от негово име на превозвача, за да бъдат вписани в квитанцията за товар или внесени в данните, съхранени чрез другото средство, посочено в член 4, параграф 2. Горното важи и когато лицето, действащо от името на изпращача, е агент и на превозвача.2. Изпращачът обезщетява превозвача за всички вреди, понесени от него или от всяко друго лице, пред което превозвачът е отговорен, вследствие на нередовност, неточност или непълнота на сведенията и заявленията, представени от изпращача или от негово име.3. При условията на разпоредбите на параграф 1 и 2 на този член превозвачът обезщетява изпращача за всички вреди, понесени от него или от друго лице, пред което изпращачът е отговорен, вследствие на нередовност, неточност или непълнота на сведенията и заявленията, вписани от превозвача или от негово име в квитанцията за товар или в данните, съхранени чрез другото средство, посочено в член 4, параграф 2.Член 11Доказателствена стойност на документацията1. Въздушната товарителница или квитанцията за товар до доказване на противното са доказателство за сключването на договора, приемането на товара и условията за превоз, посочени в тях.2. Всички сведения във въздушната товарителница или в квитанцията за товар относно теглото, размерите и опаковката на товара, както и тези, отнасящи се до броя на пакетите, до доказване на противното, са доказателство за заявените факти; тези, които се отнасят до количеството, обема и състоянието на товара, не представляват доказателство срещу превозвача с изключение на случаите, в които те са били проверени от превозвача в присъствието на изпращача и във въздушната товарителница или в квитанцията за товара е посочено, че са били проверени или се отнасят до очевидното състояние на товара.Член 12Право на разпореждане с товара1. Изпращачът има право, при условията на неговата отговорност за изпълнение на всички негови задължения по договора за превоз, да се разпорежда с товара, оттегляйки го на летището на заминаване или на местоназначение, задържайки го по време на пътуването при някое кацане, изисквайки товарът да бъде доставен на местоназначението или, по


text: време на пътуването, на друго лице, което не е първоначално посоченият получател, или изисквайки товарът да бъде върнат на летището на заминаване. Изпращачът не трябва да упражнява това си право на разпореждане по начин, който е в ущърб на превозвача или други изпращачи, и трябва да възстанови всички разходи, причинени от упражняването на това право.2. Ако е невъзможно да се изпълнят нарежданията на изпращача, превозвачът трябва незабавно да информира изпращача за това.3. Ако превозвачът изпълни нарежданията на изпращача за разпореждане с товара, без да изиска представяне на екземпляр от въздушната товарителница или квитанцията за товар, издадени на последния, превозвачът е отговорен, запазвайки правото си на регрес към изпращача, за всички вреди, които могат да бъдат причинени от това на всяко лице, което законно притежава този екземпляр от въздушната товарителница или квитанцията за товар.4. Правото, предоставено на изпращача, се прекратява от момента на възникване на правото на получателя по член 13. Независимо от това, ако получателят откаже да приеме товара или ако с него не може да бъде установена връзка, изпращачът отново придобива правото си на разпореждане.Член 13Доставка на товара1. С изключение на случаите, когато изпращачът е упражнил правото си по член 12, получателят има право при пристигане на товара в местоназначението да изиска от превозвача да му предаде товара при заплащане на дължимите разходи и при спазване на условията на превоза.2. Задължение на превозвача е веднага да уведоми получателя за пристигането на товара, освен ако не е уговорено друго.3. Ако превозвачът признае загубването на товара или ако товарът не е пристигнал след изтичане на 7 дни след датата, на която е трябвало да пристигне, получателят има право да упражни срещу превозвача правата, произтичащи от договора за превоз.Член 14Упражняване на правата на изпращача и получателяИзпращачът и получателят имат право съответно да упражнят всички предоставени им по член 12 и 13 права, всеки от свое име, независимо дали действа в свой интерес или в интерес на другия, при условие, че изпълнява наложените от договора за превоз задължения.Член 15Отношения между изпращача и получателя или взаимоотношения на трети лица1. Член 12, 13 и 14 не засягат нито отношенията между изпращача и получателя, нито взаимоотношенията на трети лица, чиито права произтичат било от изпращача, било от получателя.2. Разпоредбите на член 12, 13 и 14 могат да бъдат изменяни само с изрична уговорка във въздушната товарителница или квитанцията за товар.Член 16Формалности на митнически, полицейски или други държавни органи1. Изпращачът трябва да предостави такава информация и такива документи, каквито са необходими за изпълнение на формалностите на митнически, полицейски и други държавни органи, преди товарът да бъде предаден на получателя. Изпращачът е отговорен пред превозвача за всички вреди, причинени от липсата, недостатъчността или нередовността на такава информация или документи, освен ако вредите не са по вина на превозвача, неговите служители или агенти.2. Превозвачът не е длъжен да проверява дали информацията или документите са точни или достатъчни.ГЛАВА IIIОтговорност за превозвача и размер на обезщетението за вредиЧлен 17Смърт и увреждане на пътници — повреда на багаж1. Превозвачът е отговорен за вреда, понесена в случай на смърт или телесно увреждане на


text: пътник, само при условие, че злополуката, която е причинила смъртта или увреждането, е възникнала на борда на въздухоплавателното средство или по време на качване или слизане.2. Превозвачът е отговорен за вреда, понесена в случай на унищожаване, загуба или повреда на регистриран багаж, само при условие, че събитието, което е причинило унищожаването, загубата или повредата, е възникнало на борда на въздухоплавателното средство или по време, когато превозвачът е бил отговорен за регистрирания багаж. Превозвачът обаче не е отговорен, ако и доколкото вредата е възникнала поради присъщ на багажа дефект, качество или недостатък. В случай на нерегистриран багаж, включително лични вещи, превозвачът е отговорен, ако вредата е възникнала по негова вина или по вина на негови служители или агенти.3. Ако превозвачът признае загуба на регистриран багаж или ако регистрираният багаж не е пристигнал при изтичане на 21 дни след датата, на която е трябвало да пристигне, пътникът има право да упражни срещу превозвача правата, които произтичат от договора за превоз.4. По смисъла на тази конвенция терминът "багаж" означава и регистриран багаж, и нерегистриран багаж, освен ако не е посочено друго.Член 18Повреда на товар1. Превозвачът е отговорен за вреда, понесена в случай на унищожаване, загуба или повреда на товар, само при условие, че събитието, което е причинило вредата, е възникнало по време на въздушния превоз.2. Превозвачът обаче не е отговорен, ако и доколкото докаже, че унищожението, загубата или повредата на товара са възникнали в резултат на едно или повече от следните обстоятелства:а) присъщ на този товар дефект, качество или недостатък;б) неправилна опаковка на този товар, направена от лице, различно от превозвача или неговите служители или агенти;в) акт на война или въоръжен конфликт;г) акт на държавен орган, извършен във връзка с влизането, излизането или транзитното преминаване на товара.3. По смисъла на параграф 1 от този член въздушният превоз обхваща периода от време, през който превозвачът е отговорен за товара.4. Периодът на въздушен превоз не обхваща никакъв превоз по суша, по море или по вътрешни водни пътища, извършен извън летище. Ако обаче такъв превоз бъде извършен при изпълнението на договор за въздушен превоз с цел натоварване, доставка или претоварване, всяка вреда се счита до доказване на противното, че е възникнала в резултат от събитие, настъпило по време на въздушния превоз. Ако без съгласието на изпращача превозвачът замени било целия, или част от превоза, който е бил предвиден по договора между страните да бъде въздушен превоз, с друг начин на транспортиране, такъв превоз с друг начин на транспортиране се счита, че е в рамките на периода на въздушния превоз.Член 19ЗакъснениеПревозвачът е отговорен за вреда, причинена от закъснение при въздушния превоз на пътници, багаж или товари. Независимо от това превозвачът не носи отговорност за вреда, причинена от закъснение, ако докаже, че той и неговите служители и агенти са взели всички мерки, които разумно биха могли да се изискват за избягване на вредата, или че е било невъзможно той или те да вземат такива мерки.Член 20Освобождаване от отговорностАко превозвачът докаже, че вредата е причинена от или че за нея е допринесла небрежност, друго неправилно действие или бездействие на


text: лицето, което иска обезщетение, или лицето, от което произтичат правата му, превозвачът изцяло или частично се освобождава от отговорност спрямо ищеца до степента, до която тази небрежност, неправилно действие или бездействие са причинили или допринесли за вредата. Когато поради смърт или увреждане на пътник лице, различно от пътника, търси обезщетение, по същия начин превозвачът изцяло или частично се освобождава от отговорност до степента, до която докаже, че вредата е причинена от или за нея е допринесла небрежност, друго неправилно действие или бездействие на този пътник. Този член се прилага спрямо всичките разпоредби за отговорност в тази конвенция, включително разпоредбата на член 21, параграф 1.Член 21Обезщетение в случай на смърт или увреждане на пътници1. За вреди, възникнали съгласно член 17, параграф 1 и непревишаващи 100000 специални права на тираж за всеки пътник, превозвачът не може да изключи или ограничи отговорността си.2. Превозвачът не е отговорен за вреди, възникнали съгласно член 17, параграф 1, до степента, до която те превишават 100000 специални права на тираж за всеки пътник, ако превозвачът докаже, че:а) тези вреди не са причинени от небрежност, друго неправилно действие или бездействие на превозвача или неговите служители или агенти; илиб) тези вреди са причинени единствено от небрежност, друго неправилно действие или бездействие на трети страни.Член 22Лимити на отговорност по отношение на закъснение, багаж и товари1. В случай на вреда, причинена от закъснение при превоз на лица, както е посочено в член 19, отговорността на превозвача по отношение на всеки пътник е ограничена до 4150 специални права на тираж.2. При превоз на багаж отговорността на превозвача в случай на унищожаване, загуба, повреда или закъснение е ограничена до 1000 специални права на тираж за всеки пътник, освен ако пътникът е направил по време на предаване на регистрирания багаж на превозвача специална декларация за интерес от доставка в местоназначението и е заплатил допълнителна сума, ако случаят го изисква. В този случай превозвачът е отговорен да заплати сума, непревишаваща декларираната сума, освен ако докаже, че сумата е по-голяма от действителния интерес на пътника от доставка в местоназначението.3. При превоз на товари отговорността на превозвача в случай на унищожаване, загуба, повреда или закъснение е ограничена до сумата от 17 специални права на тираж за всеки килограм, освен ако изпращачът е направил по време на предаване на пакета на превозвача специална декларация за интерес от доставка в местоназначението и е заплатил допълнителна сума, ако случаят го изисква. В този случай превозвачът е отговорен да заплати сума, непревишаваща декларираната сума, освен ако докаже, че сумата е по-голяма от действителния интерес на изпращача от доставка в местоназначението.4. В случай на унищожаване, загуба, повреда или закъснение на част от товара или на съдържащ се в него предмет, теглото, което се взема под внимание при определяне на сумата, до която е ограничена отговорността на превозвача, е общото тегло само на въпросния пакет или пакети. Независимо от това, когато унищожаването, загубата, повредата или закъснението на част от товара или на съдържащ се в него предмет засягат стойността на другите пакети, включени в същата въздушна товарителница или в същата квитанция или ако


text: такива не са издадени, в данните, съхранени чрез другото средство, посочено в член 4, параграф. 2, общото тегло на този пакет или пакети също се взема под внимание при определяне лимита на отговорност.5. Предходните разпоредби на параграф 1 и 2 на този член не се прилагат, ако бъде доказано, че вредата е причинена от действие или бездействие на превозвача, неговите служители или агенти, извършено с намерение да бъде причинена вреда или от груба небрежност и със знанието, че вероятно ще бъде причинена вреда; при условие, че в случай на такова действие или бездействие на служител или агент бъде също доказано, че служителят или агентът са действали в рамките на своите трудови задължения.6. Определените в член 21 и в този член лимити не препятстват съда от присъждане в съответствие с прилаганото от него право допълнително и на всичките или част от съдебните разноски и на другите разходи по делото, понесени от ищеца, включително лихва. Предходната разпоредба не се прилага, ако сумата на присъденото обезщетение, без съдебните разноски и други разходи по делото, не превишава сумата, предложена писмено от превозвача на ищеца в срок 6 месеца след датата на събитието, причинило вредата, или преди започване на съдебното дело, ако това е станало по-късно.Член 23Конверсия на монетарни единици1. Сумите, посочени като специални права на тираж в тази конвенция, се счита, че се отнасят за специалните права на тираж, както са дефинирани от Международния валутен фонд. В случай на съдебно производство конверсията на сумите в национална валута се извършва според стойността на такава валута в специални права на тираж към датата на постановяване на съдебното решение. Стойността в специални права на тираж на националната валута на държава — страна, която е член на Международния валутен фонд, се изчислява по метод за оценка, прилаган от Международния валутен фонд в сила към датата на постановяване на съдебното решение за неговите операции и транзакции. Стойността в специални права на тираж на националната валута на държава — страна, която не е член на Международния валутен фонд, се изчислява по определен от тази държава начин.2. Независимо от това, онези държави, които не са членове на Международния валутен фонд и чието законодателство не позволява прилагането на параграф 1 от този член, могат да декларират, по време на ратификацията или присъединяването или по всяко време след това, че лимитът на отговорност на превозвача, определен в член 21, се установява на сумата 1500000 монетарни единици на един пътник при съдебно производство на тяхна територия; 62500 монетарни единици на един пътник по отношение на член 22, параграф 1; 15000 монетарни единици на един пътник по отношение на член 22, параграф 2, и 250 монетарни единици на килограм по отношение на членен 22, параграф 3. Тази монетарна единица отговаря на 65,5 милиграма злато с чистота 900 хилядни. Тези суми могат да бъдат конвертирани във въпросната национална валута в кръгли цифри. Конверсията на тези суми в национална валута се извършва в съответствие със законодателството на въпросната държава.3. Изчисляването, посочено в последното изречение на параграф 1 на този член, и методът на конверсия, посочен в параграф


text: 2 на този член, се извършват по такъв начин, че да изразят в националната валута на държавата — страна, доколкото е възможно, същата реална стойност на сумите по член 21 и 22, която би се получила в резултат от прилагането на първите три изречения на параграф 1 на този член. Държавите страни съобщават на депозитаря за начина на изчисляване по параграф 1 на този член или за резултата от конверсията по параграф 2 на този член, според случая, при депозиране на документа за ратификация, приемане, одобрение или присъединяване към тази конвенция и когато настъпи промяна в някое от тях.Член 24Преразглеждане на лимитите1. Без да се накърнява действието на разпоредбите на член 25 от тази конвенция и при условията на параграф 2 по-долу, определените в член 21, 22 и 23 лимити на отговорност се преразглеждат от депозитаря на интервали 5 години, като първото такова преразглеждане трябва да се осъществи в края на 5-ата година след датата на влизане в сила на тази конвенция или, ако конвенцията не влезе в сила в срок 5 години след датата на първото й откриване за подписване, през първата година след влизането й в сила, с посочване на инфлационен фактор, отговарящ на натрупания процент на инфлация от предишното преразглеждане насам или в първия случай от датата на влизане в сила на конвенцията. Размерът на процента на инфлация, който следва да се използва при определяне на инфлационния фактор, е средно претеглената стойност на годишните проценти на увеличаване или намаляване на индексите на потребителските цени на държавите, чиито валути образуват специалните права на тираж, посочени в член 23, параграф 1.2. Ако посоченото в предходния параграф преразглеждане доведе до извода, че инфлационният фактор е надвишил 10 %, депозитарят уведомява държавите — страни по конвенцията за преразглеждане на лимитите на отговорност. Всяко такова преразглеждане влиза в сила 6 месеца след съобщаването му на държавите — страни по конвенцията. Ако в срок 3 месеца след съобщаването му на държавите — страни по конвенцията мнозинство от тях заявят своето несъгласие, преразглеждането не влиза в сила и депозитарят отнася въпроса до събранието на държавите — страни по конвенцията. Депозитарят уведомява незабавно всички държави — страни по конвенцията за влизането в сила на всяко преразглеждане.3. Независимо от параграф 1, описаната в параграф 2 на този член процедура се прилага по всяко време при условие, че една трета от държавите — страни по конвенцията изразят желание за това и при условие, че инфлационният фактор, посочен в параграф 1, е надвишил 30 % от предишното преразглеждане насам или от датата на влизане в сила на тази конвенция, ако не е имало предишно преразглеждане. Последващи преразглеждания с използване на процедурата, описана в параграф 1 на този член, се провеждат на интервали 5 години, считано от края на 5-ата година след датата на преразглежданията по тази алинея.Член 25Уговаряне на лимитиПревозвач може да уговори, че договорът за превоз е предмет на по-високи лимити на отговорност от предвидените в тази конвенция или не е предмет на каквито и да било лимити на отговорност.Член 26Нищожност на договорни разпоредбиВсяка разпоредба, целяща да


text: освободи превозвача от отговорност или да установи по-нисък лимит на отговорност от определения в тази конвенция, се счита за нищожна и недействителна, но нищожността на всяка такава разпоредба не води до нищожност на целия договор, който остава подчинен на разпоредбите на тази конвенция.Член 27Свобода на договарянеНищо в тази конвенция не възпрепятства превозвача да откаже сключване на договор за превоз, да се откаже от право на защита по конвенцията или да определи условия, които не противоречат на разпоредбите на тази конвенция.Член 28Авансови плащанияВ случай на злополука с въздухоплавателно средство, довела до смърт или увреждане на пътници, превозвачът, ако това е предвидено от неговото национално законодателство, извършва без забавяне авансови плащания на физическо лице или лица, които имат право на иск за обезщетение, за удовлетворяване на неотложните икономически нужди на такива лица. Тези авансови плащания не представляват признаване на отговорност и могат да бъдат приспаднати от всякакви суми, заплатени впоследствие от превозвача като обезщетения.Член 29Основание за исковеПри превоза на пътници, багаж и товари всяко съдебно дело за обезщетения на каквото и да е основание било по тази конвенция, по договор, при закононарушение или на всяко друго основание може да се заведе само при условията и при съблюдаване на лимитите на отговорност, установени в тази конвенция, без това да предрешава въпроса кои лица имат право да завеждат дело и какви са съответните им права. При всяко такова дело наказателните, назидателните или всякакви други некомпенсационни обезщетения не подлежат на възстановяване.Член 30Служители, агенти — сумиране на искове1. Ако бъде заведено дело срещу служител или агент на превозвач, произтичащо от вреди, разгледани в конвенцията, служителят или агентът, ако докажат, че са действали в рамките на трудовите си задължения, имат право да се възползват от условията и лимитите на отговорност, на които има право да се позове самият превозвач съгласно тази конвенция.2. Сборът от сумите, които подлежат на възстановяване от превозвача, от неговите служители и агенти, в този случай не може да надвишава указаните лимити.3. С изключение на превоза на товари разпоредбите на параграф 1 и 2 на този член не се прилагат, ако бъде доказано, че вредите са причинени от действие или бездействие на служител или агент, извършени с намерение да бъдат причинени щети, или поради груба небрежност и със знанието, че вероятно ще бъдат причинени вреди.Член 31Своевременно уведомяване за жалби1. Получаването на регистриран багаж или товар от лицето, което има право да ги получи, без да бъде отправена жалба, представлява доказателство до доказване на противното, че багажът или товарът са били доставени в добро състояние и в съответствие с документа за превоз или с данните, съхранени чрез другото средство, посочено в член 3, параграф 2 и член 4, параграф 2.2. В случай на вреди лицето, което има право да получи доставката, трябва да отправи жалба до превозвача незабавно след откриване на вредите, но не по-късно от 7 дни от датата на получаване на регистриран багаж и 14 дни от датата на получаване на товара. В случай на закъснение жалбата трябва да бъде отправена не по-късно от 21 дни, считано от датата, на която багажът или


text: товарът са били предоставени на негово или нейно разположение.3. Всяка жалба трябва да бъде в писмена форма и да бъде връчена или изпратена в посочените срокове.4. Ако не бъде отправена жалба в посочените срокове, срещу превозвача не може да се заведе дело, освен в случай на измама от негова страна.Член 32Смърт на лице, което носи отговорностВ случай на смърт на лице, което носи отговорност, дело за обезщетение се завежда съгласно условията на тази конвенция срещу онези, които по законен ред представляват неговото или нейното имущество.Член 33Юрисдикция1. Дело за обезщетение трябва да се заведе по избор на ищеца на територията на една от държавите — страни по конвенцията било пред съда по постоянно седалище на превозвача, или по неговото основно място на дейност, или по мястото на дейност на превозвача, чрез което е сключен договорът, или пред съда в местоназначението.2. По отношение на вреди, възникнали в резултат на смърт или увреждане на пътник, дело може да се заведе пред едно от съдилищата, посочени в параграф 1 на този член, или на територията на държава — страна по конвенцията, в която по времето на злополуката се намира основното и постоянно местожителство на пътника и към или от която превозвачът извършва услуги за въздушен превоз на пътници било със собствено въздухоплавателно средство, или с въздухоплавателно средство на друг превозвач по търговско споразумение и в която този превозвач осъществява дейността си за въздушен превоз на пътници, използвайки помещения, наети или притежавани от самия превозвач или от друг превозвач, с който той има търговско споразумение.3. За целите на параграф 2:а) "търговско споразумение" е споразумение, различно от споразумение за търговско представителство, сключено между превозвачи във връзка с предоставянето на съвместни услуги за въздушен превоз на пътници;б) "основно и постоянно местожителство" е установеното и постоянно жилище на пътника по време на злополуката; националността на пътника не е определящ фактор в това отношение.4. Процедурните въпроси се уреждат от правото на съда, сезиран по случая.Член 34Арбитраж1. В съответствие с разпоредбите на този член страните по договора за превоз на товари могат да се уговорят, че всеки спор, свързан с отговорността на превозвача по тази конвенция, се урежда чрез арбитраж. Такова споразумение трябва да се изготви в писмена форма.2. Арбитражното производство по избор на тъжителя се провежда в рамките на една от посочените в член 33 юрисдикции.3. Арбитърът или арбитражният съд прилагат разпоредбите на тази конвенция.4. Разпоредбите на параграф 2 и 3 на този член се считат за съставна част от всяка арбитражна клауза или споразумение и всяко условие на такава клауза или споразумение, което е несъвместимо с тях, се счита за нищожно и недействително.Член 35Давностен срок за завеждане на дела1. Правото на обезщетение се погасява, ако не бъде заведен иск в срок две години, считано от датата на пристигане в местоназначението, или от датата, на която въздухоплавателното средство е трябвало да пристигне, или от датата, на която превозът е преустановен.2. Методът за изчисляване на този срок се определя от правото на съда, сезиран по случая.Член 36Последователен превоз1. В случай на превоз, който следва да бъде извършен от различни последващи


text: превозвачи, и отговаря на даденото в член 1, параграф 3 определение, всеки превозвач, който приема пътници, багаж или товари, е подчинен на установените в тази конвенция правила и се счита за една от страните по договора за превоз, доколкото договорът има отношение към тази част от превоза, която се извършва под негов надзор.2. В случай на превоз от такова естество пътникът или всяко лице, което има право на обезщетение по отношение на пътника, може да заведе дело само срещу превозвача, извършил превоза, по време на който са възникнали злополуката или закъснението, освен в случаите, когато по изрично споразумение първият превозвач е поел отговорността за цялото пътуване.3. По отношение на багаж или товар пътникът или изпращачът имат право да заведат дело срещу първия превозвач, а пътникът или получателят с право на приемане на доставката имат право да заведат дело срещу последния превозвач и, освен това, всеки от тях може да заведе дело срещу превозвача, извършил превоза, по време на който е възникнало унищожаването, загубата, повредата или закъснението. Тези превозвачи са отговорни заедно и поотделно пред пътника или пред изпращача, или пред получателя.Член 37Право на регрес срещу трети страниНищо в тази конвенция не предрешава въпроса дали лице, отговорно за вреди в съответствие с нейните разпоредби, има право на регрес срещу всяко друго лице.ГЛАВА IVКомбиниран превозЧлен 38Комбиниран превоз1. В случай на комбиниран превоз, извършен отчасти по въздух и отчасти чрез какъвто и да е друг начин на превоз, разпоредбите на тази конвенция се прилагат при условията на член 18, параграф 4 само за въздушния превоз при условие, че въздушният превоз отговаря на условията на член 1.2. Нищо в тази конвенция не възпира страните, в случай на комбиниран превоз, от вписване в документа за въздушен превоз на условия, отнасящи се до другите начини на превоз, при условие, че разпоредбите на тази конвенция относно въздушния превоз са спазени.ГЛАВА VВъздушен превоз, извършен от лице, различно от превозвача по договораЧлен 39Превозвач по договор — действителен превозвачРазпоредбите на тази глава се прилагат, когато лице (наричано по-долу "превозвачът по договор") в качеството си на основна страна сключи договор за превоз, уреждан от тази конвенция, с пътник или изпращач или с лице, действащо от името на пътника или изпращача, а друго лице (наричано по-долу "действителен превозвач") извърши по силата на упълномощаване от превозвача по договора целия или част от превоза, но по отношение на такава част не се явява последователен превозвач по смисъла на тази конвенция. Упълномощаването се приема за дадено при липсата на доказателство за противното.Член 40Съответна отговорност на превозвача по договора и на действителния превозвачАко един действителен превозвач извърши целия или част от превоза, който в съответствие с посочения в член 39 договор се урежда от тази конвенция, то и превозвачът по договора, и действителният превозвач са подчинени на правилата на тази конвенция, освен ако не е предвидено друго в тази глава, първият по отношение на целия превоз, предвиден в договора, а вторият единствено за превоза, който извършва.Член 41Взаимна отговорност1. Действията или бездействията на действителния превозвач и на неговите служители и агенти, действащи в рамките на трудовите си


text: задължения, се считат по отношение на извършения от действителния превозвач превоз също и за такива на превозвача по договора.2. Действията или бездействията на превозвача по договора и на неговите служители и агенти, действащи в рамките на трудовите си задължения, се считат по отношение на извършения от действителния превозвач превоз също и за такива на действителния превозвач. Независимо от това, споменатите действия или бездействия не излагат действителния превозвач на отговорност, превишаваща посочените в член 21, 22, 23 и 24 суми. Всяко специално споразумение, по което превозвачът по договора поеме задължения, които не са наложени от тази конвенция, или всеки отказ от права или защита, предоставени от тази конвенция, или всяка специална декларация за интерес от доставка в местоназначението, предвидена в член 22, не засягат действителния превозвач, освен ако той не се е съгласил на това.Член 42Адресат на жалби и нарежданияВсяка жалба или нареждане, отправени в съответствие с тази конвенция до превозвача, имат същата сила независимо дали са адресирани до превозвача по договора или до действителния превозвач. Независимо от това, посочените в член 12 нареждания имат сила само ако са адресирани до превозвача по договора.Член 43Служители и агентиПо отношение на извършен от действителния превозвач превоз всеки служител или агент на този превозвач или на превозвача по договора има право, ако докаже, че е действал в рамките на трудовите си задължения, да се възползва от условията и лимитите на отговорност, които се прилагат по силата на тази конвенция спрямо превозвача, чиито служители или агенти са те, освен ако бъде доказано, че са действали по начин, който не позволява да се позовават на лимитите на отговорност в съответствие с тази конвенция.Член 44Сумиране на обезщетенияПо отношение на превоз, извършен от действителния превозвач, сборът на сумите, подлежащи на възстановяване от този превозвач и превозвача по договора и от техните служители и агенти, действащи в рамките на трудовите си задължения, не може да превишава най-високата сума, която може да се присъди по тази конвенция било срещу превозвача по договора, или срещу действителния превозвач, но никое от упоменатите лица няма да е отговорно за сума, превишаваща приложимия спрямо него лимит.Член 45Адресат на жалбиПо отношение на превоз, извършен от действителния превозвач, дело за обезщетение може да се заведе срещу този превозвач или срещу превозвача по договора или срещу двамата заедно или поотделно по избор на ищеца. Ако делото е заведено само срещу единия от тези превозвачи, този превозвач има право да изиска присъединяване на другия превозвач към съдебното производство, като процедурата за такова присъединяване и неговите последствия се уреждат от правото на съда, сезиран по случая.Член 46Допълнителна юрисдикцияВсяко дело за обезщетение, предвидено в член 45, трябва да се завежда по избор на ищеца на територията на една от държавите — страни по конвенцията, било пред съд, в който може да се заведе дело срещу превозвача по договора на основание на член 33, или пред съд с юрисдикция на мястото, където се намира седалището на действителния превозвач или неговото основно място на дейност.Член 47Нищожност на договорни разпоредбиВсяка договорна разпоредба, с която се цели освобождаване на превозвача по договора или на


text: действителния превозвач от отговорност по тази глава или установяване на по-нисък лимит на отговорност от приложимия съгласно тази глава, се счита за нищожна и недействителна, но нищожността на такава разпоредба не води до нищожност на целия договор, който остава подчинен на разпоредбите на тази глава.Член 48Взаимоотношения между превозвача по договор и действителния превозвачС изключение на предвиденото в член 45 нищо от тази глава не засяга правата и задълженията на превозвачите, съществуващи помежду им, включително всякакви права на регрес или обезщетяване.ГЛАВА VIДруги разпоредбиЧлен 49Задължително прилаганеВсяка клауза, съдържаща се в договора за превоз, и всички специални споразумения, сключени преди причиняването на вредата, чрез които страните целят да нарушат установените с тази конвенция правила, независимо дали посредством определяне на приложимото право или чрез изменение на правилата относно юрисдикцията, са нищожни и недействителни.Член 50ЗастраховкаДържавите — страни по конвенцията изискват от своите превозвачи да поддържат подходяща застраховка, покриваща отговорността им по тази конвенция. Държава — страна по конвенцията, до която превозвач извършва полети, може да изиска от този превозвач да предостави доказателство, че поддържа подходяща застраховка, покриваща отговорността му по тази конвенция.Член 51Превоз, извършен при извънредни обстоятелстваРазпоредбите на член 3 до член 5, 7 и 8, свързани с документирането на превоза, не се прилагат в случай на превоз, извършен при извънредни обстоятелства извън нормалната сфера на дейност на превозвача.Член 52Определение за дниИзразът "дни", когато се използва в тази конвенция, означава календарни, а не работни дни.ГЛАВА VIIЗаключителни разпоредбиЧлен 53Подписване, ратифициране и влизане в сила1. Тази конвенция е открита за подписване в Монреал на 28 май 1999 г. от държавите, участващи в Международната конференция по въздушно право, проведена в Монреал от 10 до 28 май 1999 г. След 28 май 1999 г. конвенцията е открита за подписване от всички държави в Главната квартира на Международната организация за гражданско въздухоплаване в Монреал, докато влезе в сила съгласно параграф 6 на този член.2. Тази конвенция е открита по същия начин за подписване от регионални организации за икономическа интеграция. По смисъла на тази конвенция "регионална организация за икономическа интеграция" е всяка организация, учредена от суверенни държави от даден регион, която е компетентна по отношение на някои въпроси от тази конвенция и е надлежно упълномощена да подписва и да ратифицира, приема, одобрява или да се присъединява към тази конвенция. Всяко позоваване на "държава — страна по конвенцията" или "държави — страни по конвенцията" в тази конвенция, различно от това в член 1, параграф 2, член 3, параграф 1, точка б), член 5, точка б), член 23, 33, 46 и член 57, точка б), се отнася също и до регионална организация за икономическа интеграция. За целите на член 24 позоваването на "мнозинство от държавите — страни по конвенцията" и "една трета от държавите — страни по конвенцията" не се отнася до регионална организация за икономическа интеграция.3. Тази конвенция е предмет на ратификация от държавите и от регионалните организации за икономическа интеграция, които са я подписали.4. Всяка държава или регионална организация за икономическа интеграция, която не подпише тази конвенцията, може да я приеме, одобри или да се присъедини към нея по всяко време.5.


text: Документите за ратификация, приемане, одобряване или присъединяване се депозират при Международната организация за гражданско въздухоплаване, която с настоящото се определя за депозитар.6. Тази конвенция влиза в сила на шестдесетия ден след датата на депозиране при депозитаря на тридесетия документ за ратификация, приемане, одобряване или присъединяване спрямо държавите, които са депозирали такъв документ. За целите на този параграф документ, депозиран от регионална организация за икономическа интеграция, не се брои.7. По отношение на други държави и други регионални организации за икономическа интеграция тази конвенция влиза в сила шестдесет дни след датата на депозиране на документ за ратификация, приемане, одобряване или присъединяване.8. Депозитарят уведомява незабавно всички подписали конвенцията и държавите — страни по конвенцията, за:а) всяко подписване на тази конвенция и датата на същото;б) всяко депозиране на документ за ратификация, приемане, одобряване или присъединяване и датата на същото;в) датата на влизане в сила на тази конвенция;г) датата на влизане в сила на всяко преразглеждане на лимитите на отговорност, установени по тази конвенция;д) всяко денонсиране по член 54.Член 54Денонсиране1. Всяка държава — страна по конвенцията може да денонсира тази конвенция чрез писмено уведомление до депозитаря.2. Денонсирането влиза в сила сто и осемдесет дни след датата, на която уведомлението е получено от депозитаря.Член 55Взаимна връзка с други документи на Варшавската конвенцияТази конвенция има предимство пред всякакви правила, приложими към международния въздушен превоз:1. Между държави — страни по тази конвенция по силата на това, че тези държави съвместно са страни по:а) Конвенцията за уеднаквяване на някои правила при международния въздушен превоз, подписана във Варшава на 12 октомври 1929 г. (наричана по-долу Варшавската конвенция);б) Протокола за изменение на Конвенцията за уеднаквяване на някои правила при международния въздушен превоз, подписана във Варшава на 12 октомври 1929 г., изготвен в Хага на 28 септември 1955 г. (наричан по-долу Хагския протокол);в) Конвенцията, допълваща Варшавската конвенция, за уеднаквяване на някои правила при международния въздушен превоз, извършван от лице, различно от превозвача по договора, подписана в Гуадалахара на 18 септември 1961 г. (наричана по-долу Гуадалахарската конвенция);г) Протоколът за изменение на конвенцията за уеднаквяване на някои правила при международния въздушен превоз, подписана във Варшава на 12 октомври 1929 г., изменена от Протокола, изготвен в Хага на 28 септември 1955 г., подписан в гр. Гватемала на 8 март 1971 г. (наричан по-долу Протоколът от гр. Гватемала);д) Допълнителни протоколи с номера от 1 до 3 и Монреалския протокол No 4 за изменение на Варшавската конвенция, изменена от Хагския протокол, или Варшавската конвенция, изменена както от Хагския протокол, така и от Протокола от гр. Гватемала, подписани в Монреал на 25 септември 1975 г. (наричани по-долу Монреалски протоколи); или2. На територията на всяка отделна държава — страна по тази конвенция по силата на това, че тази държава е страна по един или повече от документите, посочени в точки от "а" до "д" по-горе.Член 56Държави с повече от една правна система1. Ако една държава има две или повече териториални единици, в които се прилагат различни правни системи по отношение на въпроси, разглеждани от тази конвенция, тя може да декларира по време на подписване, ратифициране, приемане, одобряване или присъединяване,


text: че конвенцията се прилага спрямо всички нейни териториални единици или спрямо само една или няколко от тях, и може да измени тази си декларация, като представи друга декларация по всяко време.2. Всяка такава декларация се съобщава на депозитаря и в нея изрично се посочват териториалните единици, спрямо които се прилага конвенцията.3. По отношение на държава — страна по конвенцията, която е направила такава декларация:а) позоваванията в член 23 на "национална валута" се тълкуват като позоваване на валутата на съответната териториална единица на тази държава; иб) позоваването в член 28 на "национално законодателство" се тълкува като позоваване на законодателството на съответната териториална единица на тази държава.Член 57РезервиПо отношение на тази конвенция не могат да се правят резерви с изключение на това, че държава — страна по конвенцията може по всяко време да заяви чрез уведомление, адресирано до депозитаря, че конвенцията не се прилага спрямо:а) международен въздушен превоз, изпълняван и извършван пряко от тази държава — страна по конвенцията с нетърговски цели във връзка с осъществяването на нейните функции и задължения като суверенна държава; и/илиб) превоз на лица, товари и багаж за нейните военни власти с въздухоплавателни средства, регистрирани в тази държава — страна по конвенцията или наети от нея, целият капацитет на които е запазен от такива власти или от тяхно име.В УВЕРЕНИЕ НА КОЕТО долуподписаните пълномощни представители, имайки надлежни пълномощия, подписаха тази конвенция.ИЗГОТВЕНО в Монреал на 28-ия ден от месец май през хиляда деветстотин деветдесет и девета година на английски, арабски, китайски, френски, руски и испански език, като всички текстове имат еднаква достоверност. Тази конвенция остава депозирана в архивите на Международната организация за гражданско въздухоплаване, а заверени копия от нея ще бъдат предадени от депозитаря на всички държави — страни по конвенцията, както и на всички държави — страни по Варшавската конвенция, Хагския протокол, Гуадалахарската конвенция, Протокола от гр. Гватемала и Монреалските протоколи.--------------------------------------------------


text:
 26.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 310/18
 Само оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правно действие съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН относно статута TRANS/WP.29/343, който е на разположение на адрес:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Правило No 64 на Икономическата комисия на Организацията на обединените нации за Европа (ИКЕ на ООН) — Единни технически предписания за одобрение на превозни средства по отношение на оборудването им, което може да включва резервен комплект за временно използване, гуми за движение в спукано състояние и/или система за движение с гуми в спукано състояние, и/или система за следене на налягането в гумите
 Включващо всички текстове в сила до:
 серия от изменения 02 — дата на влизане в сила: 19 август 2010 г.
 Поправка 1 към серия от изменения 02 — дата на влизане в сила: 19 август 2010 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 1.
 Приложно поле
 2.
 Определения
 3.
 Заявление за одобрение
 4.
 Одобрение
 5.
 Спецификации и изпитвания
 6.
 Допълнителна информация
 7.
 Изменения или разширение на одобрение на тип превозно средство
 8.
 Съответствие на производството
 9.
 Санкции при несъответствие на производството
 10.
 Окончателно прекратяване на производството
 11.
 Наименования и адреси на техническите служби, провеждащи изпитвания с цел одобряване, както и на административните отдели
 12.
 Преходни разпоредби
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 Приложение 1 —
 Съобщение относно одобрението (съответно отказа, разширението или отменянето на одобрение или окончателното прекратяване на производството) на тип превозно средство по отношение на оборудването му съгласно Правило No 64
 Приложение 2 —
 Оформление на маркировките за одобрение.
 Приложение 3 —
 Изпитване за спиране и отклонение за превозни средства, оборудвани с резервни комплекти за временно използване
 Приложение 4 —
 Изисквания по отношение на изпитването на предупредителна система за движение в спукано състояние (ПСДСС)
 Приложение 5 —
 Изпитване на системи за следене на налягането в гумите (ССНГ)
 1. ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
 Настоящото правило се прилага за одобряването на превозни средства от категория М1 и N1
 (1), когато последните са оборудвани със:
 а)
 резервен комплект за временно използване и/или
 б)
 гуми за движение в спукано състояние и/или системи за движение с гуми в спукано състояние, и/или
 в)
 системи за следене на налягането в гумите (2).
 За целите на настоящото правило заместващите комплекти резервно колело—гума под формата на гуми за движение в спукано състояние или системи за движение с гуми в спукано състояние, които са напълно изпуснати, се считат за резервни комплекти за временно използване като определените в точка 2.10 от настоящото правило.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото правило:
 2.1.
 „Одобрение на превозно средство“ е одобрението на типа на превозното средство по отношение на неговия резервен комплект колело—гума за временно използване;
 2.2.
 „Тип превозно средство“ е категория превозни средства, които не се различават по такива съществени аспекти като:
 2.2.1.
 „Типа превозно средство по отношение на неговия резервен комплект за временно използване“:
 2.2.1.1.
 максималните товари върху осите на превозното средство, съгласно определението от 2.12,
 2.2.1.2.
 характеристиките на резервния комплект колело—гума за временно използване,
 2.2.1.3.
 вида предаване (предно, задно, четири задвижващи колела),


text:
2.2.1.4.
 окачването,
 2.2.1.5.
 спирачната система,
 2.2.1.6.
 размера на колелата/размера на гумите,
 2.2.1.7.
 отстъпа на колелото,
 2.2.2.
 Тип превозно средство по отношение на неговата система за следене на налягането в гумите:
 2.2.2.1.
 търговска марка или търговско наименование на производителя,
 2.2.2.2.
 характеристики на превозното средство, които влияят значително на работните показатели на системата за следене на налягането в гумите,
 2.2.2.3.
 тип и проектни характеристики на системата за следене на налягането в гумите.
 2.3.
 „Колело“ означава комплектовано колело, състоящо се от джанта и диск на колелото;
 2.3.1.
 „Означение на размера на колелото“ означава означение, съдържащо най-малкото номиналния диаметър на джантата, номиналната широчина на джантата и профила на джантата;
 2.3.2.
 „Отстъп на колелото“ означава разстоянието от челото на опиране в главината до вертикалната осевата линия на джантата
 2.4.
 „Гума“ означава пневматична гума, която представлява подсилен гъвкава обвивка, която е снабдена с непрекъсната, като цяло тороидална камера, съдържаща газ (обикновено въздух) или газ и течност — или която заедно с колелото, върху което се монтира, образува такава — предназначена при нормални условия да се използва при налягане, по-високо от атмосферното. Гумата може да бъде:
 2.4.1.
 „Нормална гума“, която представлява гума, подходяща за всички нормални условия на експлоатация по път;
 2.4.2.
 „Резервна гума за временно използване“, която представлява гума, специално проектирана, за да бъде различна от нормалната гума и предназначена единствено за временно използване при ограничени условия на движение;
 2.4.3.
 „Гума за движение в спукано състояние“ или „самоносеща гума“ описва конструкция на пневматична гума, снабдена с някакви технически решения (напр. усилени страници и др.), позволяващи на пневматичната гума, монтирана на подходящото колело и при отсъствие на какъвто и да е допълнителен компонент, да осигури на превозното средство най-малко основните функции на гумата при скорост 80 km/h (50mph) и на разстояние 80 km, при работа в режим на движение в спукано състояние.
 2.4.4.
 „Система за движение с гуми в спукано състояние“ или „система за удължена мобилност“ описва съчетание от определени функционално зависими компоненти, включително гума, които заедно осигуряват на превозното средство зададените експлоатационни характеристики, като му дават най-малко основните функции на гумата при скорост 80 km/h (50 mph) и на разстояние от 80 km при режим на движение в спукано състояние.
 2.5.
 „Режим на движение в спукано състояние“ описва състоянието на гумата, при което се запазва основната ѝ структурна цялост при експлоатация с вътрешно налягане между 0 и 70 kPa.
 2.6.
 „Основни функции на гумата“ означава нормалната способност на напомпана гума да носи определен товар при дадена скорост и да предава движещите, управляващите и спирачните сили на повърхността, по която се движи.
 2.7.
 „Означение на размера на гумата“ означава комбинация от числа, които са уникален идентификатор на геометричния размер на гумата и включват номиналната широчина на профила, номиналното отношение на височината на профила на гумата към неговата широчина и номиналния диаметър. Точни определения на тези характеристики могат да бъдат намерени в Правило No 30.
 2.8.
 „Конструкция на гумата“ означава техническите характеристики на каркаса на гумата. Тя може да бъде с наклонен слой (диагонална), опоясена диагонална, радиална или гума за движение в спукано състояние, както е по-подробно определено


text:
в Правило No 30.
 2.9.
 „Стандартен резервен комплект“ означава комплект от колело и гума с означения на размера на колелото и гумата, отстъп на колелото и конструкция на гумата, които са идентични с тези на комплекта, поставен на същото положение на оста на конкретния модел или версия на превозното средство за нормална експлоатация. Тук се включва и случаят, при който колелото е изработено от различен материал, например стомана вместо алуминиева сплав, или евентуално за неговото закрепване се използват други видове болтове и гайки, но в останалите отношения то е идентично с колелото, предназначено за нормална експлоатация.
 2.10.
 „Резервен комплект за временно използване“ означава комплект от колело и гума, който се различава от определения в точка 2.9 „стандартен резервен комплект“. Съществуват следните типове резервни комплекти за временно използване:
 2.10.1.
 Тип 1
 Комплект, в който гумата е резервна гума за временно използване като описаната в точка 2.4.2;
 2.10.2.
 Тип 2
 Комплект, в който колелото е с различен отстъп от този на колелото, монтирано на същото положение на оста за нормална експлоатация на превозното средство;
 2.10.3.
 Тип 3
 Комплект, в който гумата е с конструкция, която е различна от тази на гумата, монтирана на същото положение на оста за нормална експлоатация на превозното средство;
 2.10.4.
 Тип 4
 Комплект, в който гумата е нормална гума съгласно определението от точка 2.4.1., но означението на размера на колелото или на гумата, или и на двете, се различава от това на колелото или гумата, монтирано или монтирана на същото положение на оста за нормална експлоатация на превозното средство;
 2.10.5.
 Тип 5
 Комплект, в който комплектът колело — гума, определен в точка 2.4.3 или точка 2.4.4, е монтиран на превозното средство за нормална дългосрочна експлоатация по път и при извънредни случаи същият се използва в напълно изпуснато състояние;
 2.11.
 „Максимална маса“ означава максималната за превозното средство стойност, заявена от производителя като технически допустима (тази маса може да бъде по-голяма от „максималната допустима маса“, определена от националната администрация);
 2.12.
 „Максимален товар върху оста“ означава посочената от производителя максимална стойност на сумарната вертикална сила между контактните повърхности на гумите или следите на една ос и земята, която е резултат от действието на частта от масата на превозното средство, носена от тази ос; този товар може да бъде по-голям от „разрешения товар върху оста“, определен от националната администрация. Сборът на товарите върху оста може да бъде по-голям от стойността, отговаряща на общата маса на превозното средство;
 2.13.
 „Предупредителна система за движение в спукано състояние“ описва система, която дава информация на водача, че някоя от гумите работи в режим на движение в спукано състояние.
 2.14.
 „Система за следене на налягането в гумите (ССНГ)“ означава монтирана на превозно средство система, която е в състояние да измерва налягането на напомпване на гумите или на промените в него във времето и да предава съответната информация на потребителя по време на движение на превозното средство.
 2.15.
 „Налягане на напомпване на студена гума“ означава налягането в гумата при температура на околната среда и при отсъствие на покачване на налягането поради употреба на гумата.
 2.16.
 „Препоръчително налягане на


text:
напомпване на студена гума (Prec)“ означава препоръчаното от производителя на превозното средство налягане за всяка една от гумите на превозното средство за предвидените условия на експлоатация (напр. скорост и товар) на превозното средство, съгласно предписанията от табелката върху превозното средство и/или наръчника за експлоатация на превозното средство;
 2.17.
 „Работно налягане при експлоатация (Pwarm)“ означава налягането на напомпване на всяка една от гумите, увеличено от температурните въздействия по време на експлоатацията на превозното средство над налягането на напомпване на студена гума (Prec);
 2.18.
 „Изпитвателно налягане (Ptest)“ означава действителното налягане в гумата(ите), избрана(и) за всяко едно колело, след изпускането ѝ(им) по време на изпитвателната процедура.
 2.19.
 „Тип система за следене на налягането в гумите“ означава системи, които не се различават значително по такива съществени аспекти като:
 а)
 принцип на работа,
 б)
 компонентите, за които е вероятно да имат значително въздействие върху експлоатационни характеристики на системата, посочени в точка 5.3 от настоящото правило.
 3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 3.1. Заявлението за одобрение на тип превозно средство по отношение на оборудването му със:
 а)
 резервен комплект за временно използване (в т.ч., където е приложимо, предупредителна система за движение в спукано състояние) и/или
 б)
 система за следене на налягането в гумите
 се подава от производителя на превозното средство или от надлежно упълномощен негов представител.
 3.2. То се придружава от съставено в три екземпляра описание на типа превозно средство по отношение на позициите, посочени в приложение 1 към настоящото правило.
 3.3. На органа за одобрение на типа или на техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитвания с цел одобрение, се предоставя превозно средство, представително за подлежащия на одобрение тип превозно средство.
 3.4. Преди издаването на одобрение на типа административният отдел трябва да удостовери наличието на задоволителни мерки за осигуряване на ефективен контрол за съответствие на производството.
 4. ОДОБРЕНИЕ
 4.1. Ако превозното средство, представено за одобрение съгласно настоящото правило, отговаря на изискванията на точка 5 по-долу, за този тип превозно средство се издава одобрение.
 4.1.1. Одобрение на превозно средство по отношение на предписанията, отнасящи се до резервния комплект за временно използване, се издава само ако превозното средство отговаря на изискванията на точки 5.1 и 5.2.
 4.1.2. Одобрение на превозно средство по отношение само на предписанията, отнасящи се до системи за следене на налягането в гумите, се издава само ако превозното средство отговаря на изискванията на точка 5.3.
 4.2. На всеки одобрен тип се присвоява номер на одобрение на типа. Първите му две цифри (в настоящия момент това са цифрите 02 за серия от изменения 02) указват серията от изменения, включващи най-новите съществени технически изменения, направени по правилото към момента на издаване на одобрение. Една и съща страна по Спогодбата не може да присвоява същия номер на друг тип превозно средство. Вариантите на един модел, попадащи в отделни категории по отношение на критериите от точка 2.2 обаче могат да бъдат обхванати от едно и също одобрение, при условие че резултатите от изпитванията, описани в точки 5.2 и 5.3, не показват значителни различия.
 4.3. Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко одобрение, разширение на одобрение или отказ


text:
за издаване на одобрение на тип превозно средство съгласно настоящото правило, посредством формуляр, който съответства на образеца от приложение 1 към настоящото правило.
 4.4. Върху всяко превозно средство, съответстващо на тип превозно средство, одобрен съгласно настоящото правило, на видно и леснодостъпно място, което се посочва във формуляра за одобрение, се поставя международна маркировка за одобрение, която се състои от:
 4.4.1. окръжност около буквата „E“, следвана от отличителния номер на страната, издала одобрението (3);
 4.4.2. номера на настоящото правило, следван от:
 4.4.2.1.
 буква „R“ при превозни средства, одобрени в съответствие само с точка 4.1.1.
 4.4.2.2.
 буква „P“ при превозни средства, одобрени в съответствие само с точка 4.1.2.
 4.4.2.3.
 буквите „RP“ при превозни средства, одобрени в съответствие и с точка 4.1.1, и с точка 4.1.2.
 4.4.3. тире и номера на одобрението, вдясно от означенията, предписани в точки 4.4.1 и 4.4.2.
 4.5. Ако превозното средство съответства на тип превозно средство, одобрен съгласно едно или няколко правила, приложени към Спогодбата, в държавата, издала одобрението съгласно настоящото правило, не е необходимо да се повтаря символът, указан в точка 4.4.1; в такива случаи, номерът на правилото и номерата на одобренията, както и допълнителните символи за всички правила, по които е издадено одобрение в страната, издала одобрението по настоящото правило, се поставят във вертикални колони отдясно на символа, указан в точка 4.4.1.
 4.6. Маркировката за одобрение трябва да бъде ясна, четлива и незаличима.
 4.7. Маркировката за одобрение се поставя в близост до табелката с данни за превозното средство, поставена от производителя, или на нея.
 4.8. Приложение 2 към настоящето правило дава примери за маркировки за одобрение.
 5. СПЕЦИФИКАЦИИ И ИЗПИТВАНИЯ
 5.1. Общи
 5.1.1. Гумите, предназначени за използване като част от резервния комплект за временно използване, определен в точка 2.10, трябва да бъдат одобрени в съответствие с Правило No 30.
 5.1.2. За превозните средства с минимум четири колела товароносимостта на резервния комплект за временно използване трябва да бъде най-малкото равна на половината от най-големия максимален товар върху осите на превозното средство; ако използването му е ограничено до определена ос, посочена в инструкциите в точка 6 по-долу, товароносимостта му трябва да бъде най-малкото равна на половината от максималния товар върху тази ос.
 5.1.3. Проектната скорост на резервния комплект за временно използване трябва да бъде най-малкото 120 km/h за типове 1, 2 и 3.
 5.1.4. Резервните комплекти за временно използване трябва да имат следните означения:
 5.1.4.1.
 На видно място върху външната повърхност на колелото се поставя постоянен предупредителен символ за максимална скорост 80 km/h, оформен в съответствие с диаграмата по-долу.
 При превозни средства, предназначени за продажба в държави, използващи британски мерни единици, на видно място върху външната повърхност на колелото се поставя допълнителен постоянен предупредителен символ за максимална скорост, който е идентичен с описания по-горе с изключение на това, че числото „80“ се замества с числото „50“, а буквите „km/h“ с „mph“.
 Като алтернатива на видно място върху външната повърхност на колелото се поставя постоянен предупредителен символ, оформен в съответствие с диаграмата по-долу.
 Главните букви са с височина не по-малка от 5 mm, а числата „80“ и „50“ са с


text:
височина не по-малка от 20 mm, като елементите, които съставят всяка от цифрите, са с линии с дебелина не по-малка от 3 mm. Текстът, изписан с малки букви, е с височина на съставните линии от поне 5 mm. Всичкият текст трябва да бъде ограден в рамка и изписан върху фон с контрастиращ цвят.
 Изискванията на настоящата точка се прилагат само за резервни комплекти за временно използване от тип 1, 2 и 3, определени в точки 2.10.1, 2.10.2 и 2.10.3.
 5.1.4.1.1.
 На видно място върху външната повърхност на колелото се поставя постоянен предупредителен символ за максимална скорост 120 km/h, оформен в съответствие с диаграмата по-долу.
 При превозни средства, предназначени за продажба в държави, използващи британски мерни единици, на видно място върху външната повърхност на колелото се поставя допълнителен постоянен предупредителен символ за максимална скорост, който е идентичен с описания по-горе с изключение на това, че числото „120“ се замества с числото „75“, а буквите „km/h“ с „mph“.
 Като алтернатива на видно място върху външната повърхност на колелото се поставя постоянен предупредителен символ, оформен в съответствие с диаграмата по-долу.
 Главните букви са с височина не по-малка от 5 mm, а числата „120“ и „75“ са с височина не по-малка от 20 mm, като елементите, които съставят всяка от цифрите, са с линии с дебелина не по-малка от 3 mm. Текстът, изписан с малки букви, е с височина на съставните линии от поне 5 mm. Всичкият текст трябва да бъде ограден в рамка и изписан върху фон с контрастиращ цвят.
 Изискванията на настоящата точка се прилагат само за резервни комплекти за временно използване от тип 4, определени в точка 2.10.4, които ще бъдат доставяни за използване на превозни средства от категория М1.
 5.1.4.2.
 Когато е монтирана на превозното средство с цел временно използване, външната повърхност на колелото и/или гумата трябва да бъде с характерен цвят или цветна шарка, който или която да се отличава ясно от цвета(овете) на стандартните комплекти. Ако върху резервния комплект за временно използване може да бъде монтиран тас, характерният цвят или цветната шарка трябва да не бъде закриван(а) от таса.
 5.1.5. С изключение на гумите за движение в спукано състояние/самоносещите гуми и системите за движение с гуми в спукано състояние/удължена мобилност се разрешава с превозното средство да се доставя само един резервен комплект за временно използване.
 5.1.6. При превозните средства, оборудвани с гуми за движение в спукано състояние/самоносещи гуми или системи за движение в спукано състояние/удължена мобилност, превозното средство се оборудва и с предупредителна система за движение в спукано състояние (определена в точка 2.13), която може да работи в диапазон на скоростта от 40 km/h до максималната проектна скорост на превозното средство и отговаря на изискванията на точки 5.1.6.1—5.1.6.6. Ако обаче превозното средство е оборудвано със система за следене на налягането, отговаряща на изискванията от точка 5.3, допълнителното поставяне на предупредителна система за движение в спукано състояние не се изисква.
 5.1.6.1.
 Предупредителната сигнализация се осигурява посредством визуален жълт предупредителен сигнал.
 5.1.6.2.
 Предупредителният сигнал се задейства, когато ключът за запалване (пускане) на двигателя е в положение „включено“ (работно положение) (проверка


text:
на лампите).
 5.1.6.3.
 Водачът се предупреждава посредством задействането на предупредителния сигнал, посочен в точка 5.1.6.1, най-късно когато се установи, че една от гумите е в режим на движение в спукано състояние.
 5.1.6.4.
 Всяка електрическа неизправност или отклонение в работата на датчиците, което засяга предупредителната система за движение в спукано състояние, в т.ч. неизправност в електрическото захранване, генерирането или предаването на изходящия сигнал, се указва на водача посредством визуален жълт сигнал за повреда в системата за движение в спукано състояние. Ако предупредителният сигнал, описан в точка 5.1.6.1, се използва за указване и на гума в режим на движение в спукано състояние, и на повреда в предупредителната система за движение в спукано състояние, се прилагат следните разпоредби: когато ключът за запалване (пускане) на двигателя е в положение „включено“ (работно положение), предупредителният сигнал примигва, за да укаже неизправност в системата. След кратък период предупредителният сигнал остава в състояние на непрекъснато светене, докато повредата е налице и ключът за запалване (пускане) на двигателя е в положение „включено“ (работно положение). Последователността от примигване и непрекъснато светене се повтаря всеки път, когато ключът за запалване (пускане) на двигателя е в положение „включено“ (работно положение), докато повредата не бъде отстранена.
 5.1.6.5.
 Когато системата се рестартира ръчно в съответствие с инструкциите на производителя на превозното средство, предписанията на точки 5.1.6.3 и 5.1.6.4 могат да не се прилагат.
 5.1.6.6.
 Действието на предупредителния сигнал, описано в точки 5.1.6.2—5.1.6.4, трябва да отговаря на изискванията на приложение 4.
 5.1.7 Ако превозното средство е оборудвано с резервен комплект за временно използване, съхраняван в изпуснато състояние, в превозното средство трябва да бъде осигурено устройство, което да дава възможност за напомпване на гумата до налягането, указано за временно използване, за не повече от 10 минути.
 5.2. Изпитване на спиране
 5.2.1. Превозните средства, за които се предвижда да бъдат оборудвани с резервни комплекти за временно използване, трябва да отговяват на изискванията на приложение 3 към настоящото правило.
 5.3. Системи за следене на налягането в гумите (ССНГ)
 5.3.1. Общи изисквания
 5.3.1.1.
 При спазване на изискванията на точка 12 всяко превозно средство от категория М1 с максимална маса до 3 500 kg и от категория N1, като и в двата случая всички оси са оборудвани с единични гуми, което е оборудвано със система за следене на налягането в гумите, отговаряща на определението от точка 2.14, трябва да показва експлоатационните характеристики, посочени в точки 5.3.1.2—5.3.5.5. по-долу и се изпитва в съответствие с приложение 5.
 5.3.1.2.
 Всяка система за следене на налягането в гумите, монтирана на превозно средство, трябва да отговаря на изискванията на Правило No 10.
 5.3.1.3.
 Системата работи от скорост 40 km/h или по-ниска до максималната проектна скорост на превозното средство.
 5.3.2. Установяване на налягането в гумите при загуба на налягане поради инцидент (изпитване на спукване)
 5.3.2.1.
 ССНГ се изпитва в съответствие с методиката, определена в приложение 5, точка 2.6.1. Когато се изпитва в съответствие с тази методика, ССНГ трябва да подаде предупредителния сигнал, описан в точка 5.3.5, не по-късно от 10 минути след като работното налягане при експлоатация в една от гумите на превозното средство се е