text:
9.3. а) Указания съгласно точка 6.4.6 от настоящото правило (кой(и) светлинен(ни) модул(и) осигурява(т) граница между осветената и тъмната зона, както е определено в приложение 8 към настоящото правило, която се проектира в зона, простираща се от 6° вляво до 4° вдясно и над хоризонтална линия, разположена на 0,8° надолу)
 Текст на изображението
 б) Регулирането на границата между осветената и тъмната зона е определено на: 10 m/25 m2
 в) Определянето на минималната отчетливост на границата между осветената и тъмната зона е извършено на 10 m/25 m2.
 9.4. Превозно(ите) средство(а), за което(ито) системата е предназначена като оригинално оборудване
 9.5. Дали се иска одобрение за система, която не е предназначена да бъде включена като част от одобрението на тип превозно средство съгласно Правило No 48, да/не (2)
 9.5.1. В случай на положителен отговор: информация, достатъчна за идентифицирането на превозното(ите) средство(а), за което(ито) е предназначена системата
 9.6. Указания съгласно точка 6.4.7 от настоящото правило (кой(и) режим(и) на снопа на късите светлини от клас Е, ако има такъв(такива), съответства(т) на „набора от данни“ от таблица 6 от приложение 3 към настоящото правило)
 9.7. Иска ли се одобрение на система, предназначена за инсталиране само на превозни средства, които осигуряват средства за стабилизиране/ограничаване на захранването на системата: да/не (2)
 9.8. Регулирането на границата между осветената и тъмната зона е определено на: 10 m/25 m2
 Определянето на минималната отчетливост на границата между осветената и тъмната зона е извършено на 10 m/25 m2.
 10. Местоположение(я) на маркировката(ите) за одобрение:
 11. Основание(я) за разширение на одобрението:
 12. Одобрение е дадено/удължено/отказано/отменено (2)
 13. Място:
 14. Дата:
 15. Подпис:
 16. Към настоящото съобщение е приложен списъкът на документите, които са подадени в издалата одобрението служба по одобряване на типа, като те могат да бъдат получени при поискване.
 17. Системата е проектирана да осигурява снопове на късите светлини от (4):
 17.1. Клас C Клас V Клас E Клас W
 17.2. В следния(те) режим(и), указан(и) посредством обозначението(ята), ако е приложимо (5)
 Режим No. C 1 режим No. V ... Режим No. Е режим No. W
 Режим No. C режим No. V ... Режим No. Е режим No. W
 Режим No. C режим No. V ... Режим No. Е режим No. W
 17.3. когато светлинните модули, обозначени по-долу, са захранени (4) (5) (6), както е предвидено за режим No ...
 а) Ако не се прилага режим на осветяване в завой:
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11
 Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 б) ако се прилага режим на осветяване в завой:
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11
 Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 в) ако се прилага режим на осветяване в завой от категория 2:
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11
 Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 Забележка: Указанията съгласно точка 17.3, букви а) — в) по-горе също така са необходими за всеки допълнителен режим.
 17.4. Обозначените по-долу светлинни модули са захранени, когато системата е в своето неутрално състояние (4) (6)
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11


text:
Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 17.5. Обозначените по-долу светлинни модули са захранени, когато системата осигурява своята функция за изменение на направлението на движение (4) (5) (6)
 Текст на изображението
 а) Ако не се прилага режим на осветяване в завой:
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11
 Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 б) ако се прилага режим на осветяване в завой от категория 1:
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11
 Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 в) ако се прилага режим на осветяване в завой от категория 2:
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11
 Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 18. Системата проектирана ли е да осигурява сноп на дълги светлини (4) (5) (6):
 18.1. ДА НЕ
 18.2. В следния(те) режим(и), указан(и) посредством обозначението(ята), ако е приложимо:
 режим на сноп на дълги светлини No M 1
 режим на сноп на дълги светлини No M ...
 режим на сноп на дълги светлини No M ...
 18.3. когато светлинните модули, обозначени по-долу, са захранени, както е предвидено за режим No ...
 а) Ако не се прилага режим на осветяване в завой:
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11
 Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 б) Ако се прилага режим на осветяване в завой:
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11
 Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 Забележка: Указанията съгласно точка 18.3, буква а) и буква б) по-горе също така са необходими за всеки допълнителен режим.
 18.4. Обозначените по-долу светлинни модули са захранени, когато системата е в своето неутрално състояние (4) (6)
 Лява страна No.1 No.3 No.5 No.7 No. 9 No.11
 Дясна страна No.2 No.4 No.6 No.8 No.10 No.12
 18.5. Системата е проектирана да осигурява приспособяване на дългата светлина за:
 дясно движение и ляво движение: да не
 дясно движение и ляво движение (симетричен сноп): да не
 само за дясно движение: да не
 сме за ляво движение: да не
 (1) Отличителен номер на страната, която е издала/разширила/отказала/отнела одобрението (вж. разпоредбите за одобрението в настоящото правило).
 (2) Ненужното се зачерква.
 (3) Посочва се подходящата маркировка, както е предвидено съгласно настоящото правило, за всеки монтажен модул или комплект монтажни модули.
 (4) Поставя се „X“, когато е приложимо.
 (5) Списъкът се продължава в случай на по-голям брой режими.
 (6) Списъкът се продължава в случай на по-голям брой режими.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 ПРИМЕРИ ЗА ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ОДОБРЕНИЕТО
 Пример 1
 a ≥ 8 mm (върху стъкло)
 A ≥ mm (върху пластмаса)
 Фигура 1
 Фигура 1
 Монтажният модул на система, на който е поставена една от горните маркировки за одобрение, е бил одобрен в Нидерландия (Е 4) съгласно настоящото правило с номер на одобрение 19243, като отговаря на изискванията на настоящото правило в неговия първоначален вид (00). Късата светлина е предназначена само за дясно движение. Буквите „CT“ (фигура 1) указват, че става дума за сноп на късите светлини с режим на осветяване в завой, а буквите „CWR“ (фигура 2) указват, че става дума за

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
сноп на късите светлини от клас С, за сноп на късите светлини от клас W и за сноп на дългите светлини.
 Числото 30 указва, че максималният светлинен интензитет на снопа на дългите светлини е в диапазона между 123 625 и 145 125 кандели.
 Забележка: Номерът на одобрението и допълнителните символи трябва да бъдат поставени в близост до окръжността, обграждаща буквата „E“, над или под буквата „E“ или отдясно или отляво на тази буква. Цифрите на номера на одобрението трябва да се намират от същата страна на тази буква „E“ и да са ориентирани в една и съща посока.
 Използването на римски цифри в номерата на одобрение следва да бъде избягвано, за да не се допусне объркване с други символи.
 Пример 2
 Фигура 3
 Фигура 4 a
 Фигура 4 б
 Монтажният модул на система, на който е поставена горната маркировка за одобрение, отговаря на изискванията на настоящото правило по отношение на снопа на късите светлини и снопа на дългите светлини и е проектиран за:
 Фигура 3: сноп на късите светлини от клас С със сноп на късите светлини от клас Е само за ляво движение.
 Фигури 4a и 4б: сноп на късите светлини от клас С със сноп на късите светлини от клас V за двете системи на движение с помощта на подходящо коригиране на положението на оптичния елемент или на светлинния източник на превозното средство, и за сноп на дългите светлини. Снопът на късите светлини от клас С, снопът на късите светлини от клас V и снопът на дългите светлини отговарят на разпоредбите за осветяване в завой, както е указано от буквата „T“. Чертата над буквата „R“ указва, че функцията на сноп на дългите светлини се осигурява от повече от един монтажен модул от тази страна на системата.
 Пример 3
 Фигура 5
 Фигура 6
 Монтажният модул, на който е поставена горната маркировка за одобрение, включва леща от пластмаса и отговаря на изискванията на настоящото правило само по отношение на снопа на късите светлини и е проектиран за:
 Фигура 5: сноп на късите светлини от клас С и сноп на късите светлини от клас W за двете системи на движение.
 Фигура 6: сноп на късите светлини от клас С с режим на осветяване в завой само за дясно движение.
 Пример 4
 Фигура 7
 Фигура 8
 Фигура 7: монтажният модул, на който е поставена посочената маркировка за одобрение, отговаря на изискванията на настоящото правило по отношение на снопа на късите светлини от клас С със сноп на късите светлини от клас V и е проектиран само за ляво движение.
 Фигура 8: монтажният модул, на който е поставена посочената маркировка за одобрение, е (отделен) монтажен модул от система, и отговаря на изискванията на настоящото правило по отношение само на снопа на дългите светлини.
 Пример 5
 Обозначаване на монтажен модул, включващ леща от пластмаса, която отговаря на изискванията на настоящото правило
 Фигура 9
 Фигура 10
 Фигура 9: по отношение на снопа на късите светлини от клас С и на снопа на късите светлини от клас W, като и двата снопа са с режими на


text:
осветяване в завой и със сноп на дългите светлини, и са проектирани само за дясно движение.
 Снопът на късите светлини и неговите режими не трябва да функционират едновременно със снопа на дългите светлини в друга взаимно вградена предна светлина.
 Фигура 10: по отношение на снопа на късите светлини от клас Е и на снопа на късите светлини от клас W, проектирани само за дясно движение, и на снопа на дългите светлини. Чертата над буквите „Е“ и „W“ указва, че тези класове снопове на късите светлини се осигуряват от тази страна на системата от повече от един монтажен модул.
 Пример 6
 Опростена маркировка за групирани, комбинирани или взаимно вградени светлини, когато са одобрени съгласно правило, различно от настоящото правило (фигура 11). (Вертикалните и хоризонталните линии схематично представят формата на устройството за светлинна сигнализация. Те не са част от маркировката за одобрение)
 Тези два примера съответстват на два монтажни модула от едната страна на система, на които е поставена маркировка за одобрение, включваща (образец А и Б):
 Монтажен модул 1
 предна габаритна светлина, одобрена в съответствие със серия от изменения 02 на Правило No 7;
 Един или повече светлинни модули, със сноп на късите светлини от клас С с режим на осветяване в завой, предназначен(и) да работи(ят) с един или повече други монтажни модули от същата страна на системата (както е указано от чертата над „C“) и сноп на късите светлини от клас V, като и двата снопа са проектирани за дясно и за ляво движение, както и сноп на дългите светлини с максимален интензитет в обхвата между 123 625 и 145 125 кандели (както е указано от числото 30), одобрен в съответствие с изискванията на настоящото правило в неговия първоначален вид (00) и включващ леща от пластмаса;
 Светлина за движение през деня, одобрена в съответствие с първоначалната версия на Правило No 87;
 Предна пътепоказателна светлина от категория 1а, одобрена в съответствие със серия от изменения 01 на Правило No 6.
 Монтажен модул 3
 Преден фар за мъгла, одобрен в съответствие със серия от изменения 02 на Правило No 19 или сноп на късите светлини от клас С с режим на осветяване в завой, проектиран за дясно и ляво движение, предназначен да работи с един или повече други монтажни модули от същата страна на системата, както е указано от чертата над буквата „C“.
 Фигура 11
 Монтажен модул 1 на системата
 Образец Б
 Образец A
 Монтажен модул 3 на системата
 Пример 7
 Оформление на маркировките за одобрение по отношение на система (фигура 12)
 Фигура 12
 Монтажен модул 1 (2) на системата
 Монтажен модул 3 (4) на системата
 Пример 7a
 Монтажен модул 1 (2) на системата
 Монтажен модул 3 (4) на системата
 Пример 7б
 Тези два примера съответстват на адаптираща се система за предно осветяване, съставена от два монтажни модула (осигуряващи едни и същи функции) за всяка страна на системата (модули 1 и 3 за лявата страна и модули 2 и 4 за дясната страна).
 Монтажният модул 1 (или 2) от системата, на който са поставени горните маркировки за одобрение, отговаря на изискванията на


text:
настоящото правило (серия от изменения 00) както по отношение на сноп на късите светлини от клас С за ляво движение, така и по отношение на сноп на дългите светлини с максимален светлинен интензитет в диапазона между123 625 и 145 125 кандели (указан с числото 30), групирани с предна пътепоказателна светлина от категория 1а, одобрен в съответствие със серия от изменения 01 на Правило No 6.
 В пример 7а: монтажният модул 1 (или 2) от системата включва сноп на късите светлини от клас С с режим на осветяване в завой, сноп на късите светлини от клас W, сноп на късите светлини от клас V и сноп на късите светлини от клас Е. Чертата над буквата „C“ указва, че снопът на късите светлини от клас С се осигурява от два монтажни модула от посочената страна на системата.
 Монтажният модул 3 (или 4) е проектиран да осигурява втората част от снопа на късите светлини от клас С от тази страна на системата, както е указано от чертата над „C“.
 В пример 7б: монтажният модул 1 (или 2) от системата е проектиран да осигурява сноп на късите светлини от клас С, сноп на късите светлини от клас W, и сноп на късите светлини от клас Е. Чертата над буквата „W“ указва, че снопът на късите светлини от клас W се осигурява от два монтажни модула от посочената страна на системата. Буквата „T“, поставена отдясно след посочените символи (и отляво на номера на одобрението) указва, че всеки от сноповете, тоест снопът на късите светлини от клас С, снопът на късите светлини от клас W, снопът на късите светлини от клас Е и снопът на дългите светлини осигуряват режим на осветяване в завой.
 Монтажният модул 3 (или 4) от системата е проектиран да осигурява втората част от снопа на късите светлини от клас W от посочената страна на системата (както е указано от чертата над буквата „W“) и снопа на късите светлини от клас V.
 Пример 8
 Оформление на маркировките за одобрение по отношение на двете страни на система (фигура 13)
 Този пример съответства на адаптираща се система за предно осветяване, съставена от два монтажни модула за лявата страна на превозното средство и един монтажен модул за дясната страна.
 Фигура 13
 Дясна страна на системата/превозното средство
 Лява страна на системата/превозното средство
 Системата, на която са поставени горните маркировки за одобрение, отговаря на изискванията на настоящото правило (първоначална версия на правилото) както по отношение на сноп на късите светлини за ляво движение, така и по отношение на сноп на дългите светлини с максимален светлинен интензитет в обхвата между 86 250 и 101 250 кандели (както е указано с числото 30), групирани с предна пътепоказателна светлина от категория 1а, одобрена в съответствие със серия от изменения 01 на Правило No 6, и с предна габаритна светлина, одобрена в съответствие със серия от изменения 02 на Правило No 7.
 Монтажният модул 1 от системата (лява страна) е проектиран да допринася за осигуряване на снопа на късите светлини от клас С и на снопа на късите светлини от клас Е.


text:
Чертата над буквата „С“ указва, че повече от един монтажен модул допринася за снова на късата светлина от клас С. Буквата „T“, поставена отдясно след посочените символи, указва, че всеки от сноповете, тоест снопът на късите светлини от клас С и снопът на късите светлини от клас Е осигуряват режим на осветяване в завой.
 Монтажният модул 3 от системата (лява страна) е проектиран да осигурява втората част от снопа на късите светлини от клас С от посочената страна (както е указано от чертата над буквата „C“) и снопа на късите светлини от клас W.
 Монтажният модул 2 от системата (дясна страна) е проектиран да допринася за осигуряване на снопа на късите светлини от клас С, на снопа на късите светлини от клас Е, като и двата снопа осигуряват режим на осветяване в завой, и на снопа на късите светлини от клас W.
 Забележка: На монтажните модули от примерите с номера 6 и 7, както и на различните монтажни модули на системата трябва да бъде поставен един и същи номер на одобрение.
 Фигура 14
 Светодиодни модули
 MD E3 17325
 Светодиодният модул, на който е поставен показаният по-горе идентификационен код за модул на светлинен източник, е бил одобрен заедно с АСПО, одобрена първоначално в Италия (E3) с номер на одобрение 17325.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ФОТОМЕТРИЧНИ ИЗИСКВАНИЯ КЪМ СНОПА НА КЪСИТЕ СВЕТЛИНИ (*1)
 За целите на настоящото приложение:
 „над“ означава само нагоре по вертикала;
 „под“ означава само надолу по вертикала.
 Ъгловите положения са изразени в градуси над (U) или под (D) линията Н-Н, съответно вдясно (R) или вляво (L) по отношение на линията V-V.
 Фигура 1
 Ъглови положения на фотометричните изисквания към снопа на късите светлини (посочени за дясно движение)
 Зона III a
 Зона III б
 Сегм. 20
 Сегм.
 Сегм. 10
 градуси R
 градуси L
 градуси D
 градуси U
 Таблица 1
 Фотометрични изисквания към снопа на късите светлини
 Положение/градуси
 Къса светлина
 Таблица с изискванията, изразени в кандели
 хоризонтално
 вертикално
 Клас C
 Клас V
 Клас E
 Клас W
 No
 Елемент
 в/
 от
 до
 в
 мин.
 макс.
 мин.
 макс.
 мин.
 макс.
 мин.
 макс.
 Част А
 1
 B50L
 L
 3,43
 U
 0,57
 50 (4)
 350
 50
 350
 50
 625 (7)
 50
 625
 2
 HV
 V
 H
 50 (4)
 625
 50
 625
 50
 50
 3
 BR
 R
 2,5
 U
 1
 50 (4)
 1 750
 50
 880
 50
 1 750
 50
 2 650
 4
 Сегмент BRR
 R
 8
 R
 20
 U
 0,57
 50 (4)
 3 550
 880
 3 550
 5 300
 5
 Сегмент BLL
 L
 8
 L
 20
 U
 0,57
 50 (4)
 625
 880
 880
 880
 6
 P
 L
 7
 H
 63
 63
 7
 Зона III (както е указана в таблица 3 от настоящото приложение)
 625
 625
 880
 880
 8a
 S50 + S50LL + S50RR (5)
 U
 4
 190 (6)
 190 (6)
 190 (6)
 9 a
 S100 + S100LL + S100RR (5)
 U
 2
 375 (6)
 375 (6)
 375 (6)
 10
 50 R
 R
 1,72
 г)
 0,86
 5 100
 11
 75 R
 R
 1,15
 г)
 0,57
 10 100
 15 200
 20 300
 12
 50 V
 V
 г)
 0,86
 5


text:
100
 5 100
 10 100
 10 100
 13
 50 L
 L
 3,43
 г)
 0,86
 3 550
 13 200 (8)
 3 550
 13 200 (8)
 6 800
 6 800
 26 400 (8)
 14
 25 LL
 L
 16
 г)
 1,72
 1 180
 845
 1 180
 3 400
 15
 25 RR
 R
 11
 г)
 1,72
 1 180
 845
 1 180
 3 400
 16
 Сегмент 20 и под него
 L
 3,5
 V
 г)
 2
 17 600 (2)
 17
 Сегмент 10 и под него
 L
 4,5
 R
 2,0
 г)
 4
 12 300 (1)
 12 300 (1)
 12 300 (1)
 7 100 (2)
 18
 Imax
 (3)
 16 900
 44 100
 8 400
 44 100
 16 900
 79 300 (7)
 29 530
 70 500 (2)
 Част Б (режими на осветяване в завой): прилага се част А, но редове с номера 1, 2, 7, 13 и 18 се заменят с редовете, посочени по-долу.
 Част Б
 1
 B50L
 L
 3,43
 U
 0,57
 50 (4)
 530
 530
 790
 2
 HV (4)
 50 (4)
 880
 880
 7
 Зона III (както е указана в таблица 3 от настоящото приложение)
 880
 880
 880
 880
 13
 50L
 L
 3,43
 г)
 0,86
 1 700
 1 700
 3 400
 3 400
 18
 Imax
 10 100
 44 100
 5 100
 44 100
 10 100
 79 300 (7)
 20 300
 70 500 (2)
 Таблица 2
 Елементи, ъглово положение/обхват в градуси на снопа на късите светлини, допълнителни изисквания
 Сноп на късите светлини от клас С
 Сноп на късите светлини от клас V
 Сноп на късите светлини от клас Е
 Сноп на късите светлини от клас W
 No
 Обозначение на частта на светлинния сноп и изисквания
 хоризонтално
 вертикално
 хоризонтално
 вертикално
 хоризонтално
 вертикално
 хоризонтално
 вертикално
 2.1.
 Ъглово положение/обхват в градуси за сегмент Imax
 Максималният светлинен интензитет в „сегмента Imax“, както е посочено в настоящата таблица, трябва да е в границите, предписани в Таблица 1, ред No 18.
 0,5L в 3R
 0,3D в 1,72D
 0,3D в 1,72D
 0,5L в 3R
 0,1D в 1,72D
 0,5L в 3R
 0,3D в 1,72D
 2.2.
 Границата между осветената и тъмната зона и частта(ите) от нея трябва да:
 а)
 отговаря(т) на изискванията на точка 1 от приложение 8 към настоящото правило и
 б)
 да бъде(ат) разположена(и) така, че нейната „равна хоризонтална част“ да бъде:
 във V = 0,57 D
 Не над 0,57D, нито под 1,3D
 Не над 0,23D (9), нито под 0,57D
 Не над 0,23D, нито под 0,57D
 Таблица 3
 Зони III на снопа на късите светлини, определящи ъгловите точки
 Ъглово положение в градуси
 Ъглова точка No
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 Зона III a
 за сноп на късите светлини от клас C или от клас V
 хоризонтално
 8 L
 8 L
 8 R
 8 R
 6 R
 1,5 R
 V-V
 4 L
 вертикално
 1 U
 4 U
 4 U
 2 U
 1,5 U
 1,5 U
 H-H
 H-H
 Зона III b
 за сноп на късите светлини от клас W или от клас E
 хоризонтално
 8 L
 8 L
 8 R
 8 R
 6 R
 1,5 R
 0,5 L
 4 L
 вертикално
 1 U
 4 U


text:
4 U
 2 U
 1,5 U
 1,5 U
 0,34 U
 0,34 U
 Таблица 4
 Допълнителни разпоредби за сноп на късите светлини от клас W, изразени в cd
 4.1.
 Определение и изисквания по отношение на сегментите E, F1, F2 и F3 (непосочени на фигура 1 по-горе).
 Разрешени са не повече от 175 cd: а) на сегмент Е, простиращ се на 10°U в границите от 20°L до 20°R, и б) на три вертикални сегмента F1, F2 и F3 в хоризонтални положения под ъгли 10°L, V и 10°R, всеки от които се простира от 10°U до 60°U.
 4.2.
 Алтернативен/допълнителен набор от изисквания за Imax, сегмент 20 и сегмент 10:
 Прилагат се части А или Б от таблица 1, но максималните изисквания от редове с номера 16, 17 и 18 се заменят с изискванията, посочени по-долу.
 Ако в съответствие със спецификацията на заявителя съгласно точка 2.2.2, буква д) от настоящото правило, сноп на късите светлини от клас W е проектиран да осигурява в сегмент 20 и под него не повече от 8 800 cd, и в сегмент 10 и под него не повече от 3 550 cd, проектната стойност за Imax на този сноп не трябва да надвишава 88 100 cd.
 Таблица 5
 Изисквания, приложими към горната част, и ъглови положения на точките на измерване
 Обозначение на точката
 S50LL
 S50
 S50RR
 S100LL
 S100
 S100RR
 Ъглово положение в градуси
 4 U/8 L
 4 U/V-V
 4 U/8 R
 2 U/4 L
 2 U/V-V
 2 U/4 R
 Таблица 6
 Допълнителни разпоредби за снопа на късите светлини от клас Е
 Прилагат се части A или Б от таблица 1 и таблица 2 по-горе, като обаче редове с номера 1 и 18 от таблица 1 и точка 2.2. от таблица 2 се заменят, както е посочено по-долу
 Точка
 Обозначение
 Ред номер 1 от таблица 1 по-горе, част А или Б
 Ред номер 18 от таблица 1 по-горе, част А или Б
 Точка 2.2 от таблица 2 по-горе
 No
 Набор от данни
 EB50L в cd
 Imax в cd
 хоризонтална равна част на границата между осветената и тъмната зона, измерена в градуси
 макс.
 макс.
 не над
 6.1.
 E1
 530
 70 500
 0,34 D
 6.2.
 E2
 440
 61 700
 0,45 D
 6.3.
 E3
 350
 52 900
 0,57 D
 Таблица 7
 Изисквания по отношение на приспособяването на снопа на дългите светлини съгласно точка 6.3.7. от настоящото правило
 Част А
 Точка на изпитване
 Положение/градуси.
 Максимален. интензитет (*3)
 Хоризонтално
 Вертикално
 (cd)
 Ред 1 ляво
 насрещно движещо се превозно средство на 50 m в случай на дясно движение
 4,8°L до 2°L
 0,57°нагоре
 625
 Линия 1 дясно
 насрещно движещо се превозно средство на 50 m в случай на ляво движение
 2°L до 4,8°L
 0,57°нагоре
 625
 Ред 2 ляво
 насрещно движещо се превозно средство на 100 m в случай на дясно движение
 2,4°L до 1°L
 0,3°нагоре
 1 750
 Линия 2 дясно
 насрещно движещо се превозно средство на 100 m в случай на ляво движение
 1°L до 2,4°L
 0,3°нагоре
 1 750
 Ред 3 ляво
 насрещно движещо се превозно средство на 200 m в случай на дясно движение
 1,2°L до


text:
0,5°L
 0,15°нагоре
 5 450
 Линия 3 дясно
 насрещно движещо се превозно средство на 200 m в случай на ляво движение
 0,5°L до 1,2°L
 0,15°нагоре
 5 450
 Линия 4
 Предшестващо превозно средство на 50 m в случай на дясно движение
 1,7°L до1,0°R
 0,3°нагоре
 1 850
 > 1,0° R до 1,7°R
 2 500
 Линия 4
 предшестващо превозно средство на 50 m в случай на ляво движение
 1,7°R до 1,0°L
 1 850
 > 1,0° L до 1,7°L
 2 500
 Линия 5
 Предшестващо превозно средство на 100 m в случай на дясно движение
 0,9° L до 0,5°R
 0,15°нагоре
 5 300
 > 0,5°R до 0,9°R
 7 000
 Линия 5
 предшестващо превозно средство на 100 m в случай на ляво движение
 0,9° R до 0,5°L
 5 300
 > 0,5°L до 0,9°L
 7 000
 Линия 6
 предшестващо превозно средство на 200 m в случай на ляво движение и на дясно движение
 0,45°L до 0,45°R
 0,1°нагоре
 16 000
 Част Б
 Точка на изпитване
 позиция/градуси (*2)
 Минимален интензитет (*3)
 Хоризонтално
 Вертикално
 (cd)
 50R
 1,72 R
 D 0,86
 5 100
 50 V
 V
 D 0,86
 5 100
 50L
 3,43 L
 D 0,86
 2 550
 25LL
 16 L
 D 1,72
 1 180
 25RR
 11 R
 D 1,72
 1 180
 (*1) Забележка: процедура по измерване, предписана в приложение 9 към настоящото правило.
 (1) Макс. 15 900 cd, ако системата е предназначена да осигурява и сноп на късите светлини от клас W.
 (2) В допълнение се прилагат и изискванията съгласно разпоредбите, посочени в таблица 4 по-долу.
 (3) Изисквания съгласно разпоредбите от таблица 2 по-долу („сегмент Imax“).
 (4) Приносът на всяка страна на системата (за сегментите BLL и BRR: поне в една точка), измерен съгласно разпоредбите на приложение 9 към настоящото правило, не трябва да е по-малък от 50 cd.
 (5) Изисквания по отношение на положението съгласно таблица 5 по-долу.
 (6) Една двойка габаритни светлини, които са включени в системата или са предвидени да бъдат монтирани заедно със системата, могат да бъдат активирани съгласно инструкциите на заявителя.
 (7) В допълнение се прилагат и изискванията съгласно разпоредбите, посочени в таблица 6 по-долу.
 (8) Максималната стойност може да бъде умножена по 1,4 ако съгласно описанието на производителя се гарантира, че тази стойност няма да бъде надвишена при използването, като това се извършва или посредством системата, или, ако използването на системата е ограничено единствено до превозни средства, като се осигури съответното стабилизиране/ограничаване на захранването на системата, както е посочено във формуляра за съобщение.
 (9) В допълнение се прилагат и изискванията съгласно разпоредбите, посочени в таблица 6 по-долу.
 (*2) Показани са ъгловите положения за дясно движение.
 (*3) Фотометричните изисквания към всяка отделна точка на измерване (ъглово положение) на тази функция за осветяване се прилагат по отношение на половината от сумата на съответните измерени стойности на всички светлинни модули на системата, използвани за тази функция.
 Всяка от линиите, определени в част А на таблица 7 във връзка с точките, предписани в част Б от таблица 7, се измерват индивидуално в съответствие със сигнал, подаван от генератор на сигнали.
 Ако сноп на късите светлини, който отговаря на изискванията на точка


text:
6.2 от настоящото правило, е постоянно задействан в съчетание с приспособяване на снопа на дългите светлини, прилагат се фотометричните изисквания от част Б от таблица 7.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4
 ИЗПИТВАНИЯ ЗА СТАБИЛНОСТ НА ФОТОМЕТРИЧНИТЕ ПОКАЗАТЕЛИ НА СИСТЕМИТЕ ПРИ ЕКСПЛОАТАЦИЯ – ИЗПИТВАНИЯ НА КОМПЛЕКТОВАНИ СИСТЕМИ
 Изпитвания на комплектовани системи
 След измерването на фотометричните стойности съгласно предписанията на настоящото правило, в точката Imax за сноп на дългите светлини и в точките НV, 50V и B50L (или R), в зависимост от това коя се прилага за сноп на късите светлини, се провежда изпитване за устойчивост на фотометричните показатели на образец на комплектована система по време на нейната работа.
 За целите на настоящото приложение:
 а)
 „комплектована система“ означава цялата дясна и лява страна на самата система, включително електронната(те) пусково-регулираща(и) апаратура(и) на светлинния източник и/или устройство(ата) за захранване и управление, както и тези прилежащи части на корпуса и светлини, които биха могли да окажат въздействие на нейното топлинно разсейване. Всеки монтажен модул на системата и светлината(ите) и/или светодиоден модул, ако има такъв(такива), от комплектованата система може да бъде изпитван поотделно;
 б)
 „изпитвателен образец“ в текста по-долу означава съответно или „комплектованата система“, или монтажния модул, подложен(и) на изпитването;
 в)
 изразът „светлинен източник“ трябва да се разбира като включващ също така всяка отделна нажежаема спирала на нажежаема лампа, светодиодни модули или светлоизлъчващите части на светодиоден модул.
 Изпитванията се провеждат:
 а)
 в сух и неподвижен въздух при температура на околната среда 23 °C ± 5 °C, като изпитвателният образец се закрепва върху стойка по начин, който представлява правилното му монтиране на превозното средство;
 б)
 в случай на заменяеми светлинни източници: като се използва масово произвеждан нажежаем светлинен източник, който е подложен на обгаряне в продължение на най-малко един час, или масово произвеждан газоразреден светлинен източник, който е подложен на обгаряне в продължение на най-малко 15 часа, или масово произвеждан светодиоден модул, които е подложен на обгаряне в продължение на най-малко 48 часа и охладен до температурата на околния въздух, преди да започнат изпитванията, определени в настоящото правило. Използват се светодиодните модули, предоставени от заявителя.
 в)
 В случай на система, която осигурява приспособяване на снопа на дългите светлини, ако е активиран, снопът на дългите светлини трябва да бъде с максималните си характеристики.
 Измервателното оборудване трябва да бъде еквивалентно на използваното по време на изпитванията за одобрение на типа на изпитвателните образци на системата. Преди извършване на последващите изпитвателни процедури системата или частта(ите) от нея трябва да бъде(бъдат) поставена(и) в неутрално състояние.
 Изпитвателният образец трябва да работи при използване на сноп на късите светлини, без да се демонтира от своята изпитвателна стойка, нито да се регулира допълнително спрямо нея. Използваният светлинен източник трябва да бъде светлинен източник от категорията, посочена за съответната предна светлина.
 1. Изпитване за стабилност на фотометричните показатели
 1.1. Чист изпитвателен образец
 Всеки изпитвателен образец трябва да работи за период от 12 часа, както е описано в точка 1.1.1, и се проверява, както е предписано в точка 1.1.2 по-долу.
 1.1.1. Процедура за изпитване
 1.1.1.1. Изпитвателна последователност
 а)
 в случай когато изпитвателният образец е проектиран да осигурява само една


text:
функция за осветяване (сноп на дългите светлини или сноп на късите светлини) и не повече от един клас в случай на сноп на късите светлини, съответният(ите) светлинен(нни) източник(ци) е(са) включен(и) за времето (1), посочено в точка 1.1 по-горе;
 б)
 в случай когато изпитвателният образец осигурява повече от една функция или клас на сноп на късите светлини съгласно настоящото правило: ако заявителят заяви, че всяка посочена функция или клас снопове на късите светлини на изпитвателния образец има свой(и) собствен(и) светлинен(нни) източник(ци), като в даден момент е включен само един от тях (2), изпитването се извършва в съответствие с това условие, като последователно се активира (1) режимът с най-голямо потребление на енергия на всяка посочена функция или клас на снопа на късите светлини за една и съща (поделена поравно) част от времето, посочено в точка 1.1. по-горе.
 Във всички други случаи (1) (2) изпитвателният образец се подлага на следния изпитвателен цикъл за всеки режим на снопа на късите светлини от клас С, снопа на късите светлини от клас V, снопа на късите светлини от клас Е и снопа на късите светлини от клас W, независимо от това кой от тях се осигурява изцяло или частично от изпитвателния образец, в продължение на една и съща част от времето (разделено на равни части), посочено в точка 1.1:
 най-напред в продължение на 15 минути се включва например сноп на късите светлини от клас С в неговия режим с най-голямо потребление на енергия за условия на движение по прав път;
 в продължение на 5 минути същият сноп на късите светлини се включва в същия режим, както преди това, като допълнително се включват всички светлинни източници (3) на изпитвателния образец, които могат да бъдат включени едновременно съгласно декларацията на заявителя;
 след изтичане на споменатата част от времето (разделено на равни части), посочено в точка 1.1, горният изпитвателен цикъл се извършва с втория, третия и четвъртия клас снопове на късите светлини, ако е приложимо, в посочения по-горе ред;
 в)
 в случай че изпитвателният образец включва друга(и) групирана(и) функция(и) за осветяване, всяка отделна функция трябва да бъде включена едновременно за времето, посочено в букви а) или б) по-горе, за всяка отделна функция на осветяване съгласно спецификациите на производителя.
 г)
 в случай че изпитвателният образец е предназначен да осигурява режим на осветяване в завой за сноп на късите светлини или режим или функция, който се активира за кратък период с допълнително захранван светлинен източник, посоченият светлинен източник трябва едновременно да се включва за 1 минута, и да се изключва за 9 минути само по време на активирането на снопа на късите светлини, както е посочено в букви а) или б) по-горе.
 1.1.1.2. Изпитвателно напрежение
 На клемите на изпитвателния образец се подава напрежение, както следва:
 а)
 В случай на заменяем нажежаем светлинен източник(източници), работещ(и) директно с напрежението на електрическата система на превозното средство: изпитването се извършва съответно при 6,3 V, 13,2 V или 28,0 V, в зависимост от това кое е приложимо, освен ако заявителят не посочи, че изпитвателният образец може да бъде използван при различно напрежение. В този случай изпитването


text:
се провежда, като нажежаемият светлинен източник работи при най-високото напрежение, което може да бъде използвано;
 б)
 В случай на заменяем газоразреден светлинен източник(източници): стойността на изпитвателното напрежение за електронната пусково-регулираща апаратура на светлинния източник е 13,2 ± 0,1 V за 12 V електрическа система на превозното средство или друга стойност, определена в заявлението за одобрение.
 в)
 в случай на незаменяеми светлинни източници, работещи директно с напрежението на електрическата система на превозното средство: всички измервания на светлинни модули, оборудвани с незаменяеми светлинни източници (нажежаеми светлинни източници и/или други), се провеждат при напрежения 6,3 V, 13,2 V или 28,0 V или при друга стойност на напрежението съгласно електрическата система на превозното средство, съответно посочена от заявителя;
 г)
 в случай на заменяеми или незаменяеми светлинни източници, които работят независимо от напрежението на захранване на превозното средство и са напълно управлявани от системата, или в случай на светлинни източници, захранвани от устройство за захранване и управление, посочените по-горе стойности на изпитвателното напрежение се подават на входните клеми на това устройство. Изпитвателната лаборатория може да изиска от производителя устройството за захранване и управление или специалното захранващо устройство, необходимо за захранване на светлинния източник (източници);
 д)
 Измерванията на светодиодния модул(и) се провеждат при напрежение съответно 6,3 V, 13,2 V или 28 V, ако в настоящото правило не е посочено друго. Светодиодни модули, които работят с електронна пусково-регулираща апаратура на светлинния източник, се измерват, както е посочено от заявителя;
 е)
 когато в изпитвателния образец са групирани, комбинирани или взаимно вградени сигнални светлинни устройства, които работят при напрежение, различно от съответното номиналното напрежение 6 V, 12 V или 24 V, напрежението трябва да се регулира съгласно обявеното от производителя за правилно от гледна точка на фотометрията функциониране на тази светлина.
 1.1.2. Резултати от изпитването
 1.1.2.1. Визуално инспектиране:
 След като температурата на изпитвателният образец достигне температурата на околния въздух, лещата на изпитвателния образец и външната леща, ако има такава, се почистват с чиста и влажна памучна кърпа. След това се проверяват визуално; не трябва да се забелязват изкривявания, деформации, пукнатини или промяна на цвета на лещата на изпитвателния образец или на външната леща, ако има такава.
 1.1.2.2. Фотометрично изпитване:
 За да бъдат спазени изискванията на настоящото правило, фотометричните стойности се проверят в следните точки:
 Сноп на късите светлини от клас С и всеки друг указан клас на сноп на късите светлини: 50V, B50L и 25RR, ако е приложимо.
 Сноп на дългите светлини в неутрално състояние: точка Imax.
 Може да се извърши друго регулиране, за да се отчетат евентуални деформации на стойката на изпитвателния образец, предизвикани от топлината (промяната на положението на границата между осветената и тъмната зона е разгледано в точка 2 от настоящото приложение).
 С изключение на точка В50L, между фотометричните характеристики и стойностите, измерени преди изпитването, се допуска разлика до 10 %, включваща допустимите отклонения при фотометричното измерване. Стойността, измерена в точка B50L, не трябва да надвишава фотометричната стойност, измерена преди изпитването, с повече от 170 cd.
 1,2. Мръсен изпитвателен образец
 След като бъде изпитан в съответствие с точка 1.1 по-горе, изпитвателният образец трябва да работи в


text:
продължение на 1 час, както е описано в точка 1.1.1, за всяка функция или клас снопове на късите светлини (4), след като е бил подготвен съгласно предписаното в точка 1.2.1 и проверен съгласно предписаното в точка 1.1.2; след всяко изпитване трябва да бъде осигурен достатъчно дълъг период за охлаждане.
 1.2.1. Подготовка на тестовата проба
 Изпитвателна смес
 1.2.1.1. За система или части от нея с външна леща от стъкло, сместа от вода и замърсител, която се нанася върху изпитвателния образец, се състои от:
 9 тегловни части кварцов пясък с големина на частиците 0 — 100 микрометра,
 1 тегловна част въгленов прах с растителен произход (буково дърво) с големина на частиците 0—100 микрометра;
 0,2 тегловни части NaCMC (5), и
 5 тегловни части натриев хлорид (с чистота 99 %),
 съответното количество дестилирана вода с проводимост по-малка от 1 μS/m.
 1.2.1.2. За система или части от нея с външна леща от пластмаса, сместа от вода и замърсител, която се нанася върху изпитвателния образец, се състои от:
 а)
 9 тегловни части кварцов пясък с големина на частиците 0 — 100 μm,
 б)
 1 тегловна част въгленов прах с растителен произход (буково дърво) с големина на частиците 0—100 μm;
 в)
 0,2 тегловни части от NaCMC (5);
 г)
 5 тегловни части натриев хлорид (с чистота 99 %),
 д)
 13 тегловни части дестилирана вода с проводимост ≤ 1 mS/m, и
 е)
 2 ± 1 капки повърхностноактивно вещество (6).
 1.2.1.3. Сместа не трябва да е престояла повече от 14 дни.
 1.2.1.4. Нанасяне на изпитвателната смес върху изпитвателния образец
 Изпитвателната смес се нанася равномерно върху цялата(ите) светлоизлъчваща(и) повърхност(и) на изпитвателния образец и се оставя да изсъхне. Тази процедура се повтаря, докато стойността на осветеността спадне до 15—20 % от измерените за всяка от следващите точки стойности съгласно условията, описани в настоящото приложение:
 Точката Imax за сноп на дългите светлини в неутрално състояние,
 50V за сноп на късите светлини от клас С и за всеки указан режим на снопа на късите светлини.
 2. Изпитване за вертикално отклонение на границата между осветената и тъмната зона под въздействието на топлина
 Това изпитване се състои в проверка на това дали вертикалното преместване на границата между осветената и тъмната зона под въздействието на топлина не превишава определена стойност за система или нейна(и) част(и), излъчваща(и) сноп на късите светлини от клас С (основен) или всеки указан режим на снопа на късите светлини.
 Ако изпитвателният образец се състои от повече от един светлинен модул или от повече от един комплект светлинни модули, които осигуряват граница между осветената и тъмната зона, всеки от тях се разглежда като изпитвателен образец за целите на настоящото изпитване и трябва да бъде изпитван поотделно.
 Изпитвателният образец, който се изпитва в съответствие с точка 1 по-горе, се подлага на изпитването, описано в точка 2.1 по-долу, без да се демонтира от своята изпитвателна стойка, нито да се регулира допълнително спрямо нея.
 Ако изпитвателният образец включва подвижна оптична част, това изпитване трябва да се направи само за положението, когато тази част се намира най-близко до средата на хода във вертикална равнина и/или до първоначалното положение


text:
в неутрално състояние.
 Изпитването се ограничава само до входните сигнали, съответстващи на движение по прав път.
 2.1. Изпитване
 За целите на настоящото изпитване напрежението се регулира в съответствие с точка 1.1.1.2 по-горе.
 Изпитвателният образец се включва да работи и се изпитва по отношение на сноп на късите светлини от клас С, сноп на късите светлини от клас V, сноп на късите светлини от клас Е и сноп на късите светлини от клас W, в зависимост от конкретния случай.
 Положението на границата между осветената и тъмната зона в нейната хоризонтална част между VV и вертикалната линия, минаваща през точка B50L (или R), се проверява съответно 3 минути (r3) и 60 минути (r60) след включването.
 Гореописаното измерване на отклонението на положението на границата между осветената и тъмната зона се извършва по метод, осигуряващ достатъчна точност и възпроизводимост на резултатите.
 2.2. Резултати от изпитването
 2.2.1. Резултатите, изразени в милирадиани (mrad), се смятат за приемливи за предна къса светлина, когато абсолютната стойност Δ r1 = | r3 – r60 |, отчетена светлината, не е по-голяма от 1,0 mrad (Δ r1 ≤ mrad) в посока нагоре и от 2,0 mrad (Δ r1 ≤ 2 mrad) в посока надолу.
 2.2.2. Ако тази стойност обаче е:
 Движение
 Нагоре
 по-голяма от 1,0 mrad но не повече от 1,5 mrad
 (1,0 mrad < ΔrI ≤ 1,5 mrad)
 Надолу
 по-голяма от 2,0 mrad но не повече от 3,0 mrad
 (2,0 mrad < ΔrI ≤ 3,0 mrad)
 Трябва да бъде изпитан допълнителен образец на предна светлина, монтирана на изпитвателна стойка, представителна за правилното монтиране в превозното средство, както е описано в точка 2.1. след като последователно е бил подложен три пъти на описания по-долу цикъл, с цел да се стабилизира положението на механичните части на светлината:
 а)
 снопът на късите светлини се включва за един час (напрежението се регулира в съответствие с точка 1.1.1.2);
 б)
 период от един час с изключени светлини.
 След трикратно прилагане на цикъла типът предна светлина се приема за приемлив, ако абсолютните стойности на Δr, измерени върху този допълнителен образец в съответствие с точка 2.1 по-горе, отговарят на изискванията на точка 2.2.1 по-горе.
 (1) Когато „изпитвателният образец“ е групиран и/или взаимно вграден със сигнални светлинни устройства, последните, с изключение на светлина за движение през деня, трябва да бъдат включени по време на изпитването. В случай на пътепоказател той трябва да е включен в мигащ работен режим във времево съотношение включено/изключено приблизително едно към едно.
 (2) Ако допълнителни светлинни източници се включват едновременно по време, когато се използва мигането на предната светлина, това не се счита за нормална употреба на светлинните източници едновременно.
 (3) Дори ако не се иска одобряване съгласно настоящото правило, трябва да бъдат взети предвид всички светлинни източници, осигуряващи функции за осветяване, с изключение на тези, които са обхванати от бележка под линия 2.
 (4) Снопът на късите светлини от клас W, ако има такъв, не се взема под внимание в случай на светлинни модули, осигуряващи или допринасящи за осигуряването на друг клас сноп на късите светлини или на друга функция за осветяване.
 (5) NaCMC


text:
представлява натриева сол на карбоксиметилцелулоза, обикновено наричана CMC. NaCMC, която се използва в сместа за зацапване, трябва да има степен на заместване (DS) от 0,6-0,7 и вискозитет от 200—300 сР (сантипоази) за 2-процентен разтвор при 20 °С.
 (6) Допустимото отклонение в количеството се дължи на необходимостта да се получи замърсител, който се разпределя правилно по всички типове пластмасови лещи.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 5
 МИНИМАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОЦЕДУРИТЕ НА КОНТРОЛ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 1.1. Изискванията по отношение на съответствието се считат за удовлетворени от гледна точка на механиката и геометрията, ако разликите не надвишават неизбежните производствени отклонения в рамките на изискванията по настоящото правило. Това условие е валидно също така и по отношение на цвета.
 1.2. По отношение на фотометричните показатели съответствието на масово произвежданите системи не се оспорва, ако при изпитването на фотометричните показатели на всяка произволно избрана система, която е оборудвана със захранен светлинен източник и, ако е необходимо — коригирана, в съответствие с предписанията на точки 1 и 2 от приложение 9 към настоящото правило:
 1.2.1.
 никоя измерена и коригирана съгласно предписанията на точка 2 от приложение 9 към настоящото правило стойност не се отклонява неблагоприятно с повече от 20 % от предписаната в настоящото правило стойност:
 1.2.1.1.
 За посочените по-долу стойности на снопа на късите светлини и неговите режими, максималното отклонение в неблагоприятна посока може да бъде съответно:
 а)
 максимални стойности в точка B50L — 170 cd, еквивалентно на 20 %, и 255 cd, еквивалентно на 30 %;
 б)
 максимални стойности в зона III и сегмента BLL: 255 cd, еквивалентно на 20 %, и 380 cd, еквивалентно на 30 %;
 в)
 максимални стойности в сегментите Е, F1, F2 и F3: 170 cd, еквивалентно на 20 %, и 255 cd, еквивалентно на 30 %;
 г)
 минимални стойности в BR и P, в групите S 50+ S 50LL+ S 50RR, S 100+ S 100LL+ S 100RR и изискваните съгласно бележка под линия 4 към таблица 1 от приложение 3 към настоящото правило (B50L, BR, BRR, BLL): половината от изискваната стойност, еквивалентно на 20 %, и три четвърти от изискваната стойност, еквивалентно на 30 %.
 1.2.1.2.
 За сноп на дългите светлини, като НV е разположена в рамките на изолукса 0,75 Imax, за фотометричните стойности се спазва допустимо отклонение от + 20 % за максималните стойности и – 20 % за минималните стойности във всяка точка на измерване, посочена в точка 6.3.2 от настоящото правило.
 1.2.2.
 Ако резултатите от описаното по-горе изпитване не отговарят на изискванията, регулировката на системата може да се промени, при условие че оста на снопа не се измества странично с повече от 0,5° надясно или наляво и с повече от 0,2° нагоре или надолу, като всяко изместване е независимо и по отношение на първоначалното регулиране.
 Тези разпоредби не се прилагат за светлинните модули, както е посочено в точка 6.3.1.1 от настоящото правило.
 1.2.3.
 Ако резултатите от описаните по-горе изпитвания не отговарят на изискванията, изпитванията се повтарят, като се използва друг стандартен (еталонен) светлинен източник и/или друго устройство за захранване и управление.
 1.3. По отношение на


text:
проверката на вертикалното отклонение на границата между осветената и тъмната зона за сноп на късите светлини под въздействието на топлина се прилага следната процедура:
 Една от избраните като образец системи се изпитва съгласно процедурата, описана в точка 2.1 от приложение 4, след като е била подложена три пъти последователно на цикъла, описан в точка 2.2.2 от приложение 4.
 Системата се смята за приемлива, ако Δr не превишава 1,5 mrad.
 Ако тази стойност е по-голяма от 1,5 mrad, но не превишава 2,0 mrad, на изпитването се подлага втори образец, след което средната стойност на абсолютните стойности, отчетени за двата образеца, не трябва да надвишава 1,5 mrad.
 1.4. Координатите на цветността трябва да съответстват на изискванията.
 2. МИНИМАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ПРОВЕРКА НА СЪОТВЕТСТВИЕТО ОТ ПРОИЗВОДИТЕЛЯ
 За всеки тип система титулярят на маркировката за одобрение провежда на подходящи интервали най-малко посочените по-долу изпитвания. Изпитванията се провеждат в съответствие с разпоредбите на настоящото правило.
 Ако някои образци покажат несъответствие по отношение на типа на съответното изпитване, се вземат допълнителни образци и се изпитват. Производителят предприема мерки за осигуряване на съответствието на съответното производство.
 2.1. Естество на изпитванията
 Изпитванията за съответствие по настоящото правило обхващат фотометричните характеристики и проверката на вертикалното отклонение на границата между осветената и тъмната зона под въздействието на топлина.
 2.2. Използвани при изпитванията методи
 2.2.1. По принцип изпитванията се провеждат в съответствие с методите, посочени в настоящото правило.
 2.2.2. При всички изпитвания за съответствие, извършвани от производителя, могат да се използват еквивалентни методи със съгласието на компетентния орган, отговарящ за изпитванията за одобрение. Отговорност на производителя е да докаже, че прилаганите методи са еквивалентни на тези, определени в настоящото правило.
 2.2.3. Прилагането на точки 2.2.1 и 2.2.2 по-горе изисква редовното калибриране на апаратурата за изпитване, както и установяването на съответствието ѝ с измерванията, направени от компетентен орган.
 2.2.4. Във всички случаи еталонни методи трябва да са тези от настоящото правило, по-специално за целите на административната проверка и подбора на образци.
 2,3. Начин на вземане на образци
 Образци от системата се избират произволно от еднородна партида произведени системи. Еднородна партида означава съвкупност от системи от един и същи тип, определена според производствените методи на производителя.
 В общия случай оценката обхваща серийното производство от отделни фабрики. Производителят обаче може да групира заедно документите за един и същ тип от няколко производствени звена, при условие че в тях се работи по еднаква система за качество и управление на качеството.
 2.4. Измерени и отчетени фотометрични характеристики
 Образците предни светлини трябва да бъдат подложени на фотометрични измервания в точките, предвидени в правилото, като отчитането на стойностите се ограничава до:
 точки Imax, HV (1), „HL“ и „HR“ (2) в случай на сноп на дългите светлини;
 точки B50L, 50L, 50V, 75R, ако е приложимо, и 25LL в случай на сноп(ове) на късите светлини (вж. фигура 1 от приложение 3).
 2.5. Критерии за приемливост
 Производителят е отговорен за извършването на статистическо проучване на резултатите от изпитването и за определяне със съгласието на органа по одобряването на типа на критериите, които обуславят приемливостта на неговата продукция, за да се отговори


text:
на изискванията, определени за проверка на съответствието на продуктите в точка 9.1 от настоящото правило.
 Критериите за приемливост трябва да са такива, че при гаранционна вероятност от 95 процента минималната вероятност да се премине проверка на произволно избрано отделно устройство в съответствие с приложение 7 (първо вземане на образци) да бъде 0,95.
 (1) Когато снопът на дългите светлини е взаимно вграден със снопа на късите светлини, точката НV в случай на сноп на дългите светлини трябва да бъде същата измервателна точка, както в случай на сноп на късите светлини.
 (2) „HL“ и „HR“: точките на линията „H-H“, разположени съответно на 2,6° вляво и вдясно от точка НV.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 6
 ИЗИСКВАНИЯ ЗА ФАРОВЕТЕ С ВГРАДЕНИ ЛЕЩИ ОТ ПЛАСТМАСА: ИЗПИТВАНЕ НА ОБРАЗЦИ НА ЛЕЩИ ИЛИ ПЛАСТМАСА И НА КОМПЛЕКТОВАНИ СИСТЕМИ ИЛИ НА ЧАСТ(И) ОТ СИСТЕМИ
 1. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
 1.1. Образците, предоставени в съответствие с точка 2.2.2 от настоящото правило, трябва да отговарят на спецификациите, указани в точки 2.1 — 2.5 по-долу.
 1.2. Наборът от образци на комплектовани системи или на техни части, предоставени съгласно точка 2.2.3 от настоящото правило, и включващи лещи от пластмаса, трябва да отговарят на спецификациите, посочени в точка 2.6 по-долу, по отношение на пластмасата, от която е изработена лещата.
 1.3. Образците на лещите от пластмаса или образците от пластмаса се подлагат, заедно с отражателя, на който са предназначени да бъдат монтирани (в съответните случаи), на изпитвания за одобрение в хронологичния ред, указан в таблица А в допълнение 1 към настоящото приложение.
 1.4. Ако производителят на системата обаче може да докаже, че продуктът е преминал предписаните в точки 2.1 — 2.5 по-долу изпитвания или еквивалентни изпитвания в съответствие с друго правило, не е необходимо съответните изпитвания да бъдат повтаряни; задължителни са само изпитванията, предписани в допълнение 1, таблица Б.
 1.5. Ако системата или нейната част са проектирани за монтаж само от дясната страна или за монтаж само от лявата страна на превозното средство, по избор на заявителя изпитванията съгласно настоящото приложение могат да се проведат само върху един образец.
 2. ИЗПИТВАНИЯ
 2.1. Устойчивост на температурни промени
 2.1.1. Изпитвания
 Три нови образеца (лещи) се подлагат на пет цикъла на промяна на температурата и на влажността (ОВ = относителна влажност) в съответствие със следната програма:
 3 часа при 40 °C ± 2 °C и 85-95 % ОВ;
 1 час при 23 °C ± 5 °C и 60—75 % ОВ;
 15 часа при -30 °C ± 2 °C;
 1 час при 23 °C ± 5 °C и 60—75 % ОВ;
 3 часа при 80 °C ± 2 °C;
 1 час при 23 °C ± 5 °C и 60—75 % ОВ;
 Преди това изпитване образците трябва да престоят най-малко четири часа при 23 °C ± 5 °C и 60—75 процента ОВ.
 Забележка: Периодите от един час при температура 23 °C ± 5 °C включват периодите на преминаване от една температура към друга, необходими за избягване на последствията от топлинен удар.
 2.1.2. Фотометрични измервания
 2.1.2.1. Метод
 Образците се подлагат на фотометрични измервания преди и след изпитването.
 Измерванията се извършват в съответствие с приложение 9


text:
към настоящото правило в следните точки:
 B50L и 50V за сноп на късите светлини от клас С;
 Imax за сноп на дългите светлини на система.
 2.1.2.2. Резултати
 Разликите между фотометричните стойности, включващи грешките при фотометричното измерване, измерени за всеки от образците преди и след изпитването, не трябва да надвишават 10 %.
 2.2. Устойчивост на въздействието на атмосферни влияния и химични вещества
 2.2.1. Устойчивост на въздействието на атмосферни влияния
 Три нови образеца (лещи или образци от пластмаса) се подлагат на облъчване от източник, който има спектрално разпределение на енергията, близко до това на черно тяло при температура между 5 500 K и 6 000 K. Между източника и образците се поставят подходящи филтри, за да се намали, доколкото е възможно, излъчването с дължина на вълната, по-малка от 295 nm и по-голяма от 2 500 nm. Образците трябва да бъдат изложени на енергийно облъчване от 1 200 W/m2 ± 200 W/m2 в продължение на такъв период от време, че получената от тях светлинна енергия да е 4 500 MJ/m2 ± 200 MJ/m2. В ограденото пространство температурата, измерена върху черния екран, разположен на равнището на образците, трябва да е 50 °C ± 5 °C. За да се осигури равномерно облъчване, образците трябва да се въртят около излъчващия източник със скорост между 1 и 5 min– 1.
 Образците се пръскат с дестилирана вода, която има проводимост по-малка от 1 μЅ/m при температура 23 °C ± 5 °C, съобразно следния цикъл:
 Пръскане: 5 минути; сушене: 25 минути.
 2.2.2. Устойчивост на въздействието на химични вещества
 След изпитването, описано в точка 2.2.1 по-горе, и извършването на измерването, описано в точка 2.2.3.1 по-долу, външната повърхност на споменатите три образеца се подлага на обработката, описана в точка 2.2.2.2, със сместа, определена в точка 2.2.2.1 по-долу.
 2.2.2.1. Изпитвателна смес
 Изпитвателната смес е съставена от 61,5 % n-хептан, 12,5 % толуол, 7,5 % етилов тетрахлорид, 12,5 % трихлоретилен и 6 процента ксилол (обемни проценти).
 2.2.2.2. Нанасяне на изпитвателната смес
 Парче памучен плат се напоява до насищане (в съответствие със стандарта ISO 105) със сместа, определена в точка 2.2.2.1 по-горе, и след не повече от 10 секунди се нанася в продължение на 10 минути върху външната повърхност на образеца с налягане от 50 N/cm2, съответстващо на натиск от 100 N, приложен върху изпитвателна повърхност от 14 × 14 mm.
 По време на този период от 10 минути парчето плат се напоява отново със сместа така, че съставът на нанасяната течност да остава непрекъснато еднакъв с указания състав на изпитвателната смес.
 През периода на нанасяне упражняваният върху образеца натиск може да се компенсира така, че да се избегне напукването, което този натиск може да причини.
 2.2.2.3. Почистване
 След нанасянето на изпитвателната смес образците се изсушават на открито и след това се измиват с разтвора, описан в точка 2.3. (Устойчивост на детергенти и въглеводороди) при 23 °C ± 5 °C. След това образците внимателно се изплакват с дестилирана вода, която съдържа не повече от 0,2 % примеси, при температура 23 °C ± 5 °C, след което се избърсват с мека кърпа.
 2.2.3. Резултати
 2.2.3.1.


text:
След изпитването на устойчивост на въздействието на атмосферни влияния, по външната повърхност на образците не трябва да има пукнатини, одрасквания, отчупвания или деформации, а средната стойност на изменението в пропускането на светлина Δt =(T2-T3)/T2, измерено на трите образеца в съответствие с процедурата, описана в допълнение 2 към настоящото приложение, не трябва да превишава 0 020(Δtm < 0,020).
 2.2.3.2. След изпитването на устойчивост на въздействие на химични вещества, върху образците не трябва да има следи от химическото въздействие, които могат да предизвикат изменение при разсейването на светлината, чиято средна стойност Δd =(T5-T4)/T2, измерена на трите образеца в съответствие с процедурата, описана в допълнение 2 към настоящото приложение, не трябва да превишава (Δdm < 0,020).
 2.2.4. Устойчивост на излъчването на светлинен източник
 Ако е необходимо, се провежда следното изпитване:
 На светлината на светлинния източник се излагат плоски образци на всеки пропускащ светлината пластмасов компонент на системата. Параметрите като ъгли и разстояния между образците трябва да бъдат същите, както в системата. Тези образци трябва да имат същия цвят и същата обработка на повърхността, ако има такава, както частите на системата.
 След 1 500 часа непрекъснато осветяване колориметричните характеристики на пропусканата светлина трябва да бъдат изпълнени с нов светлинен източник, а върху повърхността на образците не трябва да има пукнатини, драскотини, олющвания или деформации.
 Изпитването на вътрешните материали за устойчивост на ултравиолетово лъчение по отношение на излъчването на светлинен източник не е необходимо, ако се използват светлинни източници съгласно Правило No 37 и/или газоразредни светлинни източници с ниско ниво на ултравиолетово лъчение и/или светодиодни модули с ниско ниво на ултравиолетово лъчение, или ако са предвидени мерки за защита на съответните компоненти на системата от ултравиолетовото лъчение, например посредством стъклени филтри.
 2.3. Устойчивост на въздействието на миещи препарати и въглеводороди
 2.3.1. Устойчивост на въздействието на миещи препарати
 Външната повърхност на трите образеца (лещи или образци от пластмаса), след като се нагрее до 50 °C ± 5 °C, се потапя за 5 минути в смес, чиято температура се поддържа в границите на 23 °C ± 5 °C и която е съставена от 99 части дестилирана вода, съдържаща не повече от 0,02 процента примеси, и една част алкиларил сулфонат.
 След края на изпитването образците се изсушават при температура 50 °C ± 5 °C. Повърхността на образците се почиства с влажна кърпа.
 2.3.2. Устойчивост на въздействието на въглеводороди
 След това външната повърхност на трите образеца се търка леко в продължение на една минута с памучно парче плат, напоено със смес, съставена от 70 процента n-хептан и 30 процента толуол (обемни процента), след което се изсушават на открито.
 2.3.3. Резултати
 След успешното завършване на гореспоменатите две изпитвания средната стойност на изменението на пропускането Δt=(T2-T3)/T2, измерено върху трите образеца съгласно процедурата, описана в допълнение 2 от настоящото приложение, не трябва да надвишава 0,010 (Δtm ≤ 0,010)
 2.4. Устойчивост на механично износване
 2.4.1. Метод на механичното износване
 Външната повърхност на трите нови образеца (лещи) се подлага на изпитване на равномерно механично износване в съответствие с метода, описан в допълнение 3 към настоящото приложение.
 2.4.2. Резултати
 След това изпитване измененията:
 при пропускането


text:
на светлината
 :
 Δt = (T2-T3)/T2
 и при разсейването на светлината
 :
 Δd = (T5-T4)/T2
 се измерват съгласно процедурата, описана в допълнение 2, в зоната, определена в точка 2.2.4.1.1 от настоящото правило. Средната стойност за трите образеца трябва да бъде такава, че:
 Δtm ≤ 0,100; Δdm ≤ 0,050.
 2.5. Изпитване на адхезията на покритията, ако има такива
 2.5.1. Подготовка на пробата
 Върху площ с размери 20 mm × 20 mm от покритието на леща с помощта на бръснарско ножче или игла се прорязва мрежа от квадрати с размери приблизително 2 mm × 2 mm. Натискът върху ножчето или иглата трябва да бъде достатъчен, за да прореже поне покритието.
 2.5.2. Описание на изпитването
 Използва се самозалепваща се лента със сила на адхезия 2 N/(cm от широчината) ± 20 %, измерена при стандартизираните условия, описани в допълнение 4 към настоящото приложение. Тази самозалепваща се лента, чиято широчина трябва да е най-малко 25 mm, се притиска поне пет минути към повърхността, подготвена в съответствие с предписаното в точка 2.5.1 по-горе.
 След това към края на самозалепващата се лента се прилага усилие, докато силата на адхезия към разглежданата повърхност се уравновеси със сила, перпендикулярна на тази повърхност. От този момент лентата започва да се отлепва с постоянна скорост 1,5 m/s ± 0,2 m/s.
 2.5.3. Резултати
 Не трябва да има значителни повреди върху прорязания като мрежа участък. Допуска се увреждане при пресичането на прорезите или в техните краища, при условие че увредената повърхност не надвишава 15 % от прорязания участък.
 2.6. Изпитвания на комплектована система с леща от пластмаса
 2.6.1. Устойчивост на механичното износване на повърхността на лещата
 2.6.1.1. Изпитвания
 Лещата на образец No 1 на системата се подлага на изпитването, описано в точка 2.4.1 по-горе.
 2.6.1.2. Резултати
 След изпитването резултатите от фотометричните измервания, извършени на системата или на част от нея в съответствие с настоящото правило, не трябва да превишават с повече от 30 % максималните стойности, предписани за точка B50L, и да не са с повече от 10 % под минималните стойности, предписани за точка 75R, ако е приложимо.
 2.6.2. Изпитване на адхезията на покритията, ако има такива
 Лещата на образец No 2 на монтажния модул се подлага на изпитването, описано в точка 2.5 по-горе.
 3. ПРОВЕРКА НА СЪОТВЕТСТВИЕТО НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 3.1. По отношение на материалите, използвани за производството на лещи, серийно произведените монтажни модули се признават за съответстващи на настоящото правило, ако:
 3.1.1.
 след изпитването на устойчивост на въздействието на химични вещества и изпитването на устойчивост на въздействието на миещи препарати и въглеводороди по външната повърхност на образците няма никакви пукнатини, олющвания или деформации, видими с невъоръжено око (вж. точки 2.2.2, 2.3.1 и 2.3.2);
 3.2.1.
 След изпитването, описано в точка 2.6.1.1 по-горе, фотометричните стойности в точките на измерване, посочени в точка 2.6.1.2 по-горе, са в границите за съответствие на производството, предписани в настоящото правило.
 3.2. Ако резултатите от изпитването не удовлетворяват изискванията, изпитванията се повтарят с друг произволно избран образец на система.
 Допълнение 1
 ХРОНОЛОГИЧЕН РЕД НА ИЗПИТВАНИЯТА ЗА ОДОБРЕНИЕ
 A. ИЗПИТВАНИЯ НА ПЛАСТМАСИ (ЛЕЩИ ИЛИ ОБРАЗЦИ ОТ ПЛАСТМАСА, ПРЕДОСТАВЕНИ СЪГЛАСНО ТОЧКА


text:
2.2.4. ОТ НАСТОЯЩОТО ПРАВИЛО)
 Образци
 Лещи или образци от пластмаса
 Лещи
 Изпитвания
 1
 2
 3
 4
 5
 6
 7
 8
 9
 10
 11
 12
 13
 14
 1.1.
 Ограничена фотометрия (точка 2.1.2)
 X
 X
 X
 1.1.1.
 Температурна промяна (точка 2.1.1)
 X
 X
 X
 1.2.
 Ограничена фотометрия (точка 2.1.2)
 X
 X
 X
 1.2.1.
 Измерване на степента на пропускане
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 1.2.2.
 Измерване на степента на разсейване
 X
 X
 X
 X
 X
 X
 1.3.
 Атмосферни влияния (точка 2.2.1)
 X
 X
 X
 1.3.1.
 Измерване на степента на пропускане
 X
 X
 X
 1.4.
 Химични вещества (точка 2.2.2)
 X
 X
 X
 1.4.1.
 Измерване на степента на разсейване
 X
 X
 X
 1.5.
 Миещи вещества (точка 2.3.1)
 X
 X
 X
 1.6.
 Въглеводороди (точка 2.3.2)
 X
 X
 X
 1.6.1.
 Измерване на степента на пропускане
 X
 X
 X
 1.7.
 Степен на износване (точка 2.4.1)
 X
 X
 X
 1.7.1.
 Измерване на степента на пропускане
 X
 X
 X
 1.7.2.
 Измерване на степента на разсейване
 X
 X
 X
 1.8.
 Степен на прилепване (точка 2.5)
 X
 1.9.
 Устойчивост на излъчването на светлинния източник (точка 2.2.4)
 X
 Б ИЗПИТВАНИЯ НА КОМПЛЕКТОВАНИ СИСТЕМИ ИЛИ ТЯХНА(ТЕХНИ) ЧАСТ(И) (ПРЕДОСТАВЕНИ СЪГЛАСНО ТОЧКА 2.2.3 ОТ НАСТОЯЩОТО ПРАВИЛО)
 Изпитвания
 Комплектовани системи
 Образец No
 1
 2
 2.1.
 Степен на износване (точка. 2.6.1.1)
 X
 2.2.
 Фотометрични измервания (точка 2.6.1.2)
 X
 X
 2.3.
 Степен на прилепване (точка 2.6.2.)
 Допълнение 2
 МЕТОД ЗА ИЗМЕРВАНЕ НА СТЕПЕНТА НА РАЗСЕЙВАНЕ И ПРОПУСКАНЕ НА СВЕТЛИНА
 1. ОБОРУДВАНЕ (вж. фигура 1 по-долу)
 Снопът светлина от колиматора K с полуразходимост β/2 = 17,4 × 10– 4 rad се ограничава от диафрагма Dτ с отвор 6 mm, срещу която се намира стойката с образеца.
 Диафрагмата Dτ е съединена с приемника R посредством събирателна ахроматична леща L2, коригирана за сферични аберации; диаметърът на лещата L2 трябва да е такъв, че да не ограничава снопа светлина, разсейван от образеца в конус с полуъгъл при върха β/2 = 14 градуса.
 Във фокусната равнина на лещата L2 се разполага пръстеновидната диафрагма DD с ъгли αο/2 = 1 и αmax/2 = 12°.
 Непрозрачната централна част на диафрагмата е необходима, за да се елиминира директната светлина от светлинния източник. Трябва да е възможно централната част на диафрагмата да се извади от светлинния сноп така, че да може той да се върне точно в своето първоначално положение.
 Разстоянието L2 Dτ и фокусната дължина F2 на лещата L2 трябва да се подберат по такъв начин, че изображението на Dτ напълно да покрива приемника R.
 За L2 се препоръчва да се използва фокусно разстояние от около 80 мм.
 Ако първоначалният падащ поток се приеме за 1, абсолютната точност на всяко показание трябва да бъде по-висока от 0,001.
 Фигура 1
 Оптична схема за измерване на отклоненията при разсейване и пропускане
 2. ИЗМЕРВАНИЯ
 Отчитат се следните показания:
 Показание
 С образеца
 С централната част на DD
 Представена величина
 T1
 No
 No
 Падащ поток при първоначалното измерване
 T2
 Да
 (преди изпитването)
 No
 Поток, пропуснат през новия материал в рамките на 24°
 T3
 Да
 (преди изпитването)
 No
 Поток, пропуснат през изпитвания материал в рамките на 24°
 T4
 Да


text:
(преди изпитването)
 Да
 Поток, разсеян от новия материал
 T5
 Да
 (преди изпитването)
 Да
 Поток, разсеян от изпитвания материал
 Допълнение 3
 МЕТОД НА ИЗПИТВАНЕ С ПРЪСКАНЕ
 1. ИЗПИТВАТЕЛНО ОБОРУДВАНЕ
 1.1. Пистолет-разпръсквач
 Използваният пистолет-разпръсквач трябва да е снабден с дюза с диаметър 1,3 mm, която осигурява дебит на течността 0,24 ± 0,02 l/min при работно налягане 6,0 бара – 0/+ 0,5 бара.
 При тези условия на употреба трябва да се получи „метла“ с диаметър 170 mm ± 50 mm върху подлаганата на износване повърхност, разположена на разстояние 380 mm ± 10 mm от дюзата.
 1.2. Изпитвателна смес
 Изпитвателната смес е съставена от:
 кварцов пясък с твърдост 7 по скалата на Моос и големина на частиците между 0 и 0,2 mm, с приблизително нормално разпределение и ъглов коефициент от 1,8 до 2;
 вода, чиято твърдост не превишава 205 g/m3, за смес в съотношение 25 g пясък на 1 литър вода.
 2. ИЗПИТВАНЕ
 Външната повърхност на лещите на фаровете се подлага веднъж или повече пъти на действието на струята пясък, както е описано по-горе. Струята се пръска почти перпендикулярно на изпитваната повърхност.
 Степента на износване се проверява посредством един или повече стъклени образци, поставени като еталон близо до лещите, които се изпитват. Сместа трябва да се пръска, докато изменението на разсейването на светлината върху образеца или образците, измерено по метода, описан в допълнение 2, е такова, че: Δd = (T5 - T4)/ T2 = 0,0250 ± 0,0025.
 Могат да бъдат използвани няколко еталонни образеца, за да се провери дали цялата повърхност, подлежаща на изпитване, е равномерно износена.
 Допълнение 4
 ИЗПИТВАНЕ НА ПРИЛЕПВАНЕТО С ПОМОЩТА НА САМОЗАЛЕПВАЩА СЕ ЛЕНТА
 1. ЦЕЛ
 Настоящият метод позволява да се определи при стандартни условия линейната сила на адхезия на самозалепваща се лента към стъклена пластина.
 2. ПРИНЦИП
 Измерва се силата, необходима за отлепването на самозалепваща се лента от стъклена пластина при ъгъл 90 градуса.
 3. АТМОСФЕРНИ УСЛОВИЯ ПО СПЕЦИФИКАЦИЯ
 Температурата на околната среда трябва да е 23 ° ± 5 °C при относителна влажност — 65 ± 15 процента.
 4. ИЗПИТВАТЕЛНИ ОБРАЗЦИ
 Преди изпитването ролката с образеца на самозалепваща се лента трябва да престои в продължение на 24 часа при определените условия на околната среда (вж. точка 3 по-горе).
 От всяка ролка се вземат за изпитване пет изпитвателни образеца с дължина 400 mm. Изпитвателните образци трябва да се отрязват от ролката след изхвърлянето на първите три навивки.
 5. ПРОЦЕДУРА
 Изпитването трябва да се извърши при условията на околната среда, определени в точка 3 по-горе.
 Вземат се 5 изпитвателни образеца, като лентата се отмотава радиално със скорост приблизително 300 mm/s, след което те се залепват в следващите 15 секунди по следния начин:
 Залепва се парчето лента върху стъклена пластина с леко притискащо движение на пръстите, без прекомерно силен натиск, като между лентата и стъклената пластина не се оставят въздушни мехурчета.
 Така слепената група се оставя в продължение на 10 минути при специфицираните условия на околната среда.
 Отлепва се около 25 mm изпитвателен образец от пластината в равнина, перпендикулярна на оста на изпитвателния образец.
 Пластината се закрепва неподвижно и свободният край


text:
на лентата се огъва назад под ъгъл от 90 градуса. Прилага се усилие по такъв начин, че линията на разделяне между пластината и лентата да е перпендикулярна на това усилие и перпендикулярна на пластината.
 За да се отлепи, лентата се издърпва със скорост 300 mm/s ± 30 mm/s и се записва необходимото усилие.
 6. РЕЗУЛТАТИ
 Петте получени стойности се подреждат хронологично и средната стойност се приема за резултата от измерването. Тази величина се изразява в нютони на сантиметър широчина от лентата.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 7
 МИНИМАЛНИ ИЗИСКВАНИЯ ЗА ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ ОТ ИНСПЕКТОР
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 1.1. Изискванията по отношение на съответствието се считат за удовлетворени от гледна точка на механиката и геометрията, ако разликите не надвишават неизбежните производствени отклонения в рамките на изискванията по настоящото правило. Това условие е валидно също така и по отношение на цвета.
 1.2. По отношение на фотометричните показатели съответствието на масово произвежданите системи не се оспорва, ако при изпитването на фотометричните показатели на всяка произволно избрана система, която е оборудвана със захранен светлинен източник и, ако е необходимо — коригирана, в съответствие с предписанията на точки 1 и 2 от приложение 9 към настоящото правило:
 1.2.1.
 Никоя стойност не се отклонява в неблагоприятна посока с повече от 20 % от предписаната в настоящото правило стойност.
 1.2.1.1. За посочените по-долу стойности на снопа на късите светлини и неговите режими, максималното отклонение в неблагоприятна посока може да бъде съответно:
 а)
 максимални стойности в точка B50L — 170 cd, еквивалентно на 20 %, и 255 cd, еквивалентно на 30 %;
 б)
 максимални стойности в зона III и сегмента BLL: 255 cd, еквивалентно на 20 %, и 380 cd, еквивалентно на 30 %;
 в)
 максимални стойности в сегментите Е, F1, F2 и F3: 170 cd, еквивалентно на 20 %, и 255 cd, еквивалентно на 30 %;
 г)
 минимални стойности в BR, P, в групите S50 + S50LL + S50RR, S100 + S100LL + S100RR, и изискваните съгласно бележка под линия 4 към таблица 1 от приложение 3 към настоящото правило (B50L, BR, BRR, BLL): половината от изискваната стойност, еквивалентно на 20 %, и три четвърти от изискваната стойност, еквивалентно на 30 %;
 1.2.1.2. За сноп на дългите светлини, като НV е разположена в рамките на изолукса 0,75 Imax, за фотометричните стойности се спазва допустимо отклонение от + 20 % за максималните стойности и – 20 % за минималните стойности във всяка точка на измерване, посочена в точка 6.3.2 от настоящото правило.
 1.2.2.
 Ако резултатите от описаното по-горе изпитване не отговарят на изискванията, регулирането на системата може да се промени, при условие че оста на светлинния сноп не се премества странично на повече от 0,5° вдясно или вляво и на не повече от 0,2° нагоре и надолу. Тези разпоредби не се прилагат към светлинните модули, посочени в точка 6.3.1.1 от настоящото правило.
 1.2.3.
 Ако резултатите от описаните по-горе изпитвания не отговарят на изискванията, изпитванията се повтарят, като се използва друг стандартен (еталонен) светлинен източник и/или друго устройство за захранване и управление.
 1.2.4.
 Светлини с очевидни дефекти се отхвърлят.
 1.2.5.
 Указателното обозначение


text:
не се взема под внимание.
 2. ПЪРВО ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ
 При първото вземане на образци се избират произволно четири системи. Първата извадка, съставена от две светлини, се обозначава с А, а втората извадка, съставена от две светлини, се обозначава с B.
 2.1. Случаи, в които съответствието не се оспорва
 2.1.1. След прилагането на процедурата за вземане на образци, показана на фигура 1 от настоящото приложение, съответствието на масово произвежданите системи не се оспорва, ако стойностите, измерени на дадените системи, показват следните отклонения в неблагоприятна посока:
 2.1.1.1.
 Образец А
 A1:
 една система
 0 %
 една система
 не повече от
 20 %
 A2:
 двете системи
 повече от
 0 %
 но не повече от
 20 %
 преминава се към образец В
 2.1.1.2.
 Образец В
 B1:
 двете системи
 0 %
 2.1.2. или ако са изпълнени условията от точка 1.2.2 по-горе за извадка А.
 2.2. Случаи, в които съответствието се оспорва
 2.2.1. След прилагането на процедурата за вземане на образци, показана на фигура 1 от настоящото приложение, съответствието на масово произвежданите системи се оспорва и производителят трябва да приведе продукцията си в съответствие с изискванията (привеждане в съответствие), ако стойностите, измерени на дадените системи, показват следните отклонения:
 2.2.1.1.
 Образец А
 A3:
 една система
 не повече от
 20 %
 една система
 повече от
 20 %
 но не повече от
 30 %
 2.2.1.2.
 Образец В
 B2:
 в случай на A2
 една система
 повече от
 0 %
 но не повече от
 20 %
 една система
 не повече от
 20 %
 B3:
 в случай на A2
 една система
 0 %
 една система
 повече от
 20 %
 но не повече от
 30 %
 2.2.2. или ако не са изпълнени условията от точка 1.2.2 по-горе за извадка А.
 2.3. отменено одобрение
 Съответствието се оспорва и се прилагат разпоредбите от точка 10 от настоящото правило, ако след прилагането на процедурата за вземане на образци, описана във фигура 1 от настоящото приложение, отклоненията на измерените стойности на системи са:
 2.3.1.
 Образец А
 A4:
 една система
 не повече от
 20 %
 една система
 повече от
 30 %
 A5:
 двете системи
 повече от
 20 %
 2.3.2.
 Образец В
 B4:
 в случай на A2
 една система
 повече от
 0 %
 но не повече от
 20 %
 една система
 повече от
 20 %
 B5:
 в случай на A2
 двете системи
 повече от
 20 %
 B6:
 в случай на A2
 една система
 0 %
 една система
 повече от
 30 %
 2.3.3.
 или ако не са изпълнени условията от точка 1.2.2 по-горе за извадки А и B.
 3. ПОВТОРНО ВЗЕМАНЕ НА ОБРАЗЦИ
 Необходимо е в рамките на два месеца след уведомяването в случаите на A3, B2, B3 да се извърши повторно вземане на образци, трета извадка С от две системи и четвърта извадка D от две системи, избрани от наличната продукция, произведена след привеждането в съответствие.
 3.1. Случаи, в които съответствието не се оспорва
 3.1.1. След прилагането на процедурата за вземане на образци, показана на фигура 1 от настоящото приложение, съответствието на масово произвежданите системи не се оспорва, ако стойностите, измерени на дадените системи, показват следните отклонения в неблагоприятна


text:
посока:
 3.1.1.1.
 Образец С
 C1:
 една система
 0 %
 една система
 не повече от
 20 %
 C2:
 двете системи
 повече от
 0 %
 но не повече от
 20 %
 преминава се към образец D
 3.1.1.2.
 Образец D
 D1:
 в случай на C2
 двете системи
 0 %
 3.2.1. или ако са изпълнени условията от точка 1.2.2 по-горе за извадка С.
 3.2. Случаи, в които съответствието се оспорва
 3.2.1. След прилагането на процедурата за вземане на образци, показана на фигура 1 от настоящото приложение, съответствието на масово произвежданите системи се оспорва и производителят трябва да приведе продукцията си в съответствие с изискванията (привеждане в съответствие), ако стойностите, измерени на дадените системи, показват следните отклонения:
 3.2.1.1.
 Образец D
 D2:
 в случай на C2
 една система
 повече от
 0 %
 но не повече от
 20 %
 една система
 не повече от
 20 %
 3.2.1.2.
 Или ако не са изпълнени условията по точка 1.2.2 за образец С.
 3,3. отменено одобрение
 Съответствието се оспорва и се прилагат разпоредбите от точка 10 от настоящото правило, ако след прилагането на процедурата за вземане на образци, описана във фигура 1 от настоящото приложение, отклоненията на измерените стойности на системи са:
 3.3.1.
 Образец С
 C3:
 една система
 не повече от
 20 %
 една система
 повече от
 20 %
 C4:
 двете системи
 повече от
 20 %
 3.3.2.
 Образец D
 D3:
 в случай на C2
 една система
 0 %
 0 или повече от
 0 %
 една система
 повече от
 20 %
 3.3.3.
 или ако не са изпълнени условията от точка 1.2.2 по-горе за извадки С и D.
 4. 4. ВЕРТИКАЛНО ОТКЛОНЕНИЕ НА ГРАНИЦАТА МЕЖДУ ОСВЕТЕНАТА И ТЪМНАТА ЗОНА ЗА СНОП НА КЪСИТЕ СВЕТЛИНИ
 По отношение на проверката на вертикалното отклонение на границата между осветената и тъмната зона за сноп на късите светлини под въздействието на топлина се прилага следната процедура:
 След извършване на процедурата по вземане на образци на фигура 1, една от системите от образец А се изпитва съгласно процедурата, описана в точка 2.1 от приложение 4, след като е подложена три пъти последователно на цикъла, описан в точка 2.2.2 от приложение 4.
 Системата се смята за приемлива, ако Δr не превишава 1,5 mrad нагоре и 2,5 mrad надолу.
 Ако тази стойност превишава 1,5 mrad, но не е повече от 2,0 mrad нагоре, но не повече от 3,0 mrad надолу, на изпитване се подлага втората система от образец А, след което средната стойност на отчетените абсолютни стойности на двата образеца не трябва да превишава 1, 5 mrad нагоре и 2,5 mrad надолу.
 Ако обаче стойността 1,5 mrad нагоре и 2,5 mrad надолу не е спазена за образец А, двете системи от образец В се подлагат на същото изпитване, като стойността на Δr за всяка от тях не трябва да превишава 1,5 mrad нагоре и 2,5 mrad надолу.
 Фигура 1
 Забележка:„Устройство“ на тази фигура означава „система“.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8
 РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ГРАНИЦАТА МЕЖДУ ОСВЕТЕНАТА И ТЪМНАТА ЗОНА НА СНОПА НА КЪСИТЕ СВЕТЛИНИ И ОТНОСНО РЕГУЛИРАНЕТО
 1. ОПРЕДЕЛЕНИЕ НА ГРАНИЦАТА МЕЖДУ ОСВЕТЕНАТА И ТЪМНАТА ЗОНА
 Границата между осветената и тъмната зона, когато е проектирана


text:
на екран за регулиране, определен в приложение 9 към настоящото правило, трябва да бъде достатъчно рязка, за да позволява регулиране; тя трябва да отговаря на следните изисквания:
 1.1. Оборудване (вж. фигура 1 по-долу)
 Границата между осветената и тъмната зона трябва да бъде:
 а)
 права „хоризонтална част“ в посока наляво;
 б)
 издигната част между върха на светлинния сноп и стъпалото в посока надясно.
 Във всички случаи частта между върха на светлинния сноп и стъпалото трябва да има рязко очертан край.
 2. ПРОЦЕДУРА НА ВИЗУАЛНО РЕГУЛИРАНЕ
 2.1. Преди извършване на последващите изпитвателни процедури системата трябва да бъде поставена в неутрално състояние. Инструкциите по-долу се отнасят до сноповете на тези светлинни модули, за които заявителят е съобщил, че подлежат на регулировка.
 2.2. Снопът трябва да бъде визуално регулиран посредством границата между осветената и тъмната зона (вж. фигура 1 по-долу). Регулирането трябва да се извърши, като се използва плосък вертикален екран, поставен на разстояние от 10 m или 25 m (както е указано в раздел 9 от приложение 1) пред фара и под прав ъгъл към оста H-V. Изпитвателният екран трябва да бъде достатъчно широк, за да позволява проверката и коригирането на границата между осветената и тъмната зона на късата светлина в обхват най-малко 5° от всяка страна на линията V – V.
 2.3. За вертикална корекция: хоризонталната част на границата между осветената и тъмната зона се премества в посока нагоре, като се започва под линията В, и се регулира в нормалното си положение един процент (25 cm) под линията H – H;
 Фигура 1
 Допуск за вертикалното регулиране на снопа
 Номинално положение на границата между осв. и тъмна зона
 граница между осветената и тъмната зона
 Допуск за хоризонталното регулиране на снопа
 Стъпало
 Коляно
 Забележка: Мащабите са различни за вертикалните и хоризонталните линии.
 2.4. За хоризонтална корекция: частта между върха на светлинния сноп и „стъпалото“ на границата между осветената и тъмната зона се премества:
 за светлини за дясно движение:
 а)
 от дясно наляво и след преместването си се позиционира хоризонтално така, че:
 i)
 над линията 0,2° D нейното стъпало не излиза отвъд линията А наляво; и
 ii)
 върху линията 0,2° D или по-долу нейното стъпало трябва да пресича линията А; и
 iii)
 върхът на „коляното“ е разположен основно в диапазона +/-0,5 градуса наляво или надясно от линията V – V;
 или
 за светлини за ляво движение:
 б)
 от ляво на дясно и след преместването си се позиционира хоризонтално така, че:
 i)
 над линията 0,2° D нейното стъпало не надхвърля линията А отдясно; и
 ii)
 върху линията 0,2° D или по-долу нейното стъпало трябва да пресича линията А; и
 iii)
 върхът на „коляното“ е разположен основно в диапазона +/-0,5 градуса наляво или надясно от линията V – V;
 2.5. Когато регулираната по този начин светлина не отговаря на изискванията, посочени в точки 6.2.5, 6.2.6 и 6.3, регулировката на светлината може да се промени, при условие че оста на снопа не се измества:
 Хоризонтално от линия А с повече от: 0,5° наляво или 0,75° надясно — за дясно движение;
 по вертикалата с повече от 0,25° нагоре


text:
или надолу от линия В.
 2.6. Ако обаче след няколко опита за вертикална корекция в границите на допустимите отклонения, описани в точка 2.5 по-горе, не се постигне изискваното положение, се прилага измервателният метод описан в точка 3 по-долу, за да се изпита съответствието с изискваното минимално качество на границата между осветената и тъмната зона (определена в точка 2.7 по-долу) и да се извърши вертикална и хоризонтална корекция на светлинния сноп.
 2.7. Измерване на качеството на границата между осветената и тъмната зона
 За определяне на минималната отчетливост измерванията се извършват чрез обхождане по вертикалата през хоризонталната част на границата между осветената и тъмната зона на ъглови стъпки, равни на 0,05°, на разстояние на измерване:
 а)
 10 m с детектор с диаметър приблизително 10 mm; или
 б)
 25 m с детектор с диаметър приблизително 30 mm.
 Разстоянието на измерване, при което е проведено изпитването, се записва в точка 9.8 от формуляра за съобщение (вж. приложение 1 към настоящото правило).
 За определяне на максималната отчетливост измерванията се извършват чрез обхождане по вертикалата през хоризонталната част на границата между осветената и тъмната зона на ъглови стъпки, които не надвишават 0,05 °, само на разстояние на измерване 25 m и с детектор с диаметър приблизително 30 mm.
 Качеството на границата между осветената и тъмната зона се счита за приемливо, ако изискванията на точки 2.1— 2.3 по-долу са спазени при поне един набор измервания.
 2.7.1. Трябва да бъде видима не повече от една граница между осветената и тъмната зона (1).
 2.7.2. Отчетливост на границата между осветената и тъмната зона
 Коефициентът на отчетливост G се определя чрез обхождане по вертикала през хоризонталната част на границата на 2,5° от V-V, където:
 G = (log Εβ - log E(β + 0,1°)) където β е вертикалното положение в градуси.
 Стойността на G не трябва да бъде по-малка от 0,13 (минимална отчетливост) и не по-голяма от 0,40 (максимална отчетливост).
 2.7.3. Линейност
 Частта от хоризонталната граница между осветената и тъмната зона, която служи за вертикална корекция, трябва да бъде хоризонтална на 1,5° до 3,5° от линията V-V (вж. фигура 1а от точка 3 по-долу).
 а)
 Инфлексните точки на нарастването на границата между осветената и тъмната зона на вертикалните линии на 1,5 °, 2,5° и 3,5° се определят по формулата:
 (d2 (log E)/dβ2 = 0).
 б)
 Максималното разстояние по вертикалата между определените инфлексни точки не трябва да превишава 0,2°.
 2.8. Ако частичен светлинен сноп осигурява само хоризонталната част от границата между осветената и тъмната зона: не се прилагат никакви специални изисквания към хоризонталната корекция, ако заявителят не е предявил такива.
 2.9. Всяка граница между осветената и тъмната зона на светлинен модул, който не е предназначен да бъде отделно регулиран в съответствие с инструкциите на заявителя, трябва да отговаря на съответните изисквания.
 2.10. Светлинните модули, при които се използва метод, посочен от заявителя в съответствие с разпоредбите на точки 5.2 и 6.2.1.1. От настоящото правило: формата и положението на границата между осветената и тъмната зона, ако има такава, трябва да отговарят на съответните изисквания от таблица 2 от приложение 3 към настоящото правило.
 2.11.


text:
За всеки следващ режим на снопа на късите светлини, формата и положението на границата между осветената и тъмната зона, ако има такава, трябва автоматично да отговарят на съответните изисквания от таблица 2 от приложение 3 към настоящото правило.
 2.12. На светлинните модули, предназначени да бъдат монтирани отделно, може да се извършва процес на отделно начално регулиране и/или коригиране в съответствие с указанията на заявителя въз основа на разпоредбите на точки 2.1—2.6 по-горе.
 3. ВЕРТИКАЛНА И ХОРИЗОНТАЛНА КОРЕКЦИЯ
 Ако границата между осветената и тъмната зона съответства на изискванията за качеството по точка 2 от настоящото приложение, корекцията на светлинния сноп може да бъде извършена с помощта на измервания.
 Фигура 1а
 Измерване на качеството на границата между осветената и тъмната зона
 Прави за вертикално обхождане
 граница между осветената и тъмната зона
 Забележка: Мащабите са различни за вертикалните и хоризонталните линии.
 3.1. Вертикална корекция
 Като се започва под линията В в посока нагоре (вж. фигура 2 по-долу), се извършва обхождане по вертикалата през хоризонталната част на границата между осветената и тъмната зона на 2,5° от V-V. Инфлексната точка (в която d2 (log E)/dv2 = 0) се определя и се намира върху линията В, разположена един процент под H-H.
 3.2. Хоризонтална корекция
 Заявителят трябва да посочи един от следните методи за хоризонтална корекция:
 а)
 Метод „линия 0,2 D“ (вж. фигура 2 по-долу)
 След като светлината бъде регулирана вертикално, се обхожда единична хоризонтална линия на 0,2° D от 5° отляво до 5° отдясно. Максималното нарастване „G“, определено, като се използва формулата G = (log Εβ – log E(β + 0,1 °)), където β е хоризонталното положение в градуси, не трябва да бъде по-малко от 0,08.
 Инфлексната точка, намерена върху линия 0,2 D, трябва да се намира на линия А.
 Фигура 2
 Вертикална и хоризонтална корекция с помощта на измерване — метод на обхождане по хоризонталата
 Права за хоризонтално обхождане
 граница между осветената и тъмната зона
 Права за вертикално обхождане
 Забележка: Мащабите са различни за вертикалните и хоризонталните линии.
 б)
 метод „линия 3“ (вж. фигура 3 по-долу)
 След като фарът е регулиран вертикално, се обхождат три вертикални линии от 2° D до 2° U при 1°R, 2°R и 3°R. Съответните максимални нараствания „G“, определени като се използва формулата:
 G = (log Εβ – log E(β + 0,1°))
 където β е вертикалното положение в градуси, не трябва да бъдат по-малки от 0,08. Установените върху трите линии инфлексни точки се използват за получаване на права линия. Получената при извършване на вертикалното регулиране пресечна точка на тази права с линия B трябва да се намира върху линия V.
 Фигура 3
 Вертикална и хоризонтална корекция с помощта на измерване — метод на обхождане по три линии
 Граница между осветената и тъмната зона
 Права за вертикално обхождане
 Права, построена въз основа на инфлексните точки
 Забележка: Мащабите са различни за вертикалните и хоризонталните линии.
 (1) Настоящата точка следва да бъде изменена, когато е налице обективен метод за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9
 РАЗПОРЕДБИ ОТНОСНО ФОТОМЕТРИЧНИТЕ ИЗМЕРВАНИЯ
 1. ОБЩИ РАЗПОРЕДБИ
 1.1. Системата или нейната(ите) част(и) трябва да бъдат монтирани на гонио(фото)метрична система.
 1.2. Стойностите на


text:
светлинния интензитет се определят посредством фотоприемник, който се вписва в квадрат със страна 65 mm на разстояние не по-малко от 25 m пред базовия център на всеки светлинен модул, перпендикулярно на измервателната ос, преминаваща през началото на гонио(фото)метричната система;
 1.3. По време на фотометричните измервания страничните отражения трябва да бъдат избегнати посредством подходящо затъмняване.
 1.4. Стойностите на светлинния интензитет се измерват на номинално разстояние 25 m.
 1.5. Ъгловите координати се посочват в градуси върху сфера, отговаряща на гонио(фото)метричната система, определена в Правило No 48. (Вж. Фигура 1).
 Фигура 1
 светлинен източник
 Ос на фотометричния сноп
 НАГОРЕ
 Съгласно стандартите на CIE:
 h: надлъжни равнини около полярната ос
 v: хоризонтални равнини, перпендикулярни на полярната ос
 НАДОЛУ
 НАДЯСНО
 НАЛЯВО
 хоризонт
 Сферична координатна мрежа
 Полярна ос
 1.6. Допуска се използването на който и да еквивалентен фотометричен метод, ако се спазва съответната приложима корелация.
 1.7. Следва да се избягва всяко отместване на базовия център на всеки светлинен модул по отношение на осите на въртене на гониометъра. Това се отнася особено за вертикалното направление и за светлинните модули, които осигуряват граница между осветената и тъмната зона.
 Използва се екран за регулиране който, може да бъде разположен на по-малко разстояние, отколкото фотоприемникът.
 1.8. Фотометричните изисквания към всяка отделна точка на измерване (ъглово положение) за функция за осветяване или режим, както е посочено в настоящото правило, се прилагат по отношение на половината от сумата на съответните измерени стойности на всички светлинни модули на системата, използвани за тази функция или режим, или на всички светлинни модули, както е посочено в съответното изискване.
 1.8.1. Въпреки това в случаите, когато дадена разпоредба се отнася само за едната страна, деленето на 2 не се прилага. Такива случаи са: точки 6.2.8.1, 6.2.9.1, 6.3.2.1.2, 6.3.2.1.3, 6.4.6 и бележка 4 към таблица 1 от приложение 3.
 1.9. Светлинните модули на системата се измерват поотделно; въпреки това могат да се провеждат едновременни измервания на два или повече светлинни модула на даден монтажен модул, които са оборудвани със същия тип светлинни източници по отношение на захранването (както управляемо, така и неуправляемо), ако техните размери и положение са такива, че техните осветителни повърхности изцяло се вписват в правоъгълник, дължината на който по хоризонталата е не повече от 300 mm, а ширината по вертикалата — не повече от 150 mm, и ако производителят е посочил общ базов център.
 1.10. Преди извършване на последващите изпитвателни процедури системата трябва да бъде поставена в неутрално състояние.
 1.11. Системата или нейната(ите) част(и) се регулира(т) преди началото на измерванията така, че положението на границата между осветената и тъмната зона да съответства на изискванията, посочени в таблица 2 от приложение 3 към настоящото правило. Частите на система, които се измерват поотделно и не участват в осигуряването на границата между осветената и тъмната зона, се монтират на гониометъра съгласно условията (положение за монтиране), посочени от заявителя.
 2. УСЛОВИЯ НА ИЗМЕРВАНЕ ПО ОТНОШЕНИЕ НА СВЕТЛИННИТЕ ИЗТОЧНИЦИ
 2.1. В случай на заменяеми нажежаеми светлинни източници, захранвани директно с напрежението на електрическата система на превозното средство:
 системата или нейните части се проверяват посредством безцветен(и) стандартен(и) (еталонен(и) нажежаем(и) светлине(нни) източник(ци),


text:
проектирани за номинално напрежение от 12 V. По време на проверката на системата или на нейната част напрежението на клемите на този(тези) нажежаем(и) светлине(нни) източник(ци) се регулира така, че да се получи еталонният светлинен поток при 13,2 волта, указан в съответната таблица с данни в Правило No 37.
 За измерванията потокът от нажежаемата лампа може да се различава от еталонния поток при 13,2 V, посочен в Правило No 37. В този случай светлинният интензитет трябва съответно да се коригира с индивидуалния коефициент на стандартния (еталонен) нажежаем светлинен източник = Φ obj./Φ (напрежение)).
 Системата или нейните части се смятат за приемливи, ако изискванията на точка 6 от настоящото правило се изпълняват с поне един стандартен (еталонен) нажежаем светлинен източник, който може да бъде предоставен заедно със системата.
 2.2. В случай на заменяем газоразряден светлинен източник:
 Напрежението, приложено на изводите на баласта(ите) или на клемите на светлинния(те) източник(ци) в случай, че баластът е вграден в светлинния източник, е 13,2 V +/– 0,1 за системи с напрежение 12 V.
 Системата или нейните части, които използват заменяем газоразряден светлинен източник, трябва да отговарят на фотометричните изисквания, посочени в съответните точки от настоящото правило, с най-малко един стандартен (еталонен) светлинен източник, който е бил подложен на обгаряне в течение на най-малко 15 цикъла, както е посочено в Правило No 99. Светлинният поток на този газоразряден светлинен източник може да се различава от номиналния светлинен поток, посочен в Правило No 99.
 В този случай измерените фотометрични стойности трябва да бъдат съответно коригирани.
 2.3. В случай на незаменяем нажежаем светлинен източник, работещ директно с напрежението на електрическата система на превозното средство:
 Всички измервания на фарове, оборудвани с незаменяеми светлинни източници (нажежаеми лампи и други), се провеждат при 6,3 V, 13,2 V или 28,0 V или при напрежение, посочено от заявителя, като се взема предвид всяка друга електрическа система на превозното средство.
 2.4. В случай на светлинен източник, заменяем или незаменяем, който работи независимо от напрежението на захранване на превозното средство и е напълно управляван от системата, или в случай на светлинен източник, захранван от специален източник на захранване, изпитвателното напрежение, както е посочено в точка 2.3 по-горе, трябва да бъде приложено на входните клеми на тази система/източник на захранване. Изпитвателната лаборатория може да поиска от производителя да предостави този специален източник на захранване, необходим за захранването на светлинните източници.
 2.5. Измерванията на светодиодния модул(и) се провеждат при напрежение съответно 6,3 V, 13,2 V или 28,0 V, ако в настоящото правило не е посочено друго. Светодиодни модули, които работят с електронна пусково-регулираща апаратура на светлинния източник, се измерват, както е посочено от заявителя;
 3. УСЛОВИЯ НА ИЗМЕРВАНЕ ПО ОТНОШЕНИЕ НА РЕЖИМИТЕ НА ОСВЕТЯВАНЕ В ЗАВОЙ
 3.1. В случай на система или нейна(и) част(и), която осигурява режим на осветяване в завой, изискванията на точка 6.2. (сноп на късите светлини) и на точка 6.3 (сноп на дългите светлини) от настоящото правило се прилагат за всички състояния в зависимост от радиуса на завой на превозното средство. За проверка по отношение на снопа на късите светлини и на снопа на дългите светлини


text:
се използва следната процедура:
 3.1.1.
 Системата трябва да бъде изпитана в неутрално състояние (средно положение на кормилото/движение напред) и в допълнение в положението(ята), съответстващо(и) на най-малкия радиус на завиване на превозното средство в двете посоки с използване на генератор на сигнали, ако това е приложимо.
 3.1.1.1. Съответствието с изискванията на точки 6.2.5.2 и 6.2.5.4.1 от настоящото правило трябва да бъде проверено както за режим на осветяване в завой от категория 1, така и за режим на осветяване в завой от категория 2 без допълнително повторно хоризонтално регулиране.
 3.1.1.2. Съответствието с изискванията на точки 6.2.5.1 и 6.3 от настоящото правило, в зависимост от това коя от тези точки е приложима, се проверява:
 а)
 в случай на режим на осветяване в завой от категория 2: без допълнително хоризонтално повторно регулиране;
 б)
 в случай на режим на осветяване в завой от категория 1 или на режим на осветяване в завой със сноп на дългите светлини: след повторно хоризонтално регулиране на съответния монтажен модул (например с помощта на гониометър) в съответната обратна посока.
 3.1.2.
 Когато се извършва изпитване на режим на осветяване в завой от категория 1 или категория 2 за радиус на завиване на превозното средство, различен от посочения в точка 3.1.1 по-горе, трябва да бъде проверено дали е осигурено в значителна степен равномерно разпределение на светлината и дали не се допуска нежелано заслепяване. Ако това не може да бъде потвърдено, се проверява съответствието с изискванията, определени в таблица 1 от приложение 3 към настоящото правило.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 10
 ФОРМУЛЯРИ ЗА ОПИСАНИЕ
 Максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 ФОРМУЛЯР No 1 ЗА ОПИСАНИЕ НА АДАПТИРАЩА СЕ СИСТЕМА ЗА ПРЕДНО ОСВЕТЯВАНЕ
 Сигнали за управление на АСПО, отнасящи се до функциите за осветяване, и режими на функциите, осигурявани от системата
 Функция/режим(и), на който(която, които) въздейства сигналът (1)
 Къса светлина
 Дълга светлина
 Сигнал за управление на АСПО
 Клас C
 Клас V
 Клас E
 Клас W
 Технически характеристики (2)
 (да се използва отделен лист, ако е необходимо)
 Неналичие/неизпълнение
 ☒
 ☐
 Сигнал V
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 Сигнал E
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 Сигнал W
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 Сигнал T
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 Други сигнали (3)
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 ☐
 ФОРМУЛЯР ЗА ОПИСАНИЕ НА АДАПТИРАЩА СЕ СИСТЕМА ЗА ПРЕДНО ОСВЕТЯВАНЕ No 2
 Положение на границата между осветената и тъмната зона, устройства за коригиране и процедури по коригиране, отнасящи се до светлинните модули
 Светлинен модул No (4)
 Положение на границата между осветената и тъмната зона (5)
 Устройство за коригиране
 Характеристики и допълнителни разпоредби (ако има такива) (8)
 Светлинният модул осигурява или допринася за осигуряването на една или повече граници между осветената и тъмната зона на сноп на късите светлини
 вертикално
 хоризонтално
 както е определено в приложение 8 към настоящото правило (6)
 и се прилагат разпоредбите на точка 6.4.6 от настоящото правило (6)
 самостоятелно („основно“) (6)
 (9)
 Свързано с „основен“ модул No (7)
 самостоятелно („основно“) (6)
 (9)
 Свързано с „основен“ модул No (7)
 1
 да/не
 да/не
 да/не
 .. ..
 да/не
 .. ..
 2
 да/не
 да/не
 да/не
 .. ..
 да/не
 .. ..
 3
 да/не