text:
надвишаващо пределните стойности на емисиите, и ако надвишените емисии се дължат на една и съща причина, извадката се смята за съответстваща по отношение на изискванията на точка 3. от настоящото допълнение.
 3.6. Всеки път, когато се увеличава размерът на извадката поради изискванията на точка 3.5., статистическата процедура по точка 4. по-долу се прилага за увеличената извадка.
 4. ПРОЦЕДУРА, КОЯТО ТРЯБВА ДА СЕ СЛЕДВА, КОГАТО НЕ СЕ ПРАВИ ОТДЕЛНА ОЦЕНКА НА ИЗТОЧНИЦИТЕ НА ЕМИСИИ В ИЗВАДКАТА, ЯВНО НАДВИШАВАЩИ ПРЕДЕЛНИТЕ СТОЙНОСТИ
 4.1. При минимална извадка от три превозни средства процедурата на избор на превозните средства трябва да е такава, че вероятността партида с 40 % дефектно производство да премине изпитването да е 0,95 (риск на производителя = 5 %), докато вероятността партида с 75 % дефектно производство да премине изпитването да е 0,15 (риск на потребителя = 15 %).
 4.2. За всеки от замърсителите, посочени в таблицата от точка 5.3.1.4. от настоящото правило, се прилага следната процедура (виж фигура 4/2 по-долу).
 където:
 L
 =
 пределната стойност за замърсителя,
 xi
 =
 стойност от измерването за i-поредното превозно средство от извадката,
 n
 =
 броят на образци в извадката.
 4.3. За извадката се изчислява статистическата величина, представляваща броя на несъответстващите превозни средства, т.е. xi > L.
 4.4. В този случай:
 i)
 ако статистическият резултат не надвишава прага на приемане за размера на извадката, посочен в таблицата по-долу, се взема решение за приемане по отношение на този замърсител,
 ii)
 ако статистическият резултат е равен или надвишава прага на отхвърляне за размера на извадката, посочен в таблицата по-долу, се взема решение за отхвърляне по отношение на този замърсител,
 iii)
 в останалите случаи се изпитва допълнително превозно средство и процедурата се прилага спрямо извадката, увеличена с една единица.
 Стойностите на приемане и отхвърляне в таблицата по-долу са изчислени в съответствие с международния стандарт ISO 8422:1991.
 Смята се, че определена извадка е преминала успешно изпитването, ако отговаря на изискванията на точки 3. и 4. от настоящото допълнение.
 Таблица 4/1
 Таблица за приемане/отхвърляне план за изпитване на извадката по отделни признаци
 Общ размер на извадката (n)
 Праг на приемане
 Праг на отхвърляне
 3
 0
 —
 4
 1
 —
 5
 1
 5
 6
 2
 6
 7
 2
 6
 8
 3
 7
 9
 4
 8
 10
 4
 8
 11
 5
 9
 12
 5
 9
 13
 6
 10
 14
 6
 11
 15
 7
 11
 16
 8
 12
 17
 8
 12
 18
 9
 13
 19
 9
 13
 20
 11
 12
 Фигура 4/1
 Проверка на съответствието в експлоатация — процедура за контрол
 Фигура 4/2
 Изпитване за съответствие в експлоатация — избор и изпитване на превозните средства
 (1) Въз основа на актуалните данни относно изпитването за съответствие в експлоатация, които трябва да бъдат предоставени до 31 декември 2003 г., предвидените изисквания от настоящата точка могат да бъдат преразгледани с цел определяне дали е необходимо: a) да се ревизира определението за превозните средства, явно надвишаващи пределните стойности на емисиите по отношение на превозните средства, които са типово одобрени в зависимост от пределните стойности, указани в ред Б на таблицата от точка 5.3.1.4., б) да се промени процедурата


text:
по определяне на превозните средства, явно надвишаващи пределните стойности на емисиите, и в) да се заменят своевременно процедурите по изпитване за проверка на съответствието в експлоатация с нова статистическа процедура. При необходимост ще бъдат предложени необходимите изменения.
 (2) За всяко превозно средство „междинната зона“ се определя, както следва: Превозното средство удовлетворява условията, посочени в точка 3.2.1. или в точка 3.3.2., и едновременно с това измерената стойност за същия контролиран замърсител е по-малка от равнище, определено от произведението на пределната стойност за същия контролиран замърсител, посочена в ред Б от таблицата към точка 5.3.1.4., и коефициент 2,5.
 (3) За всяко превозно средство „зоната на несъответствие“ се определя, както следва. Измерената стойност за който и да е контролиран замърсител е по-висока от равнище, определено от произведението на пределната стойност за същия замърсител, посочена в ред А от таблицата към точка 5.3.1.4., и коефициент 2,5.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 Характеристики на двигателя и на превозното средство и информация относно провеждането на изпитванията
 Посочената по-долу информация, когато е приложимо, се представя в три екземпляра.
 Всички необходими чертежи се представят в подходящ мащаб и с достатъчно подробности във формат А4 или нагънати в такъв формат. При наличие на функции, които се управляват от микропроцесор, се предоставя съответната информация за тяхната работа.
 1. ОБЩА ИНФОРМАЦИЯ
 1.1. Марка (наименование на производителя): ...
 1.2. Тип и търговско описание (да се посочат вариантите): ...
 Начини за идентификация на типа, ако е обозначен на превозното средство: ...
 1.3.1. Разположение на маркировката: ...
 1.4. Категория на превозното средство: ...
 1.5. Име и адрес на производителя: ...
 1.6. Име и адрес на упълномощения представител на производителя ако има такъв: ...
 2. ОБЩИ КОНСТРУКТИВНИ ХАРАКТЕРИСТИКИ НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО
 2.1. Снимки и/или чертежи на представително превозно средство: ...
 2.2. Задвижващи оси (брой, разположение, взаимно свързване): ...
 МАСИ (в килограми) (виж чертежите, когато има такива) ...
 3.1. Маса на превозното средство с каросерия в работно състояние или маса на шасито с кабина, ако производителят не е монтирал каросерия (включително охладителна течност, масла, гориво, инструменти, резервно колело и водача): ...
 3.2. Максимална технически допустима маса в натоварено състояние, обявена от производителя: ...
 4. ОПИСАНИЕ НА ПРЕОБРАЗУВАТЕЛИТЕ НА ЕНЕРГИЯ
 Производител на двигателя: ...
 4.1.1. Код на двигателя, даден от производителя (както е маркиран на двигателя, или други начини на идентификация): ...
 Двигател с вътрешно горене ...
 Специфична информация за двигателя: ...
 4.2.1.1. Принцип на действие: с принудително запалване/със запалване чрез сгъстяване, 4-тактов/2-тактов (1)
 Брой, разположение и ред на запалване на цилиндрите: ...
 4.2.1.2.1. Диаметър на цилиндъра (2): ... mm
 4.2.1.2.2. Ход на буталото (2): ... mm
 4.2.1.3. Работен обем на двигателя (3): ... cm3
 4.2.1.4. Степен на сгъстяване (4): ...
 4.2.1.5. Чертежи на горивната камера и челото на буталото: ...
 4.2.1.6. Нормални обороти при работа на празен ход на двигателя (4): ...
 4.2.1.7. Високи обороти при работа на празен ход на двигателя (4): ...
 4.2.1.8. Обемно съдържание на въглероден окис в отработилите газове при минимални обороти на празен ход на двигателя (в съответствие със спецификациите на производителя) (4)
 –1 %
 4.2.1.9. Максимална полезна мощност (4): ... kW при ...

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
min–1
 4.2.2. Гориво: дизелово/бензин/втечнен нефтен газ/природен газ (1)
 4.2.3. Октаново число, определено по метода на изследването (RON): ...
 Подаване на гориво ...
 С карбуратор(и): да/не (1)
 4.2.4.1.1. Марка(и): ...
 4.2.4.1.2. Тип(ове): ...
 4.2.4.1.3. Брой: ...
 Регулировки (4): ...
 4.2.4.1.4.1. Жигльори: ...
 4.2.4.1.4.2. Дифузори: ...
 4.2.4.1.4.3. Ниво на поплавъковата камера: ...
 4.2.4.1.4.4. Маса на поплавъка: ...
 4.2.4.1.4.5. Иглен клапан на поплавъка: ...
 Система за пускане в ход при студен двигател: ръчна/автоматична (1)
 4.2.4.1.5.1. Принцип на действие: ...
 4.2.4.1.5.2. Работен диапазон/регулировки (1)
 (4): ...
 Чрез впръскване на гориво (само при запалване чрез сгъстяване): да/не (1)
 4.2.4.2.1. Описание на системата: ...
 4.2.4.2.2. Принцип на действие: директно впръскване/предкамера/вихрова камера (1)
 Горивоподаваща помпа ...
 4.2.4.2.3.1. Марка(и): ...
 4.2.4.2.3.2. Тип(ове): ...
 4.2.4.2.3.3. Максимално подаване на гориво (1)
 (4): ... mm3/ход или цикъл при обороти на помпата (1)
 (4): ... min–1 или диаграма на характеристиката: ...
 4.2.4.2.3.4. Регулировка на момента на впръскване (4): ...
 4.2.4.2.3.5. Крива на предварението (ъгъла на аванса) на впръскване (4): ...
 4.2.4.2.3.6. Процедура на калибриране: изпитвателен стенд/двигател (1) ...
 Регулатор на честотата на въртене ...
 4.2.4.2.4.1. Тип: ...
 Граница на изключване: ...
 4.2.4.2.4.2.1. Граница на изключване под товар: ... min–1
 4.2.4.2.4.2.2. Граница на изключване без товар: ... min–1
 4.2.4.2.4.3. Обороти на празен ход: ... min–1
 4.2.4.2.5. Дюза(и): ...
 4.2.4.2.5.1. Марка(и): ...
 4.2.4.2.5.2. Тип(ове): ...
 4.2.4.2.5.3. Налягане на отваряне (4): ... kPa
 или диаграма на характеристиката: ...
 Система за пускане в ход при студен двигател ...
 4.2.4.2.6.1. Марка(и): ...
 4.2.4.2.6.2. Тип(ове): ...
 4.2.4.2.6.3. Описание: ...
 Помощно средство за пускане в ход ...
 4.2.4.2.7.1. Марка(и): ...
 4.2.4.2.7.2. Тип(ове): ...
 4.2.4.2.7.3. Описание: ...
 Чрез впръскване на гориво (само при принудително запалване): да/не (1)
 4.2.4.3.1. Описание на системата: ...
 4.2.4.3.2. Принцип на действие: всмукателен колектор (единичен/многоточков)/директно впръскване/друго (да се уточни)
 Устройство за управление — тип (или No):
 трябва да се предостави информация в случай на непрекъснато впръскване; в случай на други системи, еквивалентни подробности
 Регулатор за подаването на гориво — тип:
 Дебитомер за въздух — тип:
 Горивен разпределител — тип:
 Регулатор на налягането — тип:
 Микропревключвател — тип:
 Регулировъчен винт за празния ход — тип:
 Корпус на дроселната клапа — тип:
 Датчик за температурата на водата — тип:
 Датчик за температурата на въздуха — тип:
 Превключвател за температурата на въздуха — тип:
 Защита срещу електромагнитни смущения.
 Описание и/или чертеж (1): ...
 4.2.4.3.3. Марка(и): ...
 4.2.4.3.4. Тип(ове): ...
 4.2.4.3.5. Дюзи: Налягане на отваряне (1)
 (4): ... kPa
 или диаграма на характеристиката: ...
 4.2.4.3.6. Момент на впръскване: ...
 Система за пускане в ход при студен двигател: ...
 4.2.4.3.7.1. Принцип(и) на действие: ...
 4.2.4.3.7.2. Работен диапазон/настройки (1)
 (4): ...
 Горивоподаваща помпа
 4.2.4.4.1. Налягане (1)
 (4): ... kPa
 или диаграма на характеристиката: ...
 Запалване ...
 4.2.5.1. Марка(и): ...
 4.2.5.2. Тип(ове): ...
 4.2.5.3. Принцип на действие: ...
 4.2.5.4. Крива на предварението на запалване (4): ...
 4.2.5.5. Статичен момент на запалване (4): ... градуса преди ГМТ ...
 4.2.5.6. Хлабина между чукчето и наковалнята (4): ...
 4.2.5.7. Ъгъл (продължителност) на престой на чукчето и наковалнята в затворено положение (4): ...
 Запалителни свещи
 4.2.5.8.1. Марка: ...
 4.2.5.8.2. Тип: ...
 4.2.5.8.3. Регулировка на искровата междина на


text:
запалителната свещ: ... mm
 Индукционна бобина
 4.2.5.9.1. Марка: ...
 4.2.5.9.2. Тип: ...
 Кондензатор на запалването
 4.2.5.10.1. Марка: ...
 4.2.5.10.2. Тип: ...
 4.2.6. Охладителна система: с течност/въздушна (1)
 Всмукателна система: ...
 Компресор: да/не (1)
 4.2.7.1.1. Марка(и): ...
 4.2.7.1.2. Тип(ове): ...
 4.2.7.1.3. Описание на системата (максимално налягане на нагнетяване: ... kPa, деривационен клапан на турбината на компресора) ...
 4.2.7.2. Междинен охладител: да/не (1)
 Описание и чертежи на всмукателните тръбопроводи и техните принадлежности (нагнетателна камера, устройство за подгряване, допълнителни въздухозаборници и т.н.): ...
 4.2.7.3.1. Описание на всмукателния колектор (чертежи и/или снимки): ...
 Въздушен филтър, чертежи: ..., или
 4.2.7.3.2.1. Марка(и): ...
 4.2.7.3.2.2. Тип(ове): ...
 Всмукателен шумозаглушител, чертежи: ..., или
 4.2.7.3.3.1. Марка(и): ...
 4.2.7.3.3.2. Тип(ове): ...
 Изпускателна система ...
 4.2.8.1. Описание и чертежи на изпускателната система: ...
 Газоразпределение или еквивалентни данни:
 4.2.9.1. Максимално повдигане на клапаните, ъгли на отваряне и затваряне или подробности за газоразпределението при алтернативни системи за газоразпределение по отношение на „мъртвите“ точки: ...
 4.2.9.2. Нормирани и/или регулировъчни диапазони (1)
 (4): ...
 Използван смазочен материал: ...
 4.2.10.1. Марка: ...
 4.2.10.2. Тип: ...
 Мерки против замърсяването на въздуха: ...
 4.2.11.1. Устройство за обработка на картерните газове (описание и чертежи): ...
 Допълнителни устройства за контрол на замърсяването (ако има такива и ако те не са описани на друго място: ...
 Каталитичен преобразувател: да/не (1)
 4.2.11.2.1.1. Брой на каталитичните преобразуватели и елементи: ...
 4.2.11.2.1.2. Размери и форма на каталитичния(те) преобразувател(и) (обем, ...): ...
 4.2.11.2.1.3. Тип на каталитичното действие: ...
 4.2.11.2.1.4. Общо съдържание на благородни метали: ...
 4.2.11.2.1.5. Относителна концентрация: ...
 4.2.11.2.1.6. Субстрат (структура и материал): ...
 4.2.11.2.1.7. Гъстота на клетките: ...
 4.2.11.2.1.8. Тип на корпуса на каталитичния(те) преобразувател(и): ...
 4.2.11.2.1.9. Разположение на каталитичния(те) преобразувател(и) (местоположение и нормирани разстояния в изпускателната система): ...
 Системи/методи за регенериране на системите с вторична обработка на отработилите газове, описание:
 4.2.11.2.1.10.1. Брой на работните цикли от Тип I или еквивалентни цикли за изпитване на двигателя на изпитвателен стенд, между два цикъла, в които има фази на регенериране при условия, еквивалентни на изпитване от Тип I (Разстояние „D“ на фигура 1 в приложение 13): ...
 4.2.11.2.1.10.2. Описание на метода, използван за определяне на броя на циклите между два цикъла, в които има фази на регенериране: ...
 4.2.11.2.1.10.3. Параметри за определяне на нивото на натоварване, което е необходимо за да се постигне регенериране (т.е. температура, налягане и т.н.): ...
 4.2.11.2.1.10.4. Описание на метода, използван за натоварване на системата при методиката на изпитване, описана в точка 3.1. от приложение 13: ...
 Кислороден датчик: тип ...
 4.2.11.2.1.11.1. Местоположение на кислородния датчик: ...
 4.2.11.2.1.11.2. Работен диапазон на кислородния датчик (4): ...
 Подаване на въздух: да/не (1)
 4.2.11.2.2.1. Тип (импулсно подаване, въздушна помпа, ...): ...
 Рециркулация на отработилите газове (EGR): да/не (1)
 4.2.11.2.3.1. Характеристики (дебит, ...): ...
 4.2.11.2.4. Система за контрол на емисиите от изпарение на гориво.
 Пълно подробно описание на устройствата и техните регулировки: ...
 Чертеж на системата за контрол на изпарението: ...
 Чертеж на въглеродния филтър: ...
 Чертеж на горивния резервоар с указване на обема и материала: ....
 Филтър за прахови частици: да/не (1)
 4.2.11.2.5.1. Размери и форма на филтъра за прахови частици (обем): ...
 4.2.11.2.5.2.


text:
Тип и конструкция на филтъра за прахови частици: ...
 4.2.11.2.5.3. Местоположение на филтъра за прахови частици (нормирани разстояния в изпускателната система): ...
 Система/метод на регенериране. Описание и чертеж: ...
 4.2.11.2.5.4.1. Брой на работните цикли от Тип I или еквивалентни цикли за изпитване на двигателя на изпитвателен стенд, между два цикъла, при които има фаза на регенериране при условия, еквивалентни на изпитване от Тип I (Разстояние „D“ на фигура 1 в приложение 13): ...
 4.2.11.2.5.4.2. Описание на метода, използван за определяне на броя на циклите между два цикъла, в които има фази на регенериране: ...
 4.2.11.2.5.4.3. Параметри за определяне на нивото на натоварване, необходимо за постигане на регенериране (т.е. температура, налягане и т.н.): ...
 4.2.11.2.5.4.4. Описание на метода, използван за натоварване на системата при методиката на изпитване, описана в точка 3.1., приложение 13: ...
 4.2.11.2.6. Други системи (описание и принцип на действие): ...
 Система за бордова диагностика (СБД)
 4.2.11.2.7.1. Писмено описание и/или чертеж на индикатора за неизправно функциониране (ИНФ): ...
 4.2.11.2.7.2. Списък и предназначение на всички компоненти, които се наблюдават и контролират от системата за бордова диагностика: ...
 Писмено описание (общи принципи на работа) на: ...
 Двигатели с принудително запалване
 4.2.11.2.7.3.1.1. Наблюдаване на каталитичния преобразувател: ...
 4.2.11.2.7.3.1.2. Установяване на прекъсване на запалването: ...
 4.2.11.2.7.3.1.3. Наблюдаване на работата на кислородния датчик: ...
 4.2.11.2.7.3.1.4. Други компоненти, наблюдавани от системата за бордова диагностика: ...
 Двигатели със запалване чрез сгъстяване
 4.2.11.2.7.3.2.1. Наблюдаване на каталитичния преобразувател: ...
 4.2.11.2.7.3.2.2. Наблюдаване на филтъра за прахови частици: ...
 4.2.11.2.7.3.2.3. Наблюдение на електронната система за захранване с гориво: ...
 4.2.11.2.7.3.2.4. Други компоненти, наблюдавани от системата за бордова диагностика: ...
 4.2.11.2.7.4. Критерии за задействане на ИНФ (определен брой цикли на движение или статистически метод): ...
 4.2.11.2.7.5. Списък на всички изходящи кодове на СБД и на използваните формати (с обяснения за всеки един): ...
 Производителят на превозното средство се задължава да предоставя изброените по-долу допълнителни сведения с оглед на производството на резервни части или части, необходими при техническо обслужване, съвместими със системата за бордова диагностика, както и на инструменти за диагностика и апаратура за изпитване, освен ако тези сведения не са обект на права на интелектуална собственост или не представляват специфично ноу-хау на производителя или на доставчиците на оригинално оборудване за производителите.
 4.2.11.2.7.6.1. Описание на типа и на броя цикли на предварителна подготовка, използвани за първоначалното типово одобрение на превозното средство.
 4.2.11.2.7.6.2. Описание на типа демонстрационен цикъл на системата за бордова диагностика, използван за първоначалното типово одобрение на превозното средство по отношение на компонента, наблюдаван от СБД.
 4.2.11.2.7.6.3. Изчерпателен списък на всички наблюдавани компоненти, които са част от стратегията за откриване на неизправност и за задействане на ИНФ (установен брой цикли на движение или статистически метод), включително списък на съответните вторични параметри, измервани за всеки от компонентите, наблюдавани от БДС. Списък на всички изходни кодове и формати на СБД (придружен от обяснение на всеки един), използвани за различните компоненти на силовото предаване, свързани с емисиите, както и за отделните компоненти, които не са свързани с емисиите, когато наблюдението на въпросния компонент се използва при задействането на индикатора за неизправно функциониране. По-специално следва


text:
да се обяснят подробно данните, съответстващи на услуга $05 (изпитване от ID $21 до FF) и на услуга $06. В случая на типове превозни средства, използващи комуникационна връзка, съответстваща на стандарта ISO 15765—4 „Пътни превозни средства — Диагностика, използваща CAN мрежи — Част 4: Изисквания към системите, свързани с емисиите“, трябва да се представи изчерпателно обяснение на данните, съответстващи на услуга $06 (изпитване от ID $00 до FF) за всеки поддържан от СБД идентификатор на наблюдавана позиция.
 4.2.11.2.7.6.4. Информацията, изисквана по настоящата точка, може например да бъде оформена чрез попълването на следната таблица, която се прилага към настоящото приложение:
 Компонент
 Код на неизправността
 Стратегия на наблюдение
 Критерии за откриване на неизправности
 Критерии за активиране на ИНФ
 Вторични параметри
 Подготовка на превозното средство
 Демонстрационно изпитване
 Каталитичен преобразувател
 P0420
 Сигнали от кислородните датчици 1 и 2
 Разлика между сигналите от датчик 1 и датчик 2
 3-ти цикъл
 Честота на въртене, натоварване на двигателя, режим A/F, температура на каталитичния преобразувател
 Два цикъла от тип I
 Тип I
 Горивна система с втечнен нефтен газ (ВНГ/LPG): да/не (1)
 4.2.12.1. Номер на одобрението: ...
 Електронен модул за управление на двигателя при използване на захранване с втечнен нефтен газ
 4.2.12.2.1. Марка(и): ...
 4.2.12.2.2. Тип(ове): ...
 4.2.12.2.3. Възможности за регулиране по отношение на емисиите: ...
 Допълнителна документация: ...
 4.2.12.3.1. Описание на системата на защита на каталитичния преобразувател при превключване от бензин на втечнен нефтен газ или обратното: ...
 4.2.12.3.2. Схема на системата (електрически връзки, връзки с подналягане, компенсационни гъвкави тръбопроводи и т.н.): ...
 4.2.12.3.3. Чертеж на символа: ...
 Горивна система с природен газ (ПГ): да/не (1)
 4.2.13.1. Номер на одобрение: ...
 Електронен модул за управление на двигателя при използване на захранване с природен газ
 4.2.13.2.1. Марка(и): ...
 4.2.13.2.2. Тип(ове): ...
 4.2.13.2.3. Възможности за регулиране по отношение на емисиите: ...
 Допълнителна документация: ...
 4.2.13.3.1. Описание на системата на защита на каталитичния преобразувател при превключване от бензин на природен газ или обратното: ...
 4.2.13.3.2. Схема на системата (електрически връзки, връзки с подналягане, компенсационни гъвкави тръбопроводи и т.н.): ...
 4.2.13.3.3. Чертеж на символа: ...
 Хибридно електрическо превозно средство (1)
 4.3.1. Категория на хибридното електрическо превозно средство Зареждане на превозното средство отвън/Без зареждане на превозното средство отвън (1)
 Превключвател на работния режим: с/без (1)
 Избираеми режими
 4.3.2.1.1. Изцяло електрически: да/не (1)
 4.3.2.1.2. Изцяло на гориво: да/не (1)
 4.3.2.1.3. Хибридни режими: да/не (1)
 (ако отговорът е „да“, кратко описание) ...
 Описание на устройството за съхраняване на енергия: (акумулаторна батерия, кондензатор, маховик/генератор ...) ...
 4.3.3.1. Марка: ...
 4.3.3.2. Тип: ...
 4.3.3.3. Идентификационен номер: ...
 4.3.3.4. Вид на електрохимичните елементи в батерията: ...
 4.3.3.5. Енергия: (за акумулатор: напрежение и капацитет в Ah за 2 h, за кондензатор: J, ...) ...
 4.3.3.6. Зарядно устройство: бордово/външно/без (1)
 Електрически машини (поотделно се описва всеки тип електрическа машина)
 4.3.4.1. Марка: ...
 4.3.4.2. Тип: ...
 Основно предназначение: задвижващ електродвигател/генератор ...
 4.3.4.3.1. Когато се използва като задвижващ електродвигател: един двигател/няколко двигателя (брой): ...
 4.3.4.4. Максимална мощност: ... kW
 Принцип на действие: ...
 4.3.4.5.1. с постоянен ток/с променлив ток/брой на фазите: ...
 4.3.4.5.2. с независимо/последователно/смесено възбуждане (1)
 4.3.4.5.3. синхронен/асинхронен (1)
 Управляващ модул


text:
...
 4.3.5.1. Марка: ...
 4.3.5.2. Тип: ...
 4.3.5.3. Идентификационен номер: ...
 Регулатор на мощността ...
 4.3.6.1. Марка: ...
 4.3.6.2. Тип: ...
 4.3.6.3. Идентификационен номер: ...
 4.3.7. Автономност на превозното средство в електрически режим на задвижване ... km (в съответствие с приложение 7 към Правило No 101): ...
 4.3.8. Предписания на производителя за предварителна подготовка: ...
 5. ТРАНСМИСИЯ
 Съединител (тип): ...
 5.1.1. Максимален предаван въртящ момент: ...
 Скоростна кутия: ...
 5.2.1. Тип: ...
 5.2.2. Разположение спрямо двигателя: ...
 5.2.3. Начин на управление: ...
 5.3. Предавателни числа ...
 Показател
 Предавателни числа на скоростната кутия
 Крайни предавателни числа
 Сумарни предавателни числа
 Максимално предавателно число при CVT (5)
 1
 2
 3
 4, 5, други
 Минимално предавателно число при CVT (5)
 Заден ход
 Хибридно електрическо превозно средство ...
 5.4.1. Чертеж на системата за хибридно силово предаване (комбинация ДВГ/електрически двигател/трансмисия): ...
 5.4.2. Описание на общия принцип на действие на хибридното силово предаване: ...
 6. ОКАЧВАНЕ
 Гуми и колела ...
 Комбинация(и) гума/колело (за гумите се посочва означението за размера, индексът на минимална товароносимост, символът на категорията за минимална скорост; за колелата се посочва размерът на джантата(ите) и отместването(ията): ...
 Оси ...
 6.1.1.1.1. Ос 1: ...
 6.1.1.1.2. Ос 2: ...
 6.1.1.1.3. Ос 3: ...
 6.1.1.1.4. Ос 4: ... и т.н.
 Горна и долна граница на обиколката на търкаляне: ...
 Оси ...
 6.1.2.1.1. Ос 1: ...
 6.1.2.1.2. Ос 2: ...
 6.1.2.1.3. Ос 3: ...
 6.1.2.1.4. Ос 4: ... и т.н.
 6.1.3. Налягане(ния) на гумите, предписано(и) от производителя: ... kPa
 7. КАРОСЕРИЯ
 7.1. Брой места: ...
 (1) Ненужното се зачерква.
 (2) Тази стойност трябва да се закръгли до десета от милиметъра.
 (3) Тази стойност трябва да се изчисли с π = 3,1416 и да се закръгли до cm3.
 (4) Посочва се допускът.
 (5) CVT — Безстепенна трансмисия (Continuously Variable Transmission)
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 СЪОБЩЕНИЕ
 Допълнение 1
 Информация относно системата за бордова диагностика
 Както е отбелязано в точка 4.2.11.2.7.6. от информационния документ в приложение 1 от настоящото правило, съдържащите се в настоящото допълнение сведения се предоставят от производителя на превозното средство с оглед на производството на резервни части или части за техническо обслужване, съвместими със системата за бордова диагностика, както и на инструменти за диагностика и апаратура за изпитване. Производителят на превозното средство обаче не е длъжен да предоставя тези сведения, ако същите са обект на права на интелектуална собственост или съдържат специфично ноу-хау на производителя или на доставчика(ците) на оригинално оборудване за производителите.
 При поискване настоящото допълнение се предоставя на всеки производител на части, инструменти за диагностика и на апаратура за изпитване при условия на равнопоставеност.
 1.
 Описание на типа и на броя цикли на предварителна подготовка, използвани за първоначалното типово одобрение на превозното средство.
 2.
 Описание на типа демонстрационен цикъл на системата за бордова диагностика, използван за първоначалното типово одобрение на превозното средство по отношение на компонента, наблюдаван от СБД.
 3.
 Изчерпателен списък на всички наблюдавани компоненти, които са част от стратегията за откриване на неизправност и за задействане на ИНФ (установен брой цикли на движение или статистически метод), включително списък на съответните вторични параметри, измервани за всеки от компонентите,


text:
наблюдавани от СБД. Списък на всички изходни кодове и формати на СБД (заедно с обяснение за всеки един), използвани за различните компоненти на силовото предаване, свързани с емисиите, както и за различните елементи, които не са свързани с емисиите, когато наблюдението на въпросния компонент се използва при задействането на индикатора за неизправно функциониране. По-специално следва да се обяснят подробно данните, съответстващи на услуга $05 (изпитване от ID $21 до FF) и на услуга $06. В случая на типове превозни средства, използващи комуникационна връзка, съответстваща на стандарта ISO 15765—4 „Пътни превозни средства — Диагностика, използваща CAN мрежи — Част 4: Изисквания към системите, свързани с емисиите“, трябва да се представи изчерпателно обяснение на данните, съответстващи на услуга $06 (изпитване от ID $00 до FF) за всеки поддържан от СБД идентификатор на наблюдавана позиция.
 Тази информация може да бъде представена под формата на таблица, както следва:
 Компонент
 Код на неизправността
 Стратегия на наблюдение
 Критерии за откриване на неизправности
 Критерии за активиране на ИНФ
 Вторични параметри
 Подготовка на превозното средство
 Демонстрационно изпитване
 Каталитичен преобразувател
 P0420
 Сигнали от кислородните датчици 1 и 2
 Разлика между сигналите от датчик 1 и датчик 2
 3-ти цикъл
 Честота на въртене, натоварване на двигателя, режим A/F, температура на каталитичния преобразувател
 Два цикъла от тип I
 Тип I
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКАТА ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ
 Одобрение В (ред А)
 (1) — Превозни средства, одобрени по отношение на нивата на емисиите на газообразни замърсители, изисквани за двигателите, работещи с безоловен бензин, или работещи с безоловен бензин и или с втечнен нефтен газ, или с природен газ.
 Показаната по-горе маркировка, поставена на превозно средство в съответствие с точка 4. от настоящото правило, показва че съответният тип превозно средство е бил одобрен в Обединеното кралство (E11), в съответствие с Правило No 83 с номер на одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 83 с включена серия от изменения 05 и че отговаря на пределните стойности на изпитването от тип I от ред А (2000) на таблицата в точка 5.3.1.4. от настоящото правило.
 Одобрение В (ред Б)
 (1) — Превозни средства, одобрени по отношение на нивата на емисиите на газообразни замърсители, изисквани за двигателите, работещи с безоловен бензин, или работещи с безоловен бензин и или с втечнен нефтен газ, или с природен газ.
 Показаната по-горе маркировка, поставена на превозно средство в съответствие с точка 4. от настоящото правило, показва че съответният тип превозно средство е бил одобрен в Обединеното кралство (E11), в съответствие с Правило No 83 с номер на одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 83 с включена серия от изменения 05 и че отговаря на пределните стойности на изпитването от тип I от ред Б (2005) на таблицата в точка 5.3.1.4. от настоящото правило.
 Одобрение C (ред А)
 (1) — Превозни средства, одобрени по отношение на нивата на емисиите на газообразни замърсители, изисквани за двигателите, работещи с дизелово гориво.
 Показаната по-горе маркировка, поставена на превозно средство в съответствие с точка 4. от настоящото


text:
правило, показва че съответният тип превозно средство е бил одобрен в Обединеното кралство (E11), в съответствие с Правило No 83 с номер на одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 83 с включена серия от изменения 05 и че отговаря на пределните стойности на изпитването от тип I от ред А (2000) на таблицата в точка 5.3.1.4. от настоящото правило.
 Одобрение C (ред Б)
 (1) — Превозни средства, одобрени по отношение на нивата на емисиите на газообразни замърсители, изисквани за двигателите, работещи с дизелово гориво.
 Показаната по-горе маркировка, поставена на превозно средство в съответствие с точка 4. от настоящото правило, показва че съответният тип превозно средство е бил одобрен в Обединеното кралство (E11), в съответствие с Правило No 83 с номер на одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 83 с включена серия от изменения 05 и че отговаря на пределните стойности на изпитването от тип I от ред Б (2005) на таблицата в точка 5.3.1.4. от настоящото правило.
 Одобрение D (ред А)
 (1) — Превозни средства, одобрени по отношение на нивата на емисиите на газообразни замърсители, изисквани за двигателите, работещи с втечнен нефтен газ или с природен газ.
 Показаната по-горе маркировка, поставена на превозно средство в съответствие с точка 4. от настоящото правило, показва че съответният тип превозно средство е бил одобрен в Обединеното кралство (E11), в съответствие с Правило No 83 с номер на одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 83 с включена серия от изменения 05 и че отговаря на пределните стойности на изпитването от тип I от ред А (2000) на таблицата в точка 5.3.1.4. от настоящото правило.
 Одобрение D (ред Б)
 (1) — Превозни средства, одобрени по отношение на нивата на емисиите на газообразни замърсители, изисквани за двигателите, работещи с втечнен нефтен газ или с природен газ.
 Показаната по-горе маркировка, поставена на превозно средство в съответствие с точка 4. от настоящото правило, показва че съответният тип превозно средство е бил одобрен в Обединеното кралство (E11), в съответствие с Правило No 83 с номер на одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 83 с включена серия от изменения 05 и че отговаря на пределните стойности на изпитването от тип I от ред Б (2005) на таблицата в точка 5.3.1.4. от настоящото правило.
 (1) Вж. точки 2.19. и 5.3.1.4. от настоящото правило.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4
 ИЗПИТВАНЕ ОТ ТИП I
 (Проверка на емисиите от изпускателната тръба след пускане в ход на студен двигател)
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 Настоящото приложение описва методиката на изпитване от тип I, посочено в точка 5.3.1. от настоящото правило. Когато еталонното гориво е втечнен нефтен газ или природен газ, се прилагат също така и разпоредбите на приложение 12.
 Когато превозното средство е оборудвано със система с периодично регенериране, съгласно определението в точка 2.20., се прилагат разпоредбите на приложение 13.
 2. ИЗПИТВАТЕЛЕН ЦИКЪЛ НА ДИНАМОМЕТРИЧНИЯ СТЕНД
 2.1. Описание на цикъла
 Изпитвателният цикъл на динамометричния стенд


text:
трябва да съответства на указания в допълнение I към настоящето приложение.
 2.2. Общи условия, при които се провежда цикълът
 Ако е необходимо се провеждат предварителни изпитвателни цикли за определяне на най-подходящия начин за задействане на управлението на газта и спирачката, с цел изпълнението на цикъл, който възпроизвежда теоретичния цикъл в предписаните граници.
 2.3. Използване на скоростната кутия
 2.3.1. Ако максималната скорост, която може да се постигне на първа предавка, е под 15 km/h, втората, третата и четвърта предавки се използват за градския цикъл (Част първа), а втора, трета, четвърта и пета предавки се използват за извънградския цикъл (Част втора). Втора, трета и четвърта предавки също могат да се използват за градския цикъл (Част първа), а втора, трета, четвърта и пета предавки — за извънградския цикъл (Част втора), когато в инструкциите на производителя се препоръчва потегляне на втора скорост на равен терен, или когато първа предавка се определя като предавка, която е запазена за движение по пресечена местност, с използване на висока проходимост или при теглене.
 На превозните средства, които не достигат указаните за изпитвателния цикъл ускорение и максимална скорост, управлението на газта се задейства докрай, докато отново се достигне до указаната изпитвателна крива. Отклоненията от изпитвателния цикъл се документират в протокола от изпитването.
 2.3.2. Превозни средства, оборудвани с предавателни кутии с полуавтоматично управление, се изпитват, като се използват предавки, които обикновено се ползват за движение по пътищата, и превключвателят на предавките се използва в съответствие с инструкциите на производителя.
 2.3.3. Превозните средства, оборудвани с напълно автоматична скоростна кутия, се изпитват, като се включва най-високата предавка („drive“). Педалът за газта се използва по такъв начин, че да се получи възможно най-равномерно ускорение, осигуряващо превключване на предавките в нормалната им последователност. Освен това посочените в допълнение 1 точки на превключване на предавките не се използват, а ускорението продължава в рамките на периода, изобразен от правата линия, която свързва края на всеки период на празен ход с началото на всеки следващ период на движение с постоянна скорост. Необходимо е да се спазват допустимите отклонения, посочени в точка 2.4.
 2.3.4. Превозните средства, оборудвани със свръхдиректна (ускоряваща) предавка, която водачът може да задейства, се изпитват с незадействана свръхдиректна (ускоряваща) предавка при градския цикъл (Част първа) и със задействана свръхдиректна предавка при извънградския цикъл (Част втора).
 2.3.5. При тип превозни средства, при които честотата на въртене на двигателя на празен ход е по-висока, отколкото по време на операции 5, 12 и 24 от елементарния градски цикъл (Част първа), по искане на производителя двигателят може да бъде с отцепен съединител по време на предходната операция.
 2.4. Допустими отклонения
 2.4.1. Допуска се толеранс от ±2 km/h между указаната скорост и теоретичната скорост по време на ускорението, по време на постоянната скорост и по време на отрицателото ускорение, когато се използват спирачките на превозното средство. Ако без да се използват спирачките забавянето на превозното средство протича по-бързо от предвиденото, се прилагат единствено разпоредбите на точка 6.5.3. При промяна на режима на работа се допускат отклонения в скоростта, по-големи от предписаните, при условие че във всеки един от случаите продължителността


text:
на отклонението не надхвърля 0,5 сек.
 2.4.2. Толерансите за време са ±1,0 сек. Горните толеранси се прилагат както в началото, така и в края на всеки период с промяна на предавка (1) за градския цикъл (Част първа) и за операциите No 3, 5 и 7 от извънградския цикъл (Част втора).
 2.4.3. Допустимите отклонения за скоростта и времето се съчетават както е посочено в допълнение 1 към настоящото приложение.
 3. ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО И ГОРИВО
 3.1. Превозно средство, което ще се подлага на изпитване
 3.1.1. Превозното средство трябва да е в добро техническо състояние. То трябва да е разработено и да е изминало преди изпитването не по-малко от 3 000 км.
 3.1.2. Устройството за отвеждане на отработилите газове не трябва да има изтичания, които да са в състояние да намалят количеството на събирания газ, като това количество трябва да бъде равно на отделяното от двигателя.
 3.1.3. Може да се проконтролира херметичността на всмукателната система, за да е сигурно, че смесообразуването не се променя от инцидентно засмукване на въздух.
 3.1.4. Настройките на двигателя и на устройствата за управление на превозното срество трябва да са идентични с предписаните от производителя. Това изискване се прилага също така по-специално към регулировките при работа на празен ход (скорост на въртене и съдържание на въглероден окис в отработилите газове), към устройството за пускане в ход на студен двигател и към системата за очистка на отработилите газове.
 3.1.5. Превозното средство, което следва да се изпитва, или еквивалентно превозно средство, трябва при необходимост да бъде оборудвано с устройство, позволяващо измерването на характерни параметри, необходими за регулиране на динамометричния стенд, в съответствие с точка 4.1.1. от настоящото приложение.
 3.1.6. Техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията, може да провери дали превозното средство съответства на посочените от производителя експлоатационни характеристики и дали е пригодено за нормално движение, и по-специално дали е в състояние да потегля при студен или при топъл двигател.
 3.2. Гориво
 При изпитването на превозно средство по отношение на пределните стойности на емисиите, посочени в ред А от таблицата в точка 5.3.1.4. от настоящото правило, използваното подходящо еталонно гориво трябва да съответства на спецификациите, посочени в точка 1. от приложение 10 или, в случай на използване на газообразни еталонни горива, в точка 1.1.1. или в точка 1.2. от приложение 10а.
 При изпитването на превозно средство по отношение на пределните стойности на емисиите, посочени в ред Б от таблицата в точка 5.3.1.4. от настоящото правило, използваното подходящо еталонно гориво трябва да съответства на спецификациите, посочени в точка 2. от приложение 10 или, в случай на използване на газообразни еталонни горива, в точка 1.1.2. или в точка 1.2. от приложение 10а.
 3.2.1. Превозните средства, които работят или с бензин, или с ВНГ или с ПГ, се изпитват в съответствие с Приложение 12 с подходящото(ите) еталонно(и) гориво(а), определени в Приложение 10а.
 4. ИЗПИТВАТЕЛНО ОБОРУДВАНЕ
 4.1. Динамометричен стенд
 4.1.1. Динамометърът трябва да може да симулира съпротивлението при движение по пътя и да принадлежи към един от следните типове:
 динамометър с характеристика за постоянен товар, т.е. динамометър, чиито физически показатели отговарят на крива на характеристиката


text:
за постоянен товар,
 динамометър с характеристика при променлив товар, т.е. динамометър, при който най-малко два от параметрите на съпротивление при движение по пътя могат да бъдат регулирани с цел промяна на формата на кривата на характеристиката.
 4.1.2. Регулировката на динамометъра трябва да не се променя с течение на времето. Той не трябва да създава никакви осезаеми вибрации на превозното средство, които могат да навредят на нормалното му функциониране.
 4.1.3. Той трябва да бъде оборудван със средства, които да симулират инерция и натоварване. Тези симулатори трябва да са свързани към предния барабан, ако динамометърът е с два барабана.
 Точност на измерване
 4.1.4.1. Трябва да е възможно да се измери и отчете показаното натоварване с точност от ±5 %.
 4.1.4.2. В случай на динамометър с характеристика за постоянен товар точността на регулиране при 80 km/h трябва да бъде ±5 %. В случай на динамометър с характеристика при променлив товар точността на отчитаното натоварване спрямо реалното съпротивление при движение по пътя трябва да бъде ±5 % при 120, 100, 80, 60 и 40 km/h и ±10 % при 20 km/h. Под тези скорости поглъщаната мощност от динамометъра трябва да има положителна стойност.
 4.1.4.3. Общия инерционен момент на въртящите се части (включително симулираната инерция, където е приложимо) трябва да бъде известен и да е в границите на ±20 килограма от инерционния клас за изпитването.
 4.1.4.4. Скоростта на превозното средство трябва да се определя посредством скоростта на въртене на барабана (предният барабан в случай на динамометър с два барабана). Тя трябва да се измерва с точност от ±1 km/h при скорости над 10 km/h.
 4.1.4.5. Изминатото разстояние от превозното средство трябва да се определя посредством скоростта на въртене на барабана (предният барабан в случай на динамометър с два барабана).
 Регулиране на натоварването и на инерцията
 4.1.5.1. Динамометър с характеристика за постоянен товар: симулаторът на натоварването трябва да бъде настроен да поема мощността, предавана на задвижващите колела при равномерна скорост от 80 km/h, като се отчита поглъщаната мощност при 50 km/h. Средствата, чрез които това натоварване се определя и настройва, са описани в допълнение 3 към настоящото приложение.
 4.1.5.2. Динамометър с характеристика при променлив товар: симулаторът на натоварването трябва да бъде настроен да поема мощността, предавана на задвижващите колела при постоянна скорост от 120, 100, 80, 60, 40 и 20 km/h. Средствата, чрез които това натоварване се определя и настройва, са описани в допълнение 3 към настоящото приложение.
 4.1.5.3. Инерция
 За динамометри с електрическо симулиране на инерцията трябва да се докаже, че дават резултати, еквивалентни на механичните системи за симулиране на инерционни сили. Средствата, чрез които се установява тази еквивалентност, са описани в допълнение 4 към настоящото приложение.
 4.2. Система за вземане на проби от отработилите газове
 4.2.1. Системата за вземане на проби от отработилите газове трябва да може да измерва действителните количества замърсители, изпускани в отработилите газове. Следва да се използва система с вземане на проби при постоянен обем (ППО). Това изисква отработилите газове от превозното средство да бъдат непрекъснато разреждани с въздух от околната среда при контролирани условия. За измерването на тегловните емисии чрез


text:
вземане на проби при постоянен обем трябва да бъдат изпълнени две условия — да бъде измерен общият обем на сместа от отработили газове и въздуха за разреждане и да се извършва непрекъснато събиране на пропорционална проба от обема за анализ. Количествата на изпусканите замърсители се определят въз основа на концентрациите в пробите, като се взема предвид концентрацията на тези газове в околния въздух и общия поток по време на периода на изпитване.
 Емисията от замърсяващи прахови частици се определя, като се използват подходящи филтри за събиране на праховите частици от пропорционална част от потока по време на изпитването и като се извършва гравиметрично определяне на количеството им в съответствие с точка 4.3.1.1.
 4.2.2. Потокът през системата трябва да бъде достатъчен, за да се предотврати кондензирането на вода при всички условия, които е възможно да настъпят по време на изпитването, както е предвидено в допълнение 5 към настоящото приложение.
 4.2.3. В допълнение 5 се дават примери за три типа системи с вземане на проби при постоянен обем, които удовлетворяват изискванията на настоящото приложение.
 4.2.4. Сместа от газ и въздух трябва да бъде хомогенна в точка S2 от сондата за вземане на проби.
 4.2.5. Сондата трябва да извлича представителна проба от разредените отработили газове.
 4.2.6. В системата не трябва да има изтичания на газ. Конструкцията и материалите трябва да бъдат такива, че системата да не се влияе от концентрацията на замърсители в разредените отработили газове. Ако някой от компонентите (топлообменник, вентилатор и др.) променя концентрацията на който и да е от замърсяващите газове в разредените газове, вземането на проби за този замърсител се извършва преди този компонент, ако проблемът не може да се отстрани.
 4.2.7. Ако превозното средство, което се изпитва, е оборудвано със система за отвеждане на отработилите газове с няколко изхода, свързващите тръби се свързват възможно най-близо до превозното средство, но без да се отразяват на неговото функциониране.
 4.2.8. Отклоненията на статичното налягане при изпускателната(ните) тръба(и) на превозното средство трябва да остават в границите на ±1,25 кРа от отклоненията на статичното налягане, измерени по време изпитвателния цикъл върху динамометричен стенд без свързване на апаратурата към изпускателната(ните) тръба(и). Ако производителят с писмено искане до одобряващия орган докаже необходимостта от наличие на по-малък толеранс, се използват системи за вземане на проби, които могат да поддържат статично налягане в границите на ±0,25 кРа. Противоналягането се измерва колкото е възможно по-близо до края на тръбата за отвеждане на отработилите газове, или в удължение със същия диаметър.
 4.2.9. Различните клапани, използвани за направляване на отработилите газове, трябва да са бързодействащи и да могат бързо да се регулират.
 4.2.10. Газовите проби се събират в торбички за проби с достатъчна вместимост. Тези торбички трябва да бъдат изработени от материали, които не променят замърсяващия газ с повече от ±2 % след съхранение от 20 минути.
 4.3. Оборудване за анализ
 Предписания
 4.3.1.1. Замърсяващите газове се анализират със следните инструменти:
 Анализ на въглероден окис (СО) и въглероден двуокис (CO2):
 Анализаторът трябва да бъде от недисперсен тип с поглъщане в инфрачервения спектър (NDIR).
 Анализ на въглеводороди (НС) — двигатели с искрово


text:
запалване:
 Анализаторът на въглеводороди трябва да бъде от тип с пламъчно-йонизационен детектор (FID), калибриран с газ пропан, изразено в еквивалент на въглеродни атоми (C1).
 Анализ на въглеводороди (НС) — двигатели със запалване чрез сгъстяване:
 Анализаторът трябва да бъде от тип с пламъчно-йонизационен детектор с клапани, тръбопроводи и др., загрят до 463 К (190 °C) ± 10 К (HFID). Той трябва да бъде калибриран с газ пропан, изразено в еквивалент на въглеродни атоми (C1).
 Анализ на азотни окиси (NOx):
 Анализаторът трябва да бъде или от хемилуминесцентен тип (CLA), или от недисперсен тип с резонансно поглъщане в ултравиолетовия спектър (NDUVR), като и двата са с преобразувател на NOx-NO.
 Прахови частици — Гравиметрично определяне на събраните прахови частици:
 Тези прахови частици във всеки един от случаите се събират от два монтирани последователно филтри в поток от анализирани газове. Количеството на събраните прахови частици за всяка двойка филтри трябва да съответства на следната формула:
 →
 където:
 Vep
 :
 дебит, преминаващ през филтъра;
 Vmix
 :
 дебит в тунела за разреждане;
 M
 :
 маса на праховите частици (g/km);
 Mlimit
 :
 пределна маса на праховите частици (прилагана пределна маса, g/km);
 m
 :
 маса на праховите частици, уловени от филтрите (g);
 d
 :
 разстояние, изминато реално по време на изпитвателния цикъл (km).
 Дебитът на пробата от прахови частици (Vep/Vmix) трябва да бъде регулиран така, че при M = Mlimit, 1 ≤ m ≤ 5 mg (когато се използват филтри с диаметър 47 mm).
 Повърхността на филтъра трябва да бъде от хидрофобен материал, който не взаимодейства с компонентите на отработилите газове (филтри от стъклени влакна с флуоровъглеродно покритие или еквивалентни на тях).
 4.3.1.2. Точност на измерване
 Анализаторите трябва да имат обхват на измерване, съвместим с изискваната точност за измерване на концентрациите на замърсители в пробата от отработилите газове.
 Грешката при измерване не трябва да е по-голяма от ±2 % (технологична грешка на анализатора), като не се взема предвид действителната стойност на калибриращите газове.
 За концентрациите, по-ниски от 100 ррm, грешката при измерване не трябва да надвишава ±2 % ррm.
 Пробата от околния въздух се измерва със същия анализатор и обхват като съответстващата проба от разредените газове.
 Микровезната, използвана за определяне на теглото на всички филтри, трябва да има точност от 5 μg (стандартно отклонение) и разделителна способност от 1 μg.
 4.3.1.3. Уловител с лед
 Не трябва да се използва изсушително устройство преди анализаторите, освен ако не се докаже, че то не оказва въздействие върху съдържанието на замърсители в газовия поток.
 4.3.2. Специални изисквания към двигателите със запалване чрез сгъстяване
 Инсталира се подгрявана тръба за вземане на проби за непрекъснат анализ на въглеводороди със загрят пламъчно-йонизационен детектор (HFID), както и регистратор на данните (R). Средната концентрация на измерените въглеводороди се определя чрез интегриране. По време на изпитването температурата на подгряваната тръба за вземане на проби се поддържа на 463 К (190o C) ±10 К. Подгряваната тръба за вземане на проби трябва да има подгряван филтър (FH) с ефективност от 99 % за частици с размер ≥ 0,3 μm, използван за извличане на твърдите прахови частици от използвания за анализа непрекъснат


text:
газов поток.
 Времето за реагиране на системата за вземане на проби (от сондата до входа на анализатора) трябва да не надвишава 4 секунди.
 HFID трябва да се използва със система с постоянен поток (топлообменник), за да се осигури представителна проба, освен ако не се извършва компенсиране на промяната на дебита през системите CFV или CFO.
 Устройството за взeмане на проби от прахови частици се състои от тунел за разреждане, сонда за вземане на проба, филтриращ модул, помпа за част от потока, регулатори на дебита и дебитомери. Частта от потока за вземане на проба от праховите частици се прекарва през два последователно монтирани филтъра. Сондата за вземане на проби от газовия поток, използван за вземане на проба от праховите частици, трябва да бъде така разположена в системата за разреждане, така че да се позволи улавянето на представителна проба от газовия поток от хомогенна смес въздух/отработили газове, и да се гарантира, че температурата на сместа въздух/отработили газове не надвишава 325 K (52 °C) непосредствено преди филтъра за прахови частици. Температурата на газовия поток при дебитомера не може да се варира с повече от ±3 K, а масовият дебит — с повече от ±5 %. Ако обемът на потока се промени недопустимо в резултат на прекаленото натоварване на филтъра, изпитването се прекратява. Когато изпитването се повтори, се намалява дебитът на потока и/или се използва по-голям филтър. Филтрите се изваждат от камерата не по-рано от един час преди започването на изпитванията.
 Необходимите филтри за прахови частици се привеждат в работно състояние (по отношение на температурата и влажността) преди изпитването в климатизирана камера, като се поставят в отворен съд, който е защитен от проникването на прах, в продължение на най-малко осем и на не повече от 56 часа. След тази подготовка незамърсените филтри се претеглят и съхраняват до момента на използването им. Ако филтрите не се използват до един час от изваждането им от камерата за претегляне, те се претеглят отново.
 Ограничението от един час може да бъде заменено със срок от осем часа, ако е изпълнено едно или и двете посочени по-долу условия:
 —
 стабилизираният филтър се поставя и съхранява в запечатан филтъродържач със затворени краища, или
 —
 стабилизираният филтър се поставя и съхранява в запечатан филтъродържач, който тогава незабавно се поставя в тръба за проби, в която няма поток.
 4.3.3. Калибриране
 Всеки анализатор се калибрира толкова често, колкото е необходимо, и при всички случаи в месеца преди изпитването за типово одобрение и най-малко веднъж на шест месеца за проверка на съответствието на производството.
 Методът за калибриране, който трябва да се използва, е описан в допълнение 6 към настоящото приложение относно анализаторите, посочени в точка 4.3.1. по-горе.
 4.4. Измерване на обема
 4.4.1. Методът за измерване на общия обем на разредени отработили газове в системата за вземане на проби с постоянен обем трябва да бъде такъв, че измерването да е с точност ±2 %.
 4.4.2. Калибриране на устройството за вземане на проби с постоянен обем
 Устройството за измерване на обема в системата за вземане на проби с постоянен обем се калибрира чрез метод, гарантиращ постигането


text:
на предписаната точност, и при честота, достатъчна да подържа такава точност.
 Пример за процедура на калибриране, която осигурява изискваната точност, е посочен в допълнение 6 към настоящото приложение. При този метод се използва устройство за измерване на дебита от динамичен тип, което е подходящо за големия дебит на потока, срещан при използване на система за вземане на проби при постоянен обем. Устройството трябва да бъде с удостоверена точност в съответствие с одобрен национален или международен стандарт.
 4.5. Газове
 4.5.1. Чисти газове
 При необходимост следните чисти газове трябва да бъдат на разположение за калибриране и използване на оборудването:
 пречистен азот:
 (чистота: ±1 ppm C, ±1 ppm CO, ± 400 ppm CO2, ±0,1 ppm NO);
 пречистен синтетичен въздух:
 (чистота: ±1 ppm C, ±1 ppm CO, ± 400 ppm CO2, ±0,1 ppm NO); съдържание на кислород между 18 и 21 обемни %;
 пречистен кислород: (чистота > 99,5 обемни % O2);
 пречистен водород (и смес, съдържаща хелий):
 (чистота ±1 ppm C, ± 400 ppm CO2).
 въглероден окис: (минимална чистота 99,5 %)
 пропан: (минимална чистота 99,5 %).
 4.5.2. Газове за калибриране и еталониране
 Трябва да са на разположение газови смеси със следния химически състав:
 C8H8 и пречистен синтетичен въздух (вж. точка 4.5.1. от настоящото приложение);
 СО и пречистен азот;
 CO2 и пречистен азот;
 NO и пречистен азот. (Съдържанието на NO2, съдържащ се в този газ за калибриране, не трябва да е по-голямо от 5 % от съдържанието на NO).
 Действителната концентрация на даден калибриращ газ трябва да бъде в рамките на ±2 % от обявената стойност.
 Концентрациите, указани в допълнение 6, могат също да бъдат получени с помощта на газов сепаратор, с разреждане с пречистен азот или с пречистен синтетичен въздух. Точността на смесителното устройство трябва да бъде такава, че концентрацията на разредените газове за калибриране да може да бъде определена в рамките на ±2 %.
 4.6. Допълнително оборудване
 4.6.1. Температури
 Температурите, посочени в допълнение 8, се измерват с точност от ±1,5 К.
 4.6.2. Налягане
 Атмосферното налягане се измерва с точност от ±0,1 кРа.
 4.6.3. Абсолютна влажност
 Абсолютната влажност (Н) трябва да може да се измерва с точност от ±5 %.
 4.7. Системата за вземане на проби от отработилите газове се проверява по метода, описан в точка 3. от допълнение 7 към настоящото приложение. Максималното допустимо отклонение между количеството влязъл газ и измереното количество газ е 5 %.
 5. ПОДГОТОВКА НА ИЗПИТВАНЕТО
 5.1. Настройване на симулаторите на инерционни сили спрямо инерционните сили, възникващи при постъпателното движение на превозното средство
 Използва се симулатор на инерция, позволяващ получаването на общ инерционен момент от въртящите се маси, който е пропорционален на референтната маса в следните граници:
 Референтна маса на превозното средство (РМ) (kg)
 Еквивалентна инерционна маса I (kg)
 РМ ≤ 480
 455
 480 < РМ ≤ 540
 510
 540 < РМ ≤ 595
 570
 595 < РМ ≤ 650
 625
 650 < РМ ≤ 710
 680
 710 < РМ ≤ 765
 740
 765 < РМ ≤ 850
 800
 850 < РМ ≤ 965
 910
 965 < РМ ≤ 1 080
 1 020
 1 080 < РМ ≤ 1


text:
190
 1 130
 1 190 < РМ ≤ 1 305
 1 250
 1 305 < РМ ≤ 1 420
 1 360
 1 420 < РМ ≤ 1 530
 1 470
 1 530 < РМ ≤ 1 640
 1 590
 1 640 < РМ ≤ 1 760
 1 700
 1 760 < РМ ≤ 1 870
 1 810
 1 870 < РМ ≤ 1 980
 1 930
 1 980 < РМ ≤ 2 100
 2 040
 2 100 < РМ ≤ 2 210
 2 150
 2 210 < РМ ≤ 2 380
 2 270
 2 380 < РМ ≤ 2 610
 2 270
 2 610 < РМ
 2 270
 Ако съответната еквивалентна инерционна маса не е налична на използвания динамометричен стенд, се използва най-близката до референтната маса на превозното средство по-висока стойност.
 5.2. Настройка на динамометъра
 Натоварването се настройва съгласно методите, описани в точка 4.1.5. по-горе.
 Използваният метод и получените стойности (еквивалентна инерционна маса — параметър за настройка на характеристиката) се документират в протокола от изпитването.
 5.3. Подготовка на превозното средство
 За превозните средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване за целите на измерването на праховите частици най-много 36 часа и най-малко 6 часа преди изпитването се провежда Част втора от цикъла от изпитването, описано в допълнение I. Трябва да се проведат три последователни цикъла. Настройването на динамометъра се извършва съгласно точки 5.1. и 5.2. по-горе.
 По искане на производителя предварителната подготовка на превозните средства с двигатели с принудително запалване може да се състои от един цикъл на движение от Част първа и два цикъла на движение от Част втора.
 След тази подготовка, характерна за двигателите със запалване чрез сгъстяване, и преди изпитването превозните средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване и с двигатели с принудително запалване се държат в помещение, в което температурата остава относително постоянна между 293 К и 303 К (20o C и 30o C). Това изравняване на температурата на превозното средство с околната температура се провежда в продължение на най-малко шест часа и продължава докато температурата на маслото на двигателя и охлаждащата течност, ако има такава, достигнат до ±2 K от температурата на помещението.
 5.3.1.1. Ако производителят поиска, изпитването може да се проведе не по-късно от 30 часа след като превозното средство е било в движение при неговата нормална температура.
 5.3.1.2. За моторните превозни средства с двигатели с принудително запалване, които работят с ВНГ или с ПГ, или които са оборудвани да работят или с бензин, или с ВНГ, или с ПГ, между изпитването с първото еталонно газооразно гориво и изпитването с второто еталонно газообразно гориво температурата на изпитваното превозно средство се привежда до работен режим преди изпитването с второто еталонно гориво. Това привеждане на температурата до работен режим се осъществява с второто еталонно гориво, като се извършва един подготвителен цикъл, състоящ се от една Част първа (движение при градски условия) и два пъти Част втора (движение при извънградски условия) на изпитвателния цикъл, описан в допълнение 1 към настоящото приложение. По искане на производителя и със съгласието на техническата служба това привеждане на температурата до работен режим


text:
може да се удължи. Регулировките на динамометърът са посочени в точка 5.1. и 5.2. от настоящото приложение.
 5.3.2. Налягането в гумите трябва да бъде същото като определеното от производителя и да се използва за предварителното изпитване на път за регулиране на динамометъра. Налягането в гумите може да се увеличи с максимум 50 % от препоръчаното от производителя при използване на динамометър с два барабана. Действително използваното налягане се отбелязва в протокола от изпитването.
 6. МЕТОДИКА НА ИЗПИТВАНЕ НА СТЕНД
 6.1. Специални условия за провеждане на цикъла
 6.1.1. По време на изпитването температурата на изпитвателното помещение трябва да бъде между 293 К и 303 К (20o C и 30o C). Абсолютната влажност (Н) на въздуха в изпитвателното помещение или на всмуквания от двигателя въздух трябва да бъде такава, че:
 5,5 ≤ H ≤ 12,2
 (g H2O/kg сух въздух)
 6.1.2. Превозното средство трябва да бъде приблизително хоризонтално по време на изпитването, за да се избегне всяко неправилно разпределение на горивото.
 6.1.3. Превозното средство се обдухва с въздушна струя с променлива скорост. Скоростта на вентилатора трябва да е такава, че в рамките на работния диапазон от 10 km/h до най-малко 50 km/h линейната скорост на въздуха при изхода на вентилатора да е в границите на ±5 km/h от съответната скорост на барабана. Избраният вентилатор трябва да отговаря на следните характеристики:
 —
 Повърхност: най-малко 0,2 m2;
 —
 Височина на долния ръб над земята: приблизително 20 см;
 —
 Разстояние от предната част на превозното средство: приблизително 30 см.
 Другата възможност е да се поддържа скорост на вентилатора, осигуряваща най-малко 6 m/s скорост на въздушния поток (21,6 km/h).
 По искане на производителя височината на охлаждащия вентилатор може да се променя за специални превозни средства (например камионетки, превозни средства с повишена проходимост).
 6.1.4. По време на изпитването се записва скоростта в зависимост от времето, така че да може да се оцени правилното изпълнение на проведените цикли.
 6.2. Пускане в ход на двигателя
 6.2.1. Двигателят се пуска в ход посредством устройствата, предвидени за тази цел съгласно инструкциите на производителя, включени в ръководството за водача на произведените превозни средства.
 6.2.2. Първият цикъл започва от началото на процедурата по пускане в ход на двигателя.
 6.2.3. В случай на използване на ВНГ или ПГ като гориво, се допуска пускане в ход на двигателя с бензин и преминаване на ВНГ или на ПГ след предварително определен период от време, който водачът не може да променя.
 6.3. Работа на празен ход
 6.3.1. Предавателна кутия с ръчно или полуавтоматично управление, вж. допълнение 1 към настоящото приложение, таблици 1.2 и 1.3.
 6.3.2. Предавателна кутия с автоматично управление
 След първоначално включване лостът за превключване не трябва да бъде задействан по време на изпитването с изключение на случая, определен в точка 6.4.3. по-долу, или в случай че лостът за превключване може да задейства свръхдиректната (ускоряваща) предавка, ако има такава.
 6.4. Ускорявания
 6.4.1. Ускоряванията се извършват така, че степента на ускорението да е колкото е възможно по-постоянна по време на съответната фаза.
 6.4.2. Ако ускорението не може да бъде извършено в посоченото време, допълнителното необходимо време се приспада


text:
ако е възможно от времето, разрешено за превключване на предавка, или при невъзможност за това — от следващия период на постоянна скорост.
 6.4.3. Предавателна кутия с автоматично управление
 Ако ускорението не може да се извърши в предписаното време, лостът за превключване на предавките се задейства в съответствие с изискванията за предавателни кутии с ръчно управление.
 6.5. Отрицателни ускорения
 6.5.1. Всички отрицателни ускорения на елементарния градски цикъл (Част първа) се извършват чрез пълно отпускане на педала за газта, като съединителят остава включен. Съединителят се изключва, без да се използва скоростният лост, при по-високата от следните две скорости — 10 km/h или скорост, съответстваща на режима на работа на празен ход на двигателя.
 Всички отрицателни ускорения на извънградския цикъл (Част втора) се извършват чрез пълно отпускане на педала за газта, като съединителят остава включен. Съединителят се изключва, без да се използва скоростният лост, при скорост от 50 km/h за последното отрицателно ускорение.
 6.5.2. Ако периодът на отрицателно ускорение е по-дълъг от определения за съответната фаза, се използват спирачките на превозното средство, за да се спази цикълът.
 6.5.3. Ако периодът на отрицателно ускорение е по-кратък от определения за съответната фаза, съгласуването по време с теоретичния цикъл се възстановява чрез използване на постоянна скорост или чрез период на работа на празен ход, който се свързва със следващата операция.
 6.5.4. В края на периода на отрицателно ускорение (спиране на превозното средство върху барабаните) на елементарния градски цикъл (Част първа) скоростната кутия се поставя в неутрално положение, а съединителят е включен.
 6.6. Постоянни скорости
 6.6.1. Трябва да се избягва помането на педала или затварянето на дроселовата клапа при прехода от ускорение към следващия период на постоянна скорост.
 6.6.2. Периодите на постоянна скорост се постигат чрез задържане на педала за газта във фиксирано положение.
 7. ПРОЦЕДУРА ЗА ВЗЕМАНЕ И АНАЛИЗ НА ПРОБИТЕ
 7.1. Вземане на проби
 Вземането на проби (НВП) започва преди или в началото на процедурата по пускане в ход на двигателя, и завършва при приключване на последния период на работа на празен ход в извънградския цикъл (Част втора, край на вземането на проба (КВП) или, при изпитване от тип VI, когато приключи периодът на работа на празен ход при последния елементарен градски цикъл (Част първа).
 7.2. Анализ
 7.2.1. Отработилите газове, съдържащи се в торбичката, се анализират колкото е възможно по-бързо и във всеки случай не по-късно от 20 минути след края на изпитвателния цикъл. Употребените филтри за прахови частици се поставят в камерата не по-късно от един час след приключване на изпитването на отработилите газове, като престояват в нея между 2 и 36 часа и след това се претеглят.
 7.2.2. Преди анализиране на всяка проба диапазонът на анализатора, който ще се използва за всеки един замърсител, се нулира със съответния нулиращ газ.
 7.2.3. След това анализаторите се настройват спрямо кривите за калибриране с помощта на еталониращи газове, чиито номинални концентрации варират от 70 до 100 % от използвания диапазон.
 7.2.4. Отново се проверява нулирането на анализаторите. Ако отбелязаното число се различава с повече от 2 % от диапазона, определен в точка 7.2.2. по-горе, процедурата се


text:
повтаря.
 7.2.5. След това се прави анализ на пробите.
 7.2.6. След анализа се извършва повторна проверка на точката на нулирането и на обхвата, като се ползват същите газове. Когато резултатите от тези повторни проверки са в рамките на ±2 % от посочените в точка 7.2.3. по-горе, анализът се счита за приемлив.
 7.2.7. При всички операции, описани в настоящата точка, дебитът и налягането на отделните газове трябва да са такива, каквито се използват по време на калибрирането на анализаторите.
 7.2.8. Стойността, приета като концентрация на всеки от измерваните замърсители в газовете, трябва да съответства на стойността, отчетена след стабилизирането на измервателния уред. Тегловните емисии на въглеводородите в двигателите със запалване чрез сгъстяване се изчисляват според отчитаната от HFID интегрирана стойност, при необходимост коригирана за променлив дебит, както е посочено в допълнение 5 към настоящото приложение.
 8. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ИЗПУСНАТОТО КОЛИЧЕСТВО ЗАМЪРСЯВАЩИ ГАЗОВЕ И ПРАХОВИ ЧАСТИЦИ
 8.1. Обемът, който се взема предвид
 Обемът, който се взема предвид, се коригира, за да отговаря на условията за налягане от 101,33 кРа и температура от 273,2 К.
 8.2. Обща маса на изпуснатите замърсяващи газове и прахови частици
 Масата M на всеки замърсител, изпускан от превозното средство по време на изпитването, се определя посредством изчисляване на произведението от обемната концентрация и обема на въпросния газ, с отчитане на следните плътности при горепосочените еталонни условия:
 За въглероден окис (СО):
 d = 1,25 g/l
 За въглеводородите:
 —
 за бензин (CH1,85)
 d = 0,619 g/l
 —
 за дизелово гориво (CH1,86)
 d = 0,619 g/l
 —
 за ВНГ (CH2,525)
 d = 0,649 g/l
 —
 за ПГ (CH4)
 d = 0,714 g/l
 За азотните окиси (NOx):
 d = 2,05 g/l
 Масата m на емисиите от прахови частици от превозното средство по време на изпитването се определя чрез претегляне на масата на събраните прахови частици от двата филтъра, m1 от първия филтър и m2 от втория филтър:
 —
 ако 0,95 (m1 + m2) ≤ m1,
 m = m1,
 —
 ако 0,95 (m1 + m2) > m1,
 m = m1 + m2,
 —
 ако m2 > m1,
 изпитването се отхвърля.
 В допълнение 8 към настоящото приложение са дадени изчисления с примери, използвани при определяне масата на емисиите от замърсяващи газове и прахови частици.
 (1) Трябва да се отбележи, че отпуснатото време от 2 секунди включва времето за смяна на предавката и известен времеви отрязък за изравняване със стойностите на цикъла при необходимост.
 Допълнение 1
 Елементи на изпитвателния цикъл, използван за изпитването от тип I
 1. ИЗПИТВАТЕЛЕН ЦИКЪЛ
 Изпитвателният цикъл, състоящ се от Част първа (градски цикъл) и Част втора (извънградски цикъл), е илюстриран на фигура 1/1.
 2. ЕЛЕМЕНТАРЕН ГРАДСКИ ЦИКЪЛ (Част първа)
 (Вж. фигура 1/2 и таблица 1.2.)
 2.1. Разбивка по фази:
 Време (s)
 %
 Работа на празен ход
 60
 30,8
 35,4
 Работа на празен ход, превозното средство е в движение, съединителят е включен в една комбинация
 9
 4,6
 Промяна на предавка
 8
 4,1
 Ускорявания
 36
 18,5
 Периоди на постоянна скорост
 57
 29,2
 Отрицателни ускорения
 25
 12,8
 195
 100
 2.2. Разбивка според използваните предавки
 Време (s)
 %
 Работа на празен ход
 60
 30,8


text:
35,4
 Работа на празен ход, превозното средство е в движение, съединителят е включен в една комбинация
 9
 4,6
 Промяна на предавка
 8
 4,1
 Първа предавка
 24
 12,3
 Втора предавка
 53
 27,2
 Трета предавка
 41
 21
 195
 100
 Обща информация:
 Средна скорост по време на изпитването:
 19 km/h
 Ефективно време на движение:
 195 s
 Преминато за един цикъл теоретично разстояние:
 1 013 km
 Еквивалентно разстояние за четирите цикъла:
 4 052 km
 Фигура 1/1
 Изпитвателен цикъл за изпитване от тип I
 Таблица 1.2
 Елементарен градски цикъл за изпитване на динамометричен стенд (Част първа)
 No на операцията
 Операция
 Фаза
 Ускоряване (m/s2)
 Скорост (km/h)
 Продължителност на всяка
 Общо време (s)
 Предавка, която трябва да се използва в случай на предавателна кутия с ръчно управление
 операция (s)
 фаза (s)
 1
 Работа на празен ход
 1
 11
 11
 11
 6 s PM + 5 s K1
 (1)
 2
 Ускоряване
 2
 1,04
 0—15
 4
 4
 15
 1
 3
 Постоянна скорост
 3
 15
 9
 8
 23
 1
 4
 Отрицателно ускорение
 4
 –0,69
 15—10
 2
 5
 25
 1
 5
 Отрицателно ускорение съединителят е изключен
 –0,92
 10—0
 3
 28
 K1
 (1)
 6
 Работа на празен ход
 5
 21
 21
 49
 16 s PM + 5 s K1
 (1)
 7
 Ускоряване
 6
 0,83
 0—15
 5
 12
 54
 1
 8
 Превключване на предавките
 2
 56
 9
 Ускоряване
 0,94
 15—32
 5
 61
 2
 10
 Постоянна скорост
 7
 32
 24
 24
 85
 2
 11
 Отрицателно ускорение
 8
 –0,75
 32—10
 8
 11
 93
 2
 12
 Отрицателно ускорение съединителят е изключен
 –0,92
 10—0
 3
 96
 K 2
 (1)
 13
 Работа на празен ход
 9
 0—15
 0—15
 21
 117
 16 s PM + 5 s K1
 (1)
 14
 Ускоряване
 10
 5
 26
 122
 1
 15
 Превключване на предавките
 2
 124
 16
 Ускоряване
 0,62
 15—35
 9
 133
 2
 17
 Превключване на предавките
 2
 135
 18
 Ускоряване
 0,52
 35—50
 8
 143
 3
 19
 Постоянна скорост
 11
 50
 12
 12
 155
 3
 20
 Отрицателно ускорение
 12
 –0,52
 50—35
 8
 8
 163
 3
 21
 Постоянна скорост
 13
 35
 13
 13
 176
 3
 22
 Смяна на предавките
 14
 2
 12
 178
 23
 Отрицателно ускоряване
 –0,99
 35—10
 7
 185
 2
 24
 Отрицателно ускорение съединителят е изключен
 –0,92
 10—0
 3
 188
 K2
 (1)
 25
 Работа на празен ход
 15
 7
 7
 195
 7 s PM (1)
 Фигура 1/2
 Елементарен градски цикъл за изпитване от тип I
 3. ИЗВЪНГРАДСКИ ЦИКЪЛ (Част втора)
 (Вж. фигура 1/3 и таблица 1.3.)
 3.1. Разбивка по фази:
 Време (s)
 %
 Работа на празен ход
 20
 5,0
 Работа на празен ход, превозното средство е в движение, съединителят е включен в една комбинация:
 20
 5,0
 Превключване на предавките:
 6
 1,5
 Ускорявания:
 103
 25,8
 Периоди на постоянна скорост:
 209
 52,2
 Отрицателни ускорения:
 42
 10,5
 400
 100
 3.2. Разбивка според използваните предавки:
 Време (s)
 %
 Работа на празен ход
 20
 5,0
 Работа на празен ход, превозното средство е в движение, съединителят е включен в една комбинация:
 20
 5,0
 Превключване на предавките:
 6
 1,5
 Първа предавка:
 5
 1,3
 Втора предавка
 9
 2,2
 Трета предавка:
 8
 2
 Четвърта предавка:
 99
 24,8
 Пета предавка:
 233
 58,2
 400


text:
100
 Обща информация
 Средна скорост по време на изпитването:
 62,6 km/h
 Ефективно време на движение:
 400 s
 Преминато за един цикъл теоретично разстояние:
 6,955 km
 Максимална скорост:
 120 km/h
 Максимално ускорение:
 0,833 m/s2
 Максимално отрицателно ускорение:
 –1,389 m/s2
 Таблица 1.3
 Извънградски цикъл (Част втора) за изпитване от тип I
 No на операцията
 Операция
 Фаза
 Ускоряване (m/s2)
 Скорост (km/h)
 Продължителност на всяка
 Общо време (s)
 Предавка, която трябва да се използва в случай на предавателна кутия с ръчно управление
 операция (s)
 фаза (s)
 1
 Работа на празен ход
 1
 20
 20
 20
 K1
 (2)
 2
 Ускоряване
 12
 0,83
 0
 5
 41
 25
 1
 3
 Превключване на предавките
 2
 27
 —
 4
 Ускоряване
 0,62
 15—35
 9
 36
 2
 5
 Превключване на предавките
 2
 38
 —
 6
 Ускоряване
 0,52
 35—30
 8
 46
 3
 7
 Превключване на предавките
 2
 48
 —
 8
 Ускоряване
 0,43
 50—70
 13
 61
 4
 9
 Постоянна скорост
 3
 70
 50
 50
 111
 5
 10
 Отрицателно ускорение
 4
 –0,69
 70—50
 8
 8
 119
 4 s.5 + 4 s.4
 11
 Постоянна скорост
 5
 50
 69
 69
 188
 4
 12
 Ускоряване
 6
 0,43
 50—70
 13
 13
 201
 4
 13
 Постоянна скорост
 7
 70
 50
 50
 251
 5
 14
 Ускоряване
 8
 0,24
 70—100
 35
 35
 286
 5
 15
 Постоянна скорост (3)
 9
 100
 30
 30
 316
 5 (3)
 16
 Ускоряване (3)
 10
 0,28
 100—120
 20
 20
 336
 5 (3)
 17
 Постоянна скорост (3)
 11
 120
 10
 20
 346
 5 (3)
 18
 Отрицателно ускорение (3)
 12
 –0,69
 120—80
 16
 34
 362
 5 (3)
 19
 Отрицателно ускорение (3)
 –1,04
 80—50
 8
 370
 5 (3)
 20
 Отрицателно ускорение съединителят е изключен
 1,39
 50—0
 10
 380
 K5 (2)
 21
 Работа на празен ход
 13
 20
 20
 400
 PM (2)
 Фигура 1/3
 Извънградски цикъл (част втора) за изпитване от тип I
 (1) PM = скоростната кутия е в неутрално положение, съединителят е включен.
 K1, K2 = включенa e първа или втора предавка, съединителят е изключен.
 (2) PM = скоростната кутия е в неутрално положение, съединителят е включен.
 K1, K5 = включена е първа или пета предавка, съединителят е изключен.
 (3) Могат да се използват допълнителни предавки съгласно препоръките на производителя, ако превозното средство е оборудвано с трансмисия с повече от пет предавки.
 Допълнение 2
 Динамометричен стенд
 1. ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ДИНАМОМЕТРИЧЕН СТЕНД С ХАРАКТЕРИСТИКА ПРИ ПОСТОЯНЕН ТОВАР
 1.1. Въведение
 В случай, че общото съпротивление при движение не може да се възпроизведе на динамометричния стенд при скорост между 10 km/h и 120 km/h, се препоръчва да се използва динамометричен стенд с характеристиките, определени по-долу.
 1.2. Определение
 1.2.1. Динамометричният стенд може да има един или два барабана. Предният барабан задвижва, директно или индиректно, инерционните маси и устройството за абсорбиране на мощността.
 1.2.2. Натоварването, което се поема от спирачката и ефектите на вътрешното триене на динамометричния стенд при скорост от 0 до 120 km/h, е както следва:
 F = (a + b · V2) ± 0,1 · F80 (без да бъде отрицателно)
 където:
 F
 =
 общо натоварване, което се поема от динамометричния стенд (N)
 a
 =
 стойност, равна на съпротивлението при търкаляне (N)


text:
b
 =
 стойност, равна на коефициента на съпротивление на въздуха (N/(km/h)2)
 V
 =
 скорост (km/h)
 F80
 =
 натоварване при 80 km/h (N).
 2. МЕТОД ЗА КАЛИБРИРАНЕ НА ДИНАМОМЕТРИЧНИЯ СТЕНД
 2.1. Въведение
 В настоящото допълнение се описва методът, който следва да се използва за определяне на натоварването, което се поема от динамометрична спирачка. Поетото натоварване се състои от натоварването, което се поема от ефектите на триене, и от натоварването, което се поема от устройството за абсорбиране на мощност.
 Динамометърът се привежда в движение при по-висока скорост от максималната скорост на изпитването. Тогава използваното устройство за привеждане в движение на динамометъра се изключва: скоростта на въртене на задвижвания барабан намалява.
 Кинетичната енергия на барабаните се разсейва от устройството за абсорбиране на мощност и от ефектите на триене. Този метод не отчита отклоненията във вътрешното триене на барабаните между натоварено и ненатоварено състояние. Не се отчита също така триенето на задния барабан, когато е свободен.
 Калибриране на индикатора за натоварване до 80 km/h като функция на поетото натоварване.
 Използва се следната процедура (вж. също фигура 2/1):
 2.2.1. Измерва се скоростта на въртене на барабана, ако това не е извършено вече. Може да се използва пето колело, оборотомер или друг метод.
 2.2.2. Превозното средство се поставя на динамометъра или се разработва друг метод за привеждане в действие на динамометъра.
 Използва се маховик или друга система за симулиране на инерция за специфичния клас на инерция, който се използва.
 Фигура 2/1
 Диаграма за илюстриране на поетата от динамометричния стенд енергия
 = F = a + b · V2
 • = (a + b · V2) — 0,1 · F80
 Δ = (a + b · V2) + 0,1 · F80
 2.2.4. Динамометърът се привежда в действие до достигане на скорост от 80 km/h.
 2.2.5. Да се отбележи натоварването, което е обозначено с Fi (N).
 2.2.6. Динамометърът се привежда в действие до достигане на скорост от 90 km/h.
 2.2.7. Изключва се устройството за привеждане в действие на динамометъра.
 2.2.8. Записва се необходимото на динамометъра време за преминаване от скорост 85 km/h до скорост 75 km/h.
 2.2.9. Устройството за абсорбиране на мощност се настройва на различна стойност.
 2.2.10. Операциите, посочени в точки 2.2.4.—2.2.9., се повтарят достатъчно пъти, за да покрият диапазона на използваните натоварвания.
 2.2.11. Поетото натоварване се изчислява с помощта на формулата:
 където:
 F
 =
 поето натоварване (N)
 Mi
 =
 еквивалентната инерция, изразена в kg (като се изключват инерционните ефекти на свободния заден барабан)
 ΔV
 =
 отклонение в скоростта, изразено в m/s (10 km/h = 2,775 m/s)
 t
 =
 времето, необходимо на барабана да премине от 85 km/h до 75 km/h.
 Фигура 2/2 показва натоварването при 80 km/h, изразено в поето натоварване при 80 km/h.
 Фигура 2/2
 Натоварване при 80 km/h, изразено в поето натоварване при 80 km/h
 2.2.13. Операциите, описани в точки 2.2.3.—2.2.12. по-горе, трябва да бъдат повторени за всички инерционни класове, които ще се използват.
 2.3. Калибриране на индикатора за натоварване като функция на поетото натоварване за други скорости. Процедурите, описани в точка 2.2. по-горе, трябва да бъдат повторени необходимия брой пъти за избраните скорости.


text:
Проверка на кривата за абсорбиране на натоварването на динамометъра от еталонна точка при скорост 80 km/h.
 2.4.1. Превозното средство се поставя на динамометъра или се разработва друг метод за привеждане в действие на динамометъра.
 2.4.2. Динамометърът се настройва на поетото натоварване (F) при 80 km/h.
 2.4.3. Да се отбележи поетото натоварване при скорост от 120, 100, 80, 60, 40 и 20 km/h.
 2.4.4. Начертава се кривата F(V) и се потвърждава, че тя отговаря на изискванията на точка 1.2.2. от настоящото допълнение.
 2.4.5. Процедурата, установена в точки 2.4.1.—2.4.4. по-горе, се повтаря за други стойности на мощността F при 80 km/h и за други стойности на инерцията.
 2.5. Същата процедура се използва при калибрирането на силата или на въртящия момент.
 3. НАСТРОЙВАНЕ НА ДИНАМОМЕТРИЧНИЯ СТЕНД
 3.1. Методи за регулиране
 3.1.1. Въведение
 Този метод не е предпочитан метод и трябва да се прилага само при динамометри с крива на характеристиката за постоянен товар за определяне регулирането на натоварването при 80 km/h и не може да бъде използван за превозни средства с двигател със запалване чрез сгъстяване.
 3.1.2. Начин на изпитване
 Подналягането (или абсолютното налягане) във всмукателния колектор на превозното средство се измерва с точност ±0,25 kPa. Трябва да е възможно да се регистрират показанията непрекъснато или на интервали от не повече от една секунда. Скоростта трябва да се регистрира непрекъснато с точност от ±0,4 km/h.
 Изпитване по път
 3.1.3.1. Проверява се изпълнението на изискванията на точка 4. от допълнение 3 към настоящото приложение.
 3.1.3.2. Превозното средство е в движение при постоянна скорост от 80 km/h, като се отчитат скоростта и подналягането (или абсолютното налягане) в съответствие с изискванията на точка 3.1.2. по-горе.
 3.1.3.3. Процедурата, установена в точка 3.1.3.2., се повтаря три пъти във всяка посока. Всичките шест цикъла трябва да се приключат в рамките на четири часа.
 Редуциране на данните и критерии за приемане
 3.1.4.1. Преглеждат се получените резултати в съответствие с точки 3.1.3.2. и 3.1.3.3. по-горе (скоростта не трябва да бъде по-ниска от 79,5 km/h или по- голяма от 80,5 km/h за повече от една секунда). За всеки цикъл се отчита нивото на подналягането на интервали от една секунда, изчислява се средната стойност на подналягането и стандартното отклонение (s). Това изчисление се основава на не по-малко от 10 отчетени стойности на подналягането.
 3.1.4.2. Стандартното отклонение не трябва да надвишава 10 % от средната стойност () за всеки цикъл.
 3.1.4.3. Изчислява се средната стойност за шестте цикъла (три цикъла във всяка посока).
 Регулиране на динамометричен стенд
 3.1.5.1. Подготовка
 Изпълняват се операциите, определени в точки 5.1.2.2.1.—5.1.2.2.4. от допълнение 3 към настоящото приложение.
 3.1.5.2. Регулиране на натоварването
 След загряване превозното средство се привежда в движение при постоянна скорост от 80 km/h и натоварването на динамометъра се настройва така, че да възпроизведе стойността на подналягането (), получена в съответствие с точка 3.1.4.3. по-горе. Отклонението от тази стойност не трябва да бъде по-голямо от 0,25 kPa. За тази задача се използват същите способи, както използваните при изпитването на пътя.
 3.2. Алтернативен метод
 Със съгласието на производителя може да се използва следният метод:
 3.2.1. Спирачката се настройва така,


text:
че да поема натоварването върху задвижващите колела при постоянна скорост от 80 km/h в съответствие със следната таблица:
 Референтна маса на превозното средство
 Еквивалентна инерция
 Енергия и натоварване, поемани от динамометъра при скорост 80 km/h
 Коефициенти
 Rm (kg)
 kg
 kW
 N
 a
 b
 N
 N/ (km/h)
 Rm ≤ 480
 455
 3,8
 171
 3,8
 0,0261
 480 < Rm ≤ 540
 510
 4,1
 185
 4,2
 0,0282
 540 < Rm ≤ 595
 570
 4,3
 194
 4,4
 0,0296
 595 < Rm ≤ 650
 625
 4,5
 203
 4,6
 0,0309
 650 < Rm ≤ 710
 680
 4,7
 212
 4,8
 0,0323
 710 < Rm ≤ 765
 740
 4,9
 221
 5,0
 0,0337
 765 < Rm ≤ 850
 800
 5,1
 230
 5,2
 0,0351
 850 < Rm ≤ 965
 910
 5,6
 252
 5,7
 0,0385
 965 < Rm ≤ 1 080
 1 020
 6,0
 270
 6,1
 0,0412
 1 080 < Rm ≤ 1 190
 1 130
 6,3
 284
 6,4
 0,0433
 1 190 < Rm ≤ 1 305
 1 250
 6,7
 302
 6,8
 0,0460
 1 305 < Rm ≤ 1 420
 1 360
 7,0
 315
 7,1
 0,0481
 1 420 < Rm ≤ 1 530
 1 470
 7,3
 329
 7,4
 0,0502
 1 530 < Rm ≤ 1 640
 1 590
 7,5
 338
 7,6
 0,0515
 1 640 < Rm ≤ 1 760
 1 700
 7,8
 351
 7,9
 0,0536
 1 760 < Rm ≤ 1 870
 1 810
 8,1
 365
 8,2
 0,0557
 1 870 < Rm ≤ 1 980
 1 930
 8,4
 378
 8,5
 0,0577
 1 980 < Rm ≤ 2 100
 2 040
 8,6
 387
 8,7
 0,0591
 2 100 < Rm ≤ 2 210
 2 150
 8,8
 396
 8,9
 0,0605
 2 210 < Rm ≤ 2 380
 2 270
 9,0
 405
 9,1
 0,0619
 2 380 < Rm ≤ 2 610
 2 270
 9,4
 423
 9,5
 0,0646
 2 610 < Rm
 2 270
 9,8
 441
 9,9
 0,0674
 3.2.2. В случай на превозни средства, различни от леки автомобили с еталонна маса над 1 700 kg или превозни средства, на които всички колела са постоянно задвижващи, стойностите за мощността, посочени в определената в точка 3.2.1. по-горе таблица, се умножават по коефициента 1,3.
 Допълнение 3
 Съпротивление при движение на превозното средство — Метод за измерване при пътни условия — Извършване на симулация върху динамометричен стенд
 1. ЦЕЛ НА МЕТОДИТЕ
 Целта на методите, определени по-долу, е да се измери съпротивлението при движение на превозно средство при постоянни скорости и да симулира това съпротивление на динамометър в съответствие с условията, определени в точка 4.1.5. от приложение 4.
 2. ХАРАКТЕРИСТИКИ НА ТРАСЕТО
 Трасето трябва да е равно и достатъчно дълго, за да позволи да се извършат измерванията, посочени по-долу. Наклонът трябва да е постоянен с отклонение в рамките на ±0,1 % и не трябва да надвишава 1,5 %.
 3. АТМОСФЕРНИ УСЛОВИЯ
 3.1. Вятър
 Изпитването трябва да се извършва при средна скорост на вятъра под 3 m/s и максимуми на скоростта, по-малки от 5 m/s. Освен това векторната съставна на вятъра, насочена напречно на изпитвателното трасе, трябва да е под 2 m/s. Скоростта на вятъра се измерва на 0,7 m над повърхността


text:
на трасето.
 3.2. Влажност
 Трасето трябва да е сухо.
 3.3. Налягане — температура
 Плътността на въздуха по време на изпитването не трябва да се отклонява с повече от ±7,5 % от еталонните условия P = 100 kPa и T = 293,2 K.
 4. ПОДГОТОВКА НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО (1)
 4.1. Избор на изпитвателно превозно средство
 Ако не се измерват всички варианти на даден тип превозно средство, се използват следните критерии за избор на изпитвателно превозно средство.
 4.1.1. Каросерия
 Ако има различни типове каросерии, изпитването се извършва с най-малко аеродинамичната каросерия. Производителят предоставя съответните данни за извършване на избора.
 4.1.2. Гуми
 Избира се най-широката гума. Ако има повече от три размера гуми, се избира предпоследният най-широк размер.
 4.1.3. Изпитвателна маса
 Изпитвателната маса е еталонната маса на превозното средство с най-висок инерционен диапазон.
 4.1.4. Двигател
 Изпитвателното превозно средство е това, което има най-голям(и) топлообменник(ци).
 4.1.5. Трансмисия
 Провежда се изпитване с всеки от следните типове трансмисии:
 —
 предно предаване
 —
 задно предаване
 —
 4 x 4 постоянно задвижващи колела
 —
 4 x 4 периодично задвижващи колела
 —
 предавателна кутия с автоматично управление
 —
 предавателна кутия с ръчно управление
 4.2. Разработване
 Превозното средство трябва да е в нормално работно състояние и с нормална регулировка след разработване от поне 3 000 km. Гумите трябва да са сработени едновременно с разработването на превозното средство или да са с дълбочина на протектора между 90 и 50 % от първоначалната му дълбочина.
 4.3. Проверки
 Трябва да бъдат направени следните проверки в съответствие с предписанията на производителя за планираната употреба:
 колела, тасове на колелата, гуми (марка, тип, налягане),
 геометрия на предната ос,
 регулировка на спирачката (премахване на вредното съпротивление),
 смазване на предната и задната ос,
 настройка на окачването и на нивото на превозното средство, др.
 4.4. Подготовка за изпитването
 4.4.1. Превозното средство трябва да е натоварено до еталонната маса. Нивото на превозното средство трябва да бъде това, което се получава, когато центърът на тежестта на товара е разположен в средата между точките „R“ на предните външни седалки и в права линия, минаваща през тези точки.
 4.4.2. При изпитвания на писта, прозорците на превозното средство трябва да са затворени. Всички капаци на климатичните системи с въздух, предни фарове и др. трябва да бъдат в неработно положение.
 4.4.3. Превозното средство трябва да бъде почистено.
 4.4.4. Непосредствено преди изпитването превозното средство се привежда по подходящ начин до нормалната температура при движение.
 5. МЕТОДИ
 5.1. Промяна на енергията по време на прилагането на метода на движение по инерция
 На писта
 5.1.1.1. Оборудване за изпитване и допустима грешка
 Времето трябва да бъде измерено с грешка, по-малка от ±0,1 s.
 Скоростта трябва да бъде измерена с грешка, по-малка от ±2 %.
 Методика на изпитване
 5.1.1.2.1. Превозното средство се ускорява до скорост с 10 km/h по-голяма от избраната за изпитването скорост V.
 5.1.1.2.2. Скоростната кутия се поставя в „неутрално“ положение.
 5.1.1.2.3. Измерва се времето (t1), необходимо на превозното средство да намали скоростта от
 V2 = V + ΔV km/h до V1 = V — ΔV km/h
 5.1.1.2.4. Същото изпитване се провежда в обратната посока: t2
 5.1.1.2.5. Пресмята


text:
се средноаритметичната стойност T от двете времена t1 и t2.
 5.1.1.2.6. Тези изпитвания се повтарят няколко пъти, така че статистическата грешка (р) на средно аритметичната стойност
 да не е по-голяма от 2 % (p ≤ 2 %)
 Статистическата грешка (p) се определя по формулата:
 където:
 t
 =
 коефициентът, посочен в долната таблица,
 n
 =
 брой на изпитванията,
 s
 =
 стандартно отклонение.
 n
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 13
 14
 15
 t
 3,2
 2,8
 2,6
 2,5
 2,4
 2,3
 2,3
 2,2
 2,2
 2,2
 2,2
 2,2
 1,6
 1,25
 1,06
 0,94
 0,85
 0,77
 0,73
 0,66
 0,64
 0,61
 0,59
 0,57
 5.1.1.2.7. Изчислява се мощността по формулата:
 където:
 P се изразява в kW,
 V
 =
 скорост при изпитването в m/s,
 ΔV
 =
 отклонение на скоростта от стойността V в m/s
 М
 =
 маса на превозното средство в kg
 T
 =
 времето в секунди (s)
 5.1.1.2.8. Определената на пистата мощност (Р) се коригира спрямо еталонните условия на околната среда, както следва:
 където:
 RR
 =
 съпротивление при търкаляне при скорост V
 RAERO
 =
 аеродинамично съпротивление при скорост V
 RT
 =
 общо пътно съпротивление = RR + RAERO
 KR
 =
 температурен коригиращ коефициент за съпротивлението на движение, който е равен на: 8,64 × 10–3/°C, или коригиращият коефициент на производителя, одобрен от органа
 t
 =
 температура на околната среда при изпитването върху пътя в °C
 t0
 =
 еталонна температура на околната среда = 20 °C
 P
 =
 плътност на въздуха при изпитвателните условия
 P0
 =
 плътност на въздуха при еталонните условия (20 °C, 100 kPa)
 Съотношенията RR/RT и RAERO/RT трябва да се определят от производителя на превозното средство въз основа на информацията, с която компанията нормално разполага.
 Ако тези стойности не са на разположение, при споразумение между производителя и съответната техническа служба може да се използват стойностите на съпротивлението при търкаляне/пълното съпротивление, получени чрез следната формула:
 където:
 M
 =
 маса на превозното средство в kg,
 а коефициентите а и b за всяка скорост са показани в следната таблица:
 V (km/h)
 a
 b
 20
 7,24 A 10–5
 0,82
 40
 1,59 A 10–4
 0,54
 60
 1,96 A 10–4
 0,33
 80
 1,85 A 10–4
 0,23
 100
 1,63 A 10–4
 0,18
 120
 1,57 A 10–4
 0,14
 На динамометъра
 5.1.2.1. Измервателно оборудване и грешка
 Оборудването трябва да бъде идентично на използваното на пистата.
 Методика на изпитване
 5.1.2.2.1. Превозното средство се монтира на изпитвателния динамометър.
 5.1.2.2.2. Регулира се необходимата за динамометъра стойност на налягането на гумите (студени) на задвижващите колела.
 5.1.2.2.3. Настройва се еквивалентната инерция на динамометъра.
 5.1.2.2.4. Превозното средство и динамометъра се привеждат по подходящ начин до работната температура.
 5.1.2.2.5. Провеждат се операциите, определени в точка 5.1.1.2. по-горе (с изключение на точки 5.1.1.2.4. и 5.1.1.2.5.), като „M“ се замества с „I“ във формулата, посочена в точка 5.1.1.2.7.
 5.1.2.2.6. Спирачката се регулира, за да възпроизведе коригираната мощност (точка 5.1.1.2.8.) и да се отчете разликата между масата на превозното средство (М) върху пистата и еквивалентната инерционна изпитвателна маса (I), която трябва да се използва. Това може да се извърши чрез изчисляване на средното коригирано време за движение на свободен ход, необходимо за спадане


text:
на скоростта от V2 до V1, и възпроизвеждане на същото време върху динамометъра чрез следната зависимост:
 K = стойността, определена в точка 5.1.1.2.8. по-горе.
 5.1.2.2.7. Трябва да се определи мощността Pa, която се поема от динамометричния стенд, за да може да се възпроизведе същата мощност (точка 5.1.1.2.8.) за същото превозно средство в различни дни.
 5.2. Метод за измерване на въртящия момент при постоянна скорост
 На писта
 5.2.1.1. Измервателно оборудване и грешка
 Измерването на въртящия момент се извършва с подходящо измервателно устройство, работещо с грешка в границите на ±2 %.
 Измерването на скоростта трябва да е с грешка в границите на ±2 %.
 Методика на изпитване
 5.2.1.2.1. Превозното средство се привежда до избраната постоянна скорост V.
 5.2.1.2.2. Отчитат се въртящият момент Ct и скоростта за период от поне 20 секунди. Грешката при отчитане на системата за записване на данни трябва да е в границите на най-много ±1 Nm за въртящия момент и ±0,2 km/h за скоростта.
 5.2.1.2.3. Разликите във въртящия момент Ct и скоростта във времето не трябва да са по-големи от 5 % за всяка секунда от периода на измерване.
 5.2.1.2.4. Въртящият момент Ct1 е средноаритметичният въртящ момент, получен чрез следната формула:
 5.2.1.2.5. Изпитването се провежда три пъти във всяка посока. От тези шест измервания се определя средният въртящ момент за еталонната скорост. Ако средната скорост се отклонява с повече от 1 km/h от еталонната скорост, за изчисляване на средния въртящ момент се използва линейна регресия.
 5.2.1.2.6. Определя се средноаритметичната стойност от тези два въртящи момента Ct1 и Ct2, т.е. Ct.
 5.2.1.2.7. Определеният на пистата среден въртящ момент CT се коригира спрямо еталонните условия на околната среда, както следва:
 CTcorrected = K · CTmeasured
 където стойността на K е определената в точка 5.1.1.2.8. от настоящото допълнение.
 На динамометричния стенд
 5.2.2.1. Измервателно оборудване и грешка
 Оборудването трябва да бъде идентично на използваното на пистата.
 Методика на изпитване
 5.2.2.2.1. Изпълняват се операциите, определени в точки 5.1.2.2.1.—5.1.2.2.4. по-горе.
 5.2.2.2.2. Изпълняват се операциите, определени в точки 5.2.1.2.1.—5.2.1.2.4. по-горе.
 5.2.2.2.3. Устройството за абсорбиране на мощност се настройва така, че да възпроизведе коригирания въртящ момент на пистата, посочен в точка 5.2.1.2.7. по-горе.
 5.2.2.2.4. Извършват се същите операции, описани в точка 5.1.2.2.7., със същата цел.
 (1) За ХЕПС и до момента на определяне на единни технически разпоредби производителят се споразумява с техническата служба относно статута на превозното средство при осъществяване на изпитванията, както е определено в настоящото допълнение.
 Допълнение 4
 Проверка на инерционните характеристики, различни от механичните
 1. ПРЕДМЕТ
 Методът, описан в настоящото допълнение, дава възможност да се провери дали симулираната обща инерция на динамометъра се изпълнява задоволително във фазата на движение от цикъла на изпитване.
 Производителят на динамометъра посочва метод за проверка на спецификациите в съответствие с точка 3. по-долу.
 2. ПРИНЦИП
 2.1. Съставяне на работни уравнения
 Тъй като динамометърът е подложен на изменения в скоростта на въртене на барабана(ите), силата върху повърхността на барабана(ите) може да бъде изразена чрез формулата:
 F = I · γ = IM · γ + F1
 където:
 F
 =
 сила на повърхността на барабана(ите),
 I
 =
 обща инерция на динамометъра


text:
(еквивалентна инерция на превозното средство: вж. таблицата в точка 5.1.),
 IM
 =
 инерция на механичните маси на динамометъра,
 γ
 =
 тангенциално ускорение на повърхността на барабаните,
 F1
 =
 инерционна сила.
 Забележка: Добавено е обяснение на тази формула по отношение на динамометри с механично симулиране на инерции.
 Така общата инерция се изразява както следва:
 I = IM + F1 / γ
 където:
 Im
 :
 може да бъде изчислено или измерено по традиционни методи,
 F1
 :
 може да бъде измерено на динамометъра,
 γ
 :
 може да бъде изчислено от периферната скорост на барабаните.
 Общата инерция (I) се определя по време на изпитване на ускорение или на отрицателно ускорение със стойности, по-високи или равни на онези, получени по време на изпитвателния цикъл.
 2.2. Спецификация за изчисляването на общата инерция
 Методите на изпитване и изчисление трябва да дават възможност да се определи общата инерция I с относителна грешка (ΔI/I) по-малка от ±2 %.
 3. СПЕЦИФИКАЦИЯ
 Масата на симулираната обща инерция I трябва да остане същата както теоретичната стойност на еквивалентната инерция (вж. точка 5.1. от приложение 4) в следните граници:
 3.1.1. ±5 % от теоретичната стойност за всяка моментна стойност;
 3.1.2. ±2 % от теоретичната стойност за средната стойност, изчислена за всяка последователност от цикъла.
 3.2. Границата, посочена в точка 3.1.1. по-горе, става ±50 % за една секунда при пускане в ход, а за превозни средства с ръчна трансмисия — за две секунди при превключване на предавки.
 4. ПРОЦЕДУРА ЗА ПРОВЕРКА
 4.1. Проверка се осъществява при всяко изпитване по време на цикъла, определен в точка 2.1. от приложение 4.
 4.2. Ако обаче са изпълнени изискванията в точка 3. по-горе, като моментните ускорения са поне три пъти по-големи или по-малки от стойностите, получени в последователността на теоретичния цикъл, описаната по-горе проверка не е необходима.
 Допълнение 5
 Описание на системите за вземане на проби от отработилите газове
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 1.1. Има няколко вида устройства за взимане на проби, които позволяват да бъдат изпълнени условията, установени в точка 4.2. от приложение 4.
 Устройствата, описани в точки 3.1. и 3.2., се считат за приемливи, ако удовлетворяват основните критерии, отнасящи се до принципа на променливо разреждане.
 1.2. Лабораторията трябва да упомене в своите съобщения използваната при провеждане на изпитването система за вземане на проби.
 2. КРИТЕРИИ ПО ОТНОШЕНИЕ НА СИСТЕМАТА ЗА ПРОМЕНЛИВО РАЗРЕЖДАНЕ ЗА ИЗМЕРВАНЕ НА ЕМИСИИТЕ В ОТРАБОТИЛИТЕ ГАЗОВЕ
 2.1. Приложно поле
 В настоящия раздел се определят работните характеристики на системата за вземане на проби от отработилите газове, предвидена да бъде използвана за измерване на действителните тегловни емисии на отработилите газове от превозно средство в съответствие с разпоредбите на настоящия регламент.
 Принципът на взимане на проби с променливо разреждане за измерване масата на емисии изисква да бъдат изпълнени три условия:
 2.1.1. Отработилите газове от превозното средство трябва да бъдат непрекъснато разреждани с околния въздух при определени условия;
 2.1.2. Общият обем на сместа отработили газове и разреждащия въздух трябва да бъде измерен точно;
 2.1.3. Трябва да се събере за анализ проба с постоянно съотношение между разредените отработили газове и разреждащия въздух.
 Масата на газообразните емисии се определя въз основа