text:
че горивото, използвано от двигателя, може да се мени между дизелово гориво и комбинация от основно газово гориво и малко количество дизелово гориво като източник на запалване. Съотношението между горивата, използвани от двигател, работещ с два вида гориво, може също да се променя динамично в зависимост от условията на работа на двигателя. В резултат на това, за да бъде възможно изпитването на емисии на тези двигатели, са необходими специални предпазни мерки и ограничения.
 A.5.2. Прилагат се следните изменения на допълнение 1 към приложение 8:
 A.5.2.1.
 Бележка (2) от таблица 1 в точка A.1.2.2. гласи, както следва:
 (2)
 Само за двигатели, използващи като гориво природен газ.
 A.5.2.2.
 Точка A.1.3.3. „Корекция суха маса /влажна маса“ гласи:
 Ако концентрацията се измерва на суха база, то тя се преобразува към влажна база съгласно точка 8.1. от приложение 4 и точка 4.1.1. от допълнение 4 към настоящото приложение.
 A.5.2.3.
 Точка A.1.3.5. „Изчисляване на моментните газообразни емисии“ гласи:
 Масовите емисии се определят, както е описано в точка 8.4.2.3 от приложение 4. Стойностите за ugas
 се определят съгласно точки A.6.2. и A.6.3. от допълнение 6 към приложение 15.
 Допълнение 6
 Определяне на моларните дялове на компонентите и стойностите за ugas
 за двигатели, работещи с два вида гориво
 A.6.1. Общи положения
 В настоящото допълнение се дефинира определянето на моларните дялове на компонентите и стойностите за ugas
 за коефициента за суха маса/влажна маса и изчисляването на емисиите от отработили газове за изпитване на емисии на двигатели, работещи с два вида гориво.
 A.6.2. Работа в режим на работа с два вида гориво
 A.6.2.1. За двигателите, работещи с два вида гориво, от тип 1А и 1Б в режим на работа с два вида гориво се използват моларните дялове на компонентите и стойностите за ugas
 на газовото гориво.
 A.6.2.2. За двигателите, работещи с два вида гориво, от тип 2А и 2Б в режим на работа с два вида гориво се използват моларните дялове на компонентите и стойностите за ugas
 от таблиците A6.1 и A6.2.
 Таблица A6.1
 Моларни дялове на компонентите за смес от 50 % газово гориво и 50 % дизелово гориво (масови %)
 Газово гориво
 α
 γ
 δ
 ε
 CH4
 2,8681
 0
 0
 0,0040
 GR
 2,7676
 0
 0
 0,0040
 G23
 2,7986
 0
 0,0703
 0,0043
 G25
 2,7377
 0
 0,1319
 0,0045
 Пропан
 2,2633
 0
 0
 0,0039
 Бутан
 2,1837
 0
 0
 0,0038
 ВНГ
 2,1957
 0
 0
 0,0038
 ВНГ гориво А
 2,1740
 0
 0
 0,0038
 ВНГ гориво Б
 2,2402
 0
 0
 0,0039
 Таблица A6.2
 Стойности за ugas
 за неразредени отработили газове и за плътността на компонентите за смес от 50 % газово гориво и 50 % дизелово гориво (масови %)
 Газово гориво
 ρ
 e
 Газове
 NOx
 CO
 HC
 CO2
 O2
 CH4
 ρ
 gas [kg/m3]
 2,053
 1,250
 (1)
 1,9636
 1,4277
 0,716
 u
 gas
 (2)
 Сгъстен природен газ/ВПГ (3)
 1,2786
 0,001606
 0,000978
 0,000528 (4)
 0,001536
 0,001117
 0,000560
 Пропан
 1,2869
 0,001596
 0,000972
 0,000510
 0,001527
 0,001110
 0,000556
 Бутан
 1,2883
 0,001594
 0,000971
 0,000503
 0,001525
 0,001109
 0,000556
 ВНГ (5)
 1,2881
 0,001594
 0,000971
 0,000506
 0,001525
 0,001109
 0,000556
 A.6.2.3. За двигателите, работещи с два вида гориво, от тип 3Б в режим на работа


text:
с два вида гориво се използват моларните дялове на компонентите и стойностите за ugas
 на дизеловото гориво.
 A.6.2.4. За изчисляването на емисиите на въглеводороди за всички типове двигатели, работещи с два вида гориво, в режим на работа с два вида гориво се прилага следното:
 —
 за изчисляването на емисиите на THC се използва стойността за ugas
 на газовото гориво;
 —
 за изчисляването на емисиите на NMHC се използва стойността за ugas
 на базата на CH2,93;
 —
 за изчисляването на емисиите на CH4 се използва стойността за ugas
 на CH4.
 A.6.3. Работа в режим на работа с дизелово гориво
 За двигателите, работещи с два вида гориво, от тип 1Б, 2Б и 3Б в режим на работа с дизелово гориво се използват моларните дялове на компонентите и стойностите за ugas
 на дизелово гориво.
 A.6.4. Определяне на моларните дялове на компонентите, когато горивната смес е известна
 A.6.4.1. Изчисляване на компонентите на горивната смес
 (A6.1)
 (A6.2)
 (A6.3)
 (A6.4)
 (A6.5)
 където:
 q
 mf1
 масов дебит на горивото за гориво 1, kg/s;
 q
 mf2
 масов дебит на горивото за гориво 2, kg/s;
 w
 ALF
 съдържание на водород на горивото, % маса;
 w
 BET
 съдържание на въглерод на горивото, % маса;
 w
 GAM
 съдържание на сяра на горивото, % маса;
 w
 DEL
 съдържание на азот на горивото, % маса;
 w
 EPS
 съдържание на кислород на горивото, % маса.
 A.6.4.2. Изчисляване на моларните дялове на H, C, S, N и O относно C за горивната смес (съгласно ISO8178-1, приложение A-A.2.2.2).
 (A6.6)
 (A6.7)
 (A6.8)
 (A6.9)
 където:
 w
 ALF
 съдържание на водород на горивото, % маса;
 w
 BET
 съдържание на въглерод на горивото, % маса;
 w
 GAM
 съдържание на сяра на горивото, % маса;
 w
 DEL
 съдържание на азот на горивото, % маса;
 w
 EPS
 съдържание на кислород на горивото, % маса;
 α
 моларен дял на водорода (H/C);
 γ
 моларен дял на сярата (S/C);
 δ
 моларен дял на азота (N/C);
 ε
 моларен дял на кислорода (O/C).
 на гориво CH
 α
 O
 ε
 N
 δ
 S
 γ
 .
 A.6.4.3. Изчисляване на стойностите за u
 gas на горивна смес
 Стойностите за u
 gas на неразредените отработили газове за газово гориво могат да се изчислят с точните формули в точка 8.4.2.4. от приложение 4 и моларните дялове, изчислени съгласно настоящата точка.
 При системите с постоянен масов дебит за изчисляването на стойностите за u
 gas на разредените отработили газове е необходима формула (57) от точка 8.5.2.3.1. в приложение 4.
 (1) зависи от горивото;
 (2) при λ = 2, сух въздух, 273 K, 101,3 kPa;
 (3) u с точност в границите на 0,2 % за състав на масата: C = 58 - 76 %; H = 19 - 25 %; N = 0 - 14 % (CH4, G20, GR, G23 и G25);
 (4) NMHC на базата на CH2,93 (за общата маса на HC се използва коефициентът u
 gas на CH4);
 (5) u с точност в границите на 0,2 % за състав на масата: C3 = 27 - 90 %; C4 = 10 - 73 % (ВНГ горива A и B)

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
 Важна правна забележка
 |
 22000D1123(04)
 Официален вестник n° L 296 , 23/11/2000 стр. 0033 - 0034 специално чешко издание глава 11 том 05 стр. 35 - 36 специално испанско издание глава 11 том 05 стр. 35 - 36 специално унгарско издание глава 11 том 05 стр. 35 - 36 специално литвийско издание глава 11 том 05 стр. 35 - 36 LV.ES глава 11 том 05 стр. 35 - 36 MT.ES глава 11 том 05 стр. 35 - 36 PL.ES глава 11 том 05 стр. 35 - 36 SK.ES глава 11 том 05 стр. 35 - 36 специално словенско издание глава 11 том 05 стр. 35 - 36
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 79/1999от 25 юни 1999 годиназа изменение на приложение II (Технически правила, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокол за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, оттук нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение II към Споразумението беше изменено с Решение No 75/1999 на Съвместния комитет на ЕИП от 28 май 1999 г. [1].(2) Регламент (EО) No 1570/98 на Комисията от 17 юли 1998 г. за изменение на приложения I—IV към Регламент (EИО) No 2377/90 на Съвета за установяване на процедура на Общността за определяне на максимално допустими граници на остатъчни вещества от ветеринарномедицински препарати в храните от животински произход [2], следва да се включи в Споразумението.(3) Регламент (EО) No 1916/98 на Комисията от 9 септември 1998 г. за изменение на приложения I и II към Регламент (EИО) No 2377/90 на Съвета за установяване на процедура на Общността за определяне на максимално допустими граници на остатъчни вещества от ветеринарномедицински препарати в храните от животински произход [3], следва да се включи в Споразумението.(4) Регламент (EО) No 1917/98 на Комисията от 9 септември 1998 г. за изменение на приложения I и II към Регламент (EИО) No 2377/90 на Съвета за установяване на процедура на Общността за определяне на максимално допустими граници на остатъчни вещества от ветеринарномедицински препарати в храните от животински произход [4], следва да се включи в Споразумението.(5) Регламент (EО) No 1958/98 на Комисията от 15 септември 1998 г. за изменение на приложения I, II и III към Регламент (EИО) No 2377/90 на Съвета за установяване на процедура на Общността за определяне на максимално допустими граници на остатъчни вещества от ветеринарномедицински препарати в храните от животински произход [5], следва да се включи в Споразумението,РЕШИ:Член 1Следните тирета се добавят в точка 14 (Регламент (EИО) No 2377/90 на Съвета) от глава XIII на приложение II към Споразумението:- "— 398 R 1570: Регламент (EО) No 1570/98 на Комисията от 17 юли 1998 г. (ОВ L 205, 22.7.1998 г., стр. 10).- — 398 R 1916: Регламент (EО) No 1916/98 на Комисията от 9 септември 1998 г. (ОВ L 250, 10.9.1998 г., стр. 8).- — 398 R 1917: Регламент (EО) No 1917/98 на Комисията от 9 септември 1998 г. (ОВ L 250, 10.9.1998 г., стр. 13).- — 398 R 1958: Регламент (EО)


text: No 1958/98 на Комисията от 15 септември 1998 г. (ОВ L 254, 16.9.1998 г., стр. 7)."Член 2Текстовете на Регламенти на Комисията (EО) No 1570/98, (EО) No 1916/98, (EО) No 1917/98 и (EО) No 1958/98 на исландски и норвежки език, които са приложени към съответните езикови версии на настоящото решение, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 26 юни 1999 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103, параграф 1 от Споразумението са направени.Член 4Настоящото решение следва да се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официалния вестник на Европейските общности.Съставено в Брюксел на 25 юни 1999 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателF. Barbaso[1] ОВ L 284, 9.11.2000 г.[2] ОВ L 205, 22.7.1998 г., стр. 10.[3] ОВ L 250, 10.9.1998 г., стр. 8.[4] ОВ L 250, 10.9.1998 г., стр. 13.[5] ОВ L 254, 16.9.1998 г., стр. 7.--------------------------------------------------


text:
 30.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 25/11
 РЕШЕНИЕ No 4/2007 НА СЪВЕТА НА МИНИСТРИТЕ АКТБ—ЕО
 от 20 декември 2007 година
 за изменение на Протокол No 3 относно Южна Африка от Споразумението за партньорство АКТБ—ЕО
 (2008/83/ЕО)
 СЪВЕТЪТ НА МИНИСТРИТЕ АКТБ—ЕО,
 като взе предвид Споразумението за партньорство между членките на групата на държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн („АКТБ“), от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга, подписано в Котону (Бенин) на 23 юни 2000 г. (1) и ревизирано със споразумение (2), изменящо упоменатото Споразумение за партньорство АКТБ—ЕО, подписано в Люксембург на 25 юни 2005 г., и по-специално Протокол No 3 от него във връзка с Южна Африка,
 като има предвид, че:
 (1)
 Член 5 от Протокол No 3 към Споразумението за партньорство АКТБ—ЕО постановява, че разпоредбите на Споразумението за икономическо и търговско сътрудничество не се прилагат за Южна Африка.
 (2)
 На 7 март 2006 г. държавите от АКТБ, членки на Южноафриканската общност за развитие (ЮАОР), договаряща с Европейската общност Споразумение за икономическо партньорство (СИП), поискаха присъединяването на Южна Африка като пълноправен член в тези преговори и на 12 февруари 2007 г. Съветът на министрите уважи тази молба при определени условия.
 (3)
 Преговорите по СИП се основават на икономическите и търговските разпоредби на Споразумението за партньорство АКТБ—ЕО, и по-специално на членове 36 и 37 от него.
 (4)
 От съображения за правна яснота е необходимо да се измени Протокол No 3, за да се вземе предвид пълното включване на Южна Африка в преговорите по Споразумението за икономическо партньорство и евентуалното ѝ присъединяване към СИП.
 (5)
 Протокол No 3 може да бъде ревизиран в съответствие с член 7 от него с решение на Съвета на министрите,
 РЕШИ:
 Член 1
 В член 5 от Протокол No 3 към Споразумението за партньорство АКТБ—ЕО се добавя следният параграф:
 „3. Настоящият протокол не препятства Южна Африка да преговаря и да подпише едно от споразуменията за икономическо партньорство (СИП), предвидено в част 3, дял II от настоящото споразумение, в случай че другите страни по СИП се съгласят“.
 Член 2
 Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
 Съставено в Брюксел на 20 декември 2007 година.
 Председател на Комитета на посланиците на АКТБ—ЕО по делегация, за Съвета на министрите на АКТБ—ЕО
 Álvaro MENDONÇA E MOURA
 (1) ОВ L 317, 15.12.2000 г., стp. 3.
 (2) ОВ L 209, 11.8.2005 г., стp. 27. Споразумение, временно прилагано съгласно Решение No 5/2005 (ОВ L 287, 28.10.2005 г., стр. 1).


text:
 10.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 183/91
 Само оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правно действие съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверявани в последната версия на документа на ИКЕ на ООН за статута UN/ECE TRANS/WP.29/343, който е на разположение на следния адрес:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Правило No 95 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — Единни предписания за одобряване на превозни средства по отношение на защитата на пътниците в случай на страничен удар [2015/1093]
 Включващо всички текстове в сила до:
 Притурка 4 към серия от изменения 03 — Дата на влизане в сила: 10 юни 2014 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 1.
 Обхват
 2.
 Определения
 3.
 Заявление за одобряване
 4.
 Одобряване
 5.
 Спецификации и изпитвания
 6.
 Изменение на типа превозно средство
 7.
 Съответствие на производството
 8.
 Санкции при несъответствие на производството
 9.
 Окончателно прекратяване на производството
 10.
 Преходни разпоредби
 11.
 Наименования и адреси на техническите служби, отговарящи за провеждането на изпитвания за одобряване, както и на органите по одобряване на типа
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 1
 Съобщение
 2
 Оформление на маркировката за одобряване на типа
 3
 Процедура за определяне на точката „H“ и действителния ъгъл на торса за места за сядане в моторни превозни средства
 4
 Процедура за изпитване на удар
 5
 Характеристики на подвижната деформируема преграда
 6
 Техническо описание на манекена за страничен удар
 7
 Монтиране на манекена за страничен удар
 8
 Частично изпитване
 9
 Процедури за изпитване на защитата на пътниците в превозни средства, работещи с електрическа енергия, срещу високо напрежение и разливане на електролит
 1. ОБХВАТ
 Настоящото правило се прилага по отношение реакцията на конструкцията на отделението за пътници на превозни средства от категории M1 и N1
 (1), при които точката „R“ на най-ниската седалка е на не повече от 700 mm от нивото на земната повърхност, когато превозното средство е в състояние, съответстващо на базовата маса, определена в параграф 2.10 от настоящото правило.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото правило:
 2.1.
 „Одобрение/одобряване на превозно средство“ означава одобрението/одобряването на типа превозно средство по отношение реакцията на конструкцията на отделението за пътници при страничен удар.
 2.2.
 „Тип превозно средство“ означава категория моторни превозни средства, които не се различават в такива съществени отношения като:
 2.2.1.
 дължината, широчината и просвета на превозното средство, доколкото те имат отрицателно въздействие върху експлоатационните качества на превозното средство, предписани в настоящото правило;
 2.2.2.
 конструкцията, размерите, формата и материалите на страничните стени на отделението за пътници, доколкото те имат отрицателно въздействие върху експлоатационните качества на превозното средство, предписани в настоящото правило;
 2.2.3.
 формата и вътрешните размери на отделението за пътници и типа защитни системи, доколкото те имат отрицателно въздействие върху експлоатационните качества на превозното средство, предписани в настоящото правило;
 2.2.4.
 местоположението на двигателя (отпред, отзад или централно) и неговото разположение (напречно или надлъжно), доколкото те имат отрицателно въздействие върху резултатите от изпитването на удар, предписано в настоящото правило;
 2.2.5.
 масата без товар на превозното средство, доколкото тя има отрицателно въздействие върху експлоатационните качества на превозното средство, предписани в настоящото


text:
правило;
 2.2.6.
 допълнителните устройства или вътрешното обзавеждане, доколкото те имат отрицателно въздействие върху експлоатационните качества на превозното средство, предписани в настоящото правило;
 2.2.7.
 типа на предната седалка(и) и положението на точката „R“, доколкото те имат отрицателно въздействие върху експлоатационните качества на превозното средство, предписани в настоящото правило;
 2.2.8.
 местоположението на ПСНЕ, доколкото то има отрицателно въздействие върху резултатите от изпитването на удар, предписано в настоящото правило.
 2.3.
 „Отделение за пътници“ означава пространството за настаняване на пътници, ограничено от тавана, пода, страничните стени, вратите, външните стъкла и предната ограничителна стена, и равнината на задната ограничителна стена или равнината на облегалката на задната седалка.
 2.3.1.
 „Отделение за пътници по отношение защитата на пътниците“ означава пространството за настаняване на пътници, ограничено от тавана, пода, страничните стени, вратите, външните стъкла и предната ограничителна стена, и равнината на задната ограничителна стена или равнината на облегалката на задната седалка.
 2.3.2.
 „Отделение за пътници във връзка с оценката на електробезопасността“ е пространството за настаняване на пътници, ограничено от тавана, пода, страничните стени, вратите, външните стъкла и предната и задната ограничителна стена или задната врата, както и преградите за електрическа защита и обвивките, предвидени за защитата на пътниците от пряк допир до части под високо напрежение.
 2.4.
 „Точка R“ или „базова точка на седалката“ означава еталонна точка, определена от производителя, която:
 2.4.1.
 има координати, определени по отношение на конструкцията на превозното средство;
 2.4.2.
 съответства на теоретичната позиция на точката на ротация торс/бедра (точка „H“) за най-ниското и възможно най-задно нормално положение за управление или положение за използване, предписано от производителя на превозното средство, по отношение на всяко място за сядане, определено от него.
 2.5.
 „Точка H“ е определена в приложение 3 към настоящото правило.
 2.6.
 „Обем на резервоара за гориво“ означава обема на резервоара за гориво, определен от производителя на превозното средство.
 2.7.
 „Напречна равнина“ означава вертикална равнина, която е перпендикулярна на средната надлъжна вертикална равнина на превозното средство.
 2.8.
 „Защитна система“ означава устройства, предназначени да задържат и/или да предпазват пътниците.
 2.9.
 „Тип защитна система“ означава категория защитни устройства, които не се различават в такива съществени отношения като:
 технология;
 геометрия;
 материали, от които са изработени.
 2.10.
 „Базова маса“ означава масата без товар на превозното средство, увеличена с маса от 100 kg (т. е. масата на манекена за страничен удар и неговата контролно-измервателна апаратура).
 2.11.
 „Маса без товар на превозното средство“ означава масата на превозното средство в готовност за движение без водач, пътници или товар, но с резервоар за гориво, напълнен до 90 % от неговия обем, и с обичайния комплект от инструменти и резервно колело, когато това е приложимо.
 2.12.
 „Подвижна деформируема преграда“ означава апаратурата, с която се въздейства на изпитваното превозно средство. Тя се състои от количка и ударно тяло.
 2.13.
 „Ударно тяло“ означава смачкваща се част, монтирана на предната страна на подвижната деформируема преграда.
 2.14.
 „Количка“ означава рамка на колела, която се движи свободно по надлъжната си ос в точката на въздействие. Нейната челна част поддържа ударното тяло.
 2.15.
 „Високо напрежение“ е класификацията на електрически компонент или верига, ако ефективната стойност на неговото/нейното работно напрежение е


text:
> 60 V и ≤ 1 500 V– или > 30 V и ≤ 1 000 V~.
 2.16.
 „Презаредима система за натрупване на енергия (ПСНЕ)“ означава презаредимата система за натрупване на енергия, която осигурява електрическа енергия за задвижване.
 2.17.
 „Преграда за електрическа защита“ означава част, която осигурява защита срещу пряк допир до части под високо напрежение.
 2.18.
 „Електрическо силово предаване“ означава електрическата верига, която включва тяговия двигател (или двигатели), и може да включва ПСНЕ, системата за преобразуване на електрическата енергия, електронните преобразуватели, съответните кабелни снопове и електрически съединители и свързващото устройство за зареждане на ПСНЕ.
 2.19.
 „Тоководещи части под напрежение“ означава една или повече тоководещи части, които по предназначение се захранват електрически в условия на нормална експлоатация.
 2.20.
 „Открита тоководеща част“ означава тоководеща част, която може да се докосва в съответствие с предписанията за степен на защита IPXXB, но която попада под напрежение в случай на нарушаване на изолацията. Това включва части, намиращи се под капак, който може да се свали без използването на инструменти.
 2.21.
 „Пряк допир“ означава допирането на лица до тоководещи части под високо напрежение.
 2.22.
 „Непряк допир“ означава допирането на лица до открити тоководещи части.
 2.23.
 „Степен на защита IPXXB“ е защита срещу допир до части под високо напрежение, която е осигурена от преграда за електрическа защита или обвивка и се изпитва с шарнирния изпитвателен пръст (степен IPXXB), описан в параграф 4 от приложение 9.
 2.24.
 „Работно напрежение“ означава най-високата ефективна стойност на напрежението в електрическа верига, посочена от производителя, която може да се окаже приложена върху дадена изолация в условия на отворена верига или в нормални условия на експлоатация. Ако електрическата верига е разделена галванично, работното напрежение се определя съответно за всяка част на разделената верига.
 2.25.
 „Свързващо устройство за зареждане на презаредимата система за натрупване на енергия (ПСНЕ)“ означава електрическата верига, използвана за зареждане на ПСНЕ от външен източник на захранване с електрическа енергия, включително щепсела на превозното средство.
 2.26.
 „Електрическо шаси“ означава съвкупността от електрически свързани тоководещи части, чийто потенциал се приема за базов.
 2.27.
 „Електрическа верига“ означава съвкупността от свързани части под високо напрежение, предназначени за осигуряване протичането на електрически ток при нормални условия на работа.
 2.28.
 „Система за преобразуване на електрическата енергия“ означава система (напр. горивен елемент) за генериране и подаване на електрическа енергия за електрическо задвижване.
 2.29.
 „Електронен преобразувател“ означава устройство, което позволява регулирането и/или преобразуването на електрическата енергия за електрическо задвижване.
 2.30.
 „Обвивка“ означава част, в която са поместени вътрешните блокове, като тя осигурява защита срещу всякакъв пряк допир.
 2.31.
 „Шина с високо напрежение“ означава електрическата верига, включително свързващото устройство за зареждане на ПСНЕ, която работи с високо напрежение.
 2.32.
 „Твърд изолатор“ означава изолационната обвивка на кабелните снопове, предвидена да покрива и предпазва частите под високо напрежение от всякакъв пряк допир. Това включва капаци за изолирането на частите на съединителите, намиращи се под високо напрежение, както и лак или боя, които служат за изолация.
 2.33.
 „Автоматичен прекъсвач“ означава устройство, което при задействане разделя галванично източниците на електрическа енергия от останалата част на веригата с високо напрежение на електрическото силово


text:
предаване.
 2.34.
 „Нехерметична тягова акумулаторна батерия“ означава тип батерия, която изисква доливане на течност и отделя водород, изпускан в атмосферата.
 2.35.
 „Автоматично задействано устройство за заключване на вратата“ означава устройство, което заключва вратите автоматично при достигане на предварително определена скорост или при настъпване на някакво друго условие, определено от производителя.
 3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЯВАНЕ
 3.1. Заявлението за одобряване на типа на превозно средство по отношение на защита на пътниците в случай на страничен удар се подава от производителя на превозното средство или от негов надлежно упълномощен представител.
 3.2. То се придружава от посочените по-долу документи в три екземпляра и съдържа следните данни:
 3.2.1.
 подробно описание на типа превозно средство по отношение на неговата конструкция, размери, форми и съставни материали;
 3.2.2.
 снимки и/или диаграми и чертежи на превозното средство, показващи превозното средство в изглед отпред, отстрани и отзад, и данни по проект за страничната част на конструкцията;
 3.2.3.
 данни за масата на превозното средство, определена в параграф 2.11 от настоящото правило;
 3.2.4.
 очертанията и вътрешните размери на отделението за пътници;
 3.2.5.
 описание на съответните странични вътрешна арматура и защитни системи, монтирани в превозното средство.
 3.2.6.
 общо описание на източника на електрозахранване (тип, местоположение) и на електрическото силово предаване (напр. хибридно, електрическо).
 3.3. Лицето, подаващо заявление за одобряване, има правото да представи всякакви данни и резултати от проведени изпитвания, които позволяват да се установи, че при прототипи на превозното средство с удовлетворителна степен на точност може да бъде постигнато съответствие с изискванията.
 3.4. Пред техническата служба, отговаряща за провеждане на изпитванията за одобряване, се представя превозно средство, представително за типа, който трябва да бъде одобрен.
 3.4.1. Превозно средство, което не включва всички компоненти, принадлежащи към типа, може да бъде прието за изпитване, при положение че може да се докаже, че липсата на пропуснатите компоненти не вреди на експлоатационните качества на превозното средство, предписани от изискванията на настоящото правило.
 3.4.2. Задължение на лицето, подаващо заявление за одобряване, е да докаже, че прилагането на параграф 3.4.1 по-горе е в съответствие с изискванията на настоящото правило.
 4. ОДОБРЯВАНЕ
 4.1. Ако типът превозно средство, представен за одобряване съгласно настоящото правило, отговаря на изискванията на параграф 5 по-долу, за този тип превозно средство се издава одобрение.
 4.2. В случай на съмнение, при удостоверяване на съответствието на превозното средство с изискванията на настоящото правило трябва да се държи сметка за всякакви данни или резултати от изпитвания, предоставени от производителя, които могат да бъдат взети под внимание при утвърждаване на изпитванията за одобряване, проведени от техническата служба.
 4.3. За всеки одобрен тип се определя номер на одобрението. Първите две цифри от този номер (понастоящем 03, съответстващи на серията от изменения 03) означават серията от изменения, включваща последните важни технически изменения в правилото към момента на издаване на одобрението. Една и съща страна по Спогодбата не може да присвоява един и същи номер на одобрение на повече от един тип превозно средство.
 4.4. Съобщение за издаване, разширение или отказ на одобрение на даден тип превозно средство в съответствие с настоящото правило трябва да бъде изпратено на страните по Спогодбата, прилагащи


text:
настоящото правило, чрез формуляр, съответстващ на образеца от приложение 1 към настоящото правило, и чрез предоставени от подателя на заявление за одобряване снимки и/или диаграми и чертежи в подходящ мащаб, които са във формат, ненадвишаващ A4 (210 × 297 mm), или са сгънати до този формат.
 4.5. На всяко превозно средство, което съответства на одобрен съгласно настоящото правило тип, на видно и леснодостъпно място, определено във формуляра за одобрение, се нанася международна маркировка за одобряване, състояща се от:
 4.5.1.
 окръжност, в която е вписана буквата „E“, следвана от отличителния пореден номер на държавата, издала одобрението (2);
 4.5.2.
 номера на настоящото правило, следван от буквата „R“, тире и номера на одобрение, вдясно от окръжността, посочена в параграф 4.5.1 по-горе.
 4.6. Ако превозното средство съответства на одобрен тип превозно средство, съгласно едно или повече правила, приложени към Спогодбата, в държавата, издала одобрението съгласно настоящото правило, символът, описан в параграф 4.5.1 по-горе, няма нужда да се повтаря; в такъв случай номерата на правилото и одобрението, както и допълнителните символи за всички правила, съгласно които одобрението е било издадено в държавата, издала одобрение съгласно настоящото правило, трябва да се поставят във вертикални колони вдясно от символа, предписан в точка 4.5.1 по-горе.
 4.7. Маркировката за одобряване трябва да е ясно четлива и незаличима.
 4.8. Маркировката за одобряване се нанася в близост до или върху табелката с данни на превозното средство, поставена от производителя.
 4.9. Приложение 2 към настоящето правило дава примери за маркировки за одобряване.
 5. СПЕЦИФИКАЦИИ И ИЗПИТВАНИЯ
 5.1. Превозното средство преминава през изпитване съгласно приложение 4 към настоящото правило.
 5.1.1. Изпитването се провежда от страната на водача освен в случаите на евентуални несиметрични странични конструкции, които се различават в такава степен, че да повлияят на експлоатационните качества на превозното средство при страничен удар. В такъв случай, по споразумение между производителя и органа по одобряване на типа, може да се използва всяка от алтернативните възможности, посочени в параграф 5.1.1.1 или 5.1.1.2 по-долу.
 5.1.1.1. Производителят предоставя на органа, отговорен за издаване на одобрението, информация относно съответствието на експлоатационните качества на превозното средство в сравнение с тези от страната на водача, когато изпитването се провежда от тази страна.
 5.1.1.2. В случай че органът по одобряване на типа има съображения по отношение конструкцията на превозното средство, същият взема решение за провеждане на изпитването от страната, срещуположна на тази на водача, като това се счита за най-неблагоприятното изпитване.
 5.1.2. Техническата служба може, след провеждане на консултации с производителя, да изиска провеждане на изпитванията със седалката, поставена в положение, различно от посоченото в параграф 5.5.1 от приложение 4. Това положение се посочва в протокола от изпитването (3).
 5.1.3. Резултатът от изпитването се приема за удовлетворителен, ако условията, посочени в параграфи 5.2 и 5.3 по-долу, са изпълнени.
 5.2. Технически показатели
 Освен това превозните средства, оборудвани с електрическо силово предаване, трябва да отговарят на изискванията на параграф 5.3.7 по-долу. Това може да се постигне чрез отделно изпитване на удар по искане на производителя и след утвърждаването му от техническата служба, при условие че електрическите компоненти не влияят на експлоатационните показатели на


text:
защитата на пътниците за типа превозно средство, определени в параграфи 5.2.1—5.3.5 от настоящото правило. При наличието на това условие изискванията на параграф 5.3.7 трябва да се проверяват в съответствие с методите, посочени в приложение 4 към настоящото правило, с изключение на параграфи 6 и 7 и допълнения 1 и 2. Но манекенът за страничен удар трябва да бъде поставен на предната седалка от страната на удара.
 5.2.1. Техническите показатели, определени по отношение на изпитване на удар съгласно допълнение 1 към приложение 4 към настоящото правило, трябва да отговарят на следните условия:
 5.2.1.1. техническият показател за натоварване на главата (HPC) трябва да бъде по-малък или равен на 1 000; когато няма контакт с главата, HPC не се измерва или изчислява, а се записва „Няма контакт с главата“.
 5.2.1.2. техническите показатели за гръдния кош са:
 а)
 показател за огъване на ребрата (RDC) — по-малък или равен на 42 mm;
 б)
 показател на меки тъкани (VC) — по-малък или равен на 1,0 m/s.
 За преходен период от две години след датата, посочена в параграф 10.2 от настоящото правило, стойността V * C няма да се счита за критерий за успешно/неуспешно преминаване на изпитванията за издаване на одобрение, но тази стойност трябва да бъде записана в протокола от изпитванията и да бъде регистрирана от органите по одобряване. След изтичането на този преходен период стойността VC от 1,0 m/s се прилага като критерий за успешно/неуспешно преминаване на изпитванията, освен ако страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, не решат друго.
 5.2.1.3. Техническият показател при удар върху таза е:
 максимална сила върху лонното свързване на таза (PSPF) — по-малка или равна на 6 kN.
 5.2.1.4. Техническият показател при удар в коремната област е:
 максимална сила в коремната област (APF) — по-малка или равна на 2,5 kN за вътрешна сила, което е равностойно на външна сила от 4,5 kN.
 5.3. Специални изисквания
 5.3.1. По време на изпитването никоя от вратите не бива да се отваря.
 5.3.1.1. В случай на врата с автоматично задействащи се системи за заключване, които се инсталират по избор и/или могат да се дезактивират от водача, това изискване се проверява с помощта на една от следните две изпитвателни процедури, по избор на производителя:
 5.3.1.1.1. Ако се изпитва в съответствие с приложение 4, параграф 5.2.2.1, производителят трябва освен това да докаже по удовлетворителен за техническата служба начин (напр. чрез предоставяне на своя вътрешна информация), че при липсата на такава система или когато системата е дезактивирана, никоя врата няма да се отвори в случай на удар.
 5.3.1.1.2. Ако се изпитва в съответствие с приложение 4, параграф 5.2.2.2, производителят трябва освен това да докаже, че изискванията относно инерционното натоварване от параграф 6.1.4 от серия от изменения 03 към Правило No 11 са изпълнени за отключените странични врати от страната, която не е подложена на удар.
 5.3.2. След удара, страничните врати от страната, която не е подложена на удар, трябва да бъдат отключени.
 5.3.2.1. В случай на превозни средства, оборудвани с автоматично задействаща се система за заключване на вратите, вратите трябва да са заключени преди момента на удара и


text:
да бъдат отключени след удара най-малко от страната, която не е подложена на удар.
 5.3.2.2. В случай на автоматично задействащи се системи за заключване на вратите, които се инсталират по избор и/или могат да се дезактивират от водача, това изискване се проверява с помощта на една от следните две изпитвателни процедури, по избор на производителя:
 5.3.2.2.1. Ако се изпитва в съответствие с приложение 4, параграф 5.2.2.1, производителят трябва освен това да докаже по удовлетворителен за техническата служба начин (напр. чрез предоставяне на своя вътрешна информация), че при липсата на такава система или когато системата е дезактивирана, страничните врати от страната, която не е подложена на удар, са отключени след удара.
 5.3.2.2.2. Ако се изпитва в съответствие с приложение 4, параграф 5.2.2.2, производителят трябва освен това да докаже, че когато се прилага инерционното натоварване от параграф 6.1.4 от серия от изменения 03 към Правило No 11, отключените странични врати от страната, която не е подложена на удар, остават отключени.
 5.3.3. след удара трябва да бъде възможно без използването на инструменти:
 5.3.3.1.
 да се отворят достатъчен брой врати, предвидени за обикновено влизане и излизане на пътници, и ако е необходимо, да се наклонят облегалките на седалките или самите седалки с цел евакуиране на всички пътници;
 5.3.3.2.
 да се освободи манекенът от защитната система;
 5.3.3.3.
 да се извади манекенът от превозното средство;
 5.3.4. Никое вътрешно устройство или компонент на вътрешното оборудване не трябва да се е отделило по начин, който осезаемо може да повиши риска от нараняване от летящи остри предмети или нащърбени краища.
 5.3.5. Разкъсвания, предизвикани в резултат на остатъчна деформация, се допускат, при условие че не увеличават риска от нараняване.
 5.3.6. В случай на постоянно изтичане на гориво от горивната уредба след удара скоростта на изтичане не трябва да надвишава 30 g/min; ако горивото се смеси с течности от други уредби и при условие, че тези течности не могат да бъдат разделени и разпознати, всички течности се вземат предвид при оценяване на постоянното изтичане.
 5.3.7. След изпитването, проведено в съответствие с процедурата, определена в приложение 4 към настоящото правило, електрическото силово предаване, работещо с високо напрежение, и компонентите и системите с високо напрежение, които са галванично свързани към шината с високо напрежение на електрическо силово предаване, трябва да отговарят на следните изисквания:
 5.3.7.1. Защита срещу поражение от електрически ток
 След удара трябва да бъде спазен поне един от четирите критерия, определени в параграфи 5.3.7.1.1—5.3.7.1.4.2.
 Ако превозното средство има функция за автоматично прекъсване или едно или повече устройства, които разделят галванично веригата на електрическото силово предаване по време на движение, след задействането на функцията за прекъсване поне един от критериите, описани по-долу, трябва да е изпълнен за прекъснатата верига или за всяка разделена верига поотделно.
 Критериите, определени в параграф 5.3.7.1.4, обаче не се прилагат, ако повече от един потенциал на част от шината с високо напрежение е незащитен съгласно условията на степен на защита IPXXB.
 Ако изпитването се провежда при условия, при които една или повече части на системата с високо напрежение не са захранени, за съответните части защитата срещу поражение от


text:
електрически ток трябва да се докаже съгласно параграф 5.3.7.1.3 или параграф 5.3.7.1.4 по-долу.
 За свързващо устройство за зареждане на ПСНЕ, което не е захранено в условия на кормуване, следва да бъде изпълнен поне един от четирите критерия, определени в параграфи 5.3.7.1.1—5.3.7.1.4 по-долу.
 5.3.7.1.1. Отсъствие на високо напрежение
 Напреженията Vb, V1 и V2 на шините с високо напрежение трябва да са по-малки или равни на 30 V– и 60 V~, както е определено в параграф 2 от приложение 9.
 5.3.7.1.2. Понижена електрическа енергия
 Общата енергия (TE) на шините с високо напрежение трябва да бъде по-малка от 2,0 J при измерване съгласно процедурата на изпитване, посочена във формула а) от параграф 3, приложение 9. Като алтернатива, общата енергия (TE) може да се изчисли от измереното напрежение Vb на шината с високо напрежение и капацитета на Х-кондензаторите (Cx), посочен от производителя, в съответствие с формула б) от параграф 3, приложение 9.
 Енергията, натрупана в Y-кондензаторите (TEy1, TEy2), също трябва да бъде по-малка от 2,0 J. Тя се изчислява чрез измерване на напреженията V1 и V2 на шините с високо напрежение и електрическото шаси, както и капацитета на Y-кондензаторите, посочен от производителя, съгласно формула в) от параграф 3, приложение 9.
 5.3.7.1.3. Физическа защита
 За защита срещу пряк допир до части под високо напрежение трябва да бъде предвидена степен на защита IPXXB.
 Освен това за защита от поражение от електрически ток, което може да възникне при непряк допир, съпротивлението между всички открити тоководещи части и електрическото шаси трябва да бъде по-малко от 0,1 Ω при измерване с ток с големина най-малко 0,2 А.
 Това изискване е удовлетворено, ако галваничната връзка е постигната чрез заваряване.
 5.3.7.1.4. Изолационно съпротивление
 Трябва да бъдат спазени критериите, определени в параграфи 5.3.7.1.4.1 и 5.3.7.1.4.2 по-долу.
 Измерването се извършва в съответствие с параграф 5 от приложение 9.
 5.3.7.1.4.1. Електрическо силово предаване с отделни шини за постоянен и променлив ток
 Ако шините за променлив ток с високо напрежение и шините за постоянен ток с високо напрежение са галванично разделени една от друга, изолационното съпротивление между шината с високо напрежение и електрическото шаси (Ri, определено в параграф 5 от приложение 9) трябва да бъде минимум 100 Ω на всеки волт от работното напрежение за шините за постоянен ток и минимум 500 Ω на всеки волт от работното напрежение за шините за променлив ток.
 5.3.7.1.4.2. Електрическо силово предаване комбинирани шини за постоянен и променлив ток
 Ако шините за променлив ток с високо напрежение и шините за постоянен ток с високо напрежение са галванично свързани, изолационното съпротивление между шината с високо напрежение и електрическото шаси (Ri, определено в параграф 5 от приложение 9) трябва да бъде минимум 500 Ω на всеки волт от работното напрежение.
 Ако изискването за степен на защита IPXXB е удовлетворено за всички шини за променлив ток с високо напрежение или променливото напрежение е по-малко или равно на 30 V след удара на превозното средство, изолационното съпротивление между шината с високо напрежение и електрическото шаси (Ri, определено в параграф 5 от приложение 9) трябва да бъде минимум 100 Ω на всеки волт от


text:
работното напрежение.
 5.3.7.2. Разливане на електролит
 В периода от 30 минути след удара не трябва да има разливане на електролит от ПСНЕ в отделението за пътници, като не се допуска разливане на повече от 7 % от електролита на ПСНЕ, с изключение на нехерметични тягови акумулаторни батерии извън отделението за пътници. При нехерметични тягови акумулаторни батерии се допуска разливането на не повече от 7 % до максимално количество 5,0 l, извън отделението за пътници.
 Производителят трябва да докаже съответствието съобразно параграф 6 от приложение 9.
 5.3.7.3. Задържане на ПСНЕ
 ПСНЕ, разположено в отделението за пътници, трябва да остава на мястото, на което е монтирано, и компонентите му трябва да остават в неговите граници.
 Нито една част на ПСНЕ, разположено извън отделението за пътници при оценката на електробезопасността, не трябва да прониква в отделението за пътници по време или след изпитването на удар.
 Производителят трябва да докаже съответствието съобразно параграф 7 от приложение 9.
 6. ИЗМЕНЕНИЕ НА ТИПА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО
 6.1. Всяко изменение, което засяга конструкцията, броя и типа на седалките, вътрешната облицовка и вътрешното оборудване или положението на органите за управление на превозното средство или положението на механични части, които могат да повлияят на капацитета за поглъщане на енергия на страничната стена на превозното средство, трябва да бъдат сведени до знанието на органа по одобряване на типа. Тогава органът по одобряване на типа може:
 6.1.1. да приеме, че е малко вероятно направените изменения да окажат осезаем неблагоприятен ефект и че при всяко положение превозното средство продължава да съответства на изискванията; или
 6.1.2. да изиска допълнителен протокол от изпитване от техническата служба, отговаряща за провеждане на изпитванията;
 6.1.2.1. Всяко изменение на превозното средство, което засяга общата форма на конструкцията му, както и всяка промяна на базовата маса, по-голяма от 8 %, която по мнение на органа би имала осезаемо влияние върху резултатите от изпитанията, трябва да води до задължително повтаряне на изпитванията, описани в приложение 4.
 6.1.2.2. Ако техническата служба, след провеждане на консултации с производителя на превозното средство, счете че измененията в типа превозно средство не са достатъчни, за да оправдаят пълни повторни изпитвания, е допустимо да се направят частични изпитвания. Такъв би бил случаят, когато базовата маса не се различава с повече от 8 % от тази на оригиналното превозно средство или когато броят на предните седалки не е променен. Промените на типа на седалките или във вътрешното обзавеждане не следва да водят автоматично до пълно повтаряне на изпитванията. Примерен подход към този проблем е даден в приложение 8.
 6.2. Потвърждаването на одобрение или отказът да се издаде одобрение, специфициращ/о изменението, се съобщава по процедурата, определена в параграф 4.4 по-горе, на страните по Спогодбата, прилагащи това правило.
 6.3. Органът по одобряването на типа, който издава разширение на одобрение, определя сериен номер за всеки формуляр за съобщение, изготвен за такова разширение.
 7. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Процедурите за проверка на съответствието на производството трябва да отговарят на определените в приложение 2 от Спогодбата (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), като трябва да са спазени следните изисквания.
 7.1. Всяко превозно средство, одобрено съгласно настоящото правило, трябва да


text:
бъде произведено така, че да съответства на одобрения тип, като изпълнява изискванията, установени в параграф 5 по-горе.
 7.2. Притежателят на одобрението трябва да осигури за всеки тип превозно средство провеждане най-малкото на изпитванията, засягащи провеждането на измервания.
 7.3. Органът по одобряването на типа може по всяко време да проверява методите за контрол на съответствието, прилагани във всяко производствено съоръжение. Обичайната честота на такива проверки е веднъж на две години.
 8. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 8.1. Одобрението, издадено по отношение на тип превозно средство съгласно настоящото правило, може да бъде оттеглено, ако не е спазено изискването, предвидено в параграф 7.1 по-горе, или избраното превозно средство или избраните превозни средства не преминат успешно проверките, предписани в параграф 7.2 по-горе.
 8.2. Ако страна по Спогодбата, която прилага настоящото правило, оттегли одобрение, което е издала, същата трябва незабавно да уведоми за това другите страни по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образеца от приложение 1 към настоящото правило.
 9. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Ако притежателят на одобрението прекрати напълно производството на тип превозно средство, одобрен в съответствие с настоящото правило, той уведомява за това органа по одобряване на типа, издал одобрението. При получаване на съответното съобщение органът информира за него другите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образеца в приложение 1 към настоящото правило.
 10. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
 10.1. Считано от официалната дата на влизане в сила на притурка 1 към серията от изменения 02, никоя страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, не може да отказва издаването на одобрения по реда на настоящото правило, както е изменено с притурка 1 към серията от изменения 02.
 10.2. След изтичане на 12 месеца от датата на влизане в сила на серията от изменения 02, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, са длъжни да издават одобрения само на тези типове превозни средства, които отговарят на изискванията на настоящото правило, както е изменено със серията от изменения 02.
 10.3. След изтичане на 60 месеца от датата на влизане в сила на серията от изменения 02, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да отказват първа национална регистрация (първо пускане в експлоатация) на превозни средства, които не отговарят на изискванията на настоящото правило, както е изменено със серията от изменения 02.
 10.4. След изтичане на 36 месеца от датата на влизане в сила на притурка 1 към серията от изменения 02, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, са длъжни да издават одобрения само на тези типове превозни средства, които отговарят на изискванията на настоящото правило, както е изменено с притурка 1 към серията от изменения 02.
 10.5. След изтичане на 84 месеца от датата на влизане в сила на притурка 1 към серията от изменения 02, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да отказват първа национална регистрация (първо въвеждане в експлоатация) на превозни средства, които не отговарят на изискванията на настоящото правило, както е изменено с притурка 1 към серията от изменения 02.
 10.6. Считано от официалната дата на влизане в сила на серията от


text:
изменения 03, никоя страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, не може да отказва издаването на одобрения по реда на настоящото правило, както е изменено със серията от изменения 03.
 10.7. След изтичане на 24 месеца от официалната дата на влизане в сила на серията от изменения 03, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, са длъжни да издават одобрения само на тези типове превозни средства, които отговарят на изискванията на настоящото правило, както е изменено със серията от изменения 03.
 В случай обаче на превозни средства с електрическо силово предаване, работещо с високо напрежение, се предоставя допълнителен период от 12 месеца, при условие че производителят докаже по удовлетворителен за техническата служба начин, че превозното средство осигурява нива на безопасност, еквивалентни на изискваните от настоящото правило, както е изменено със серия от изменения 03.
 10.8. Страните по договора, прилагащи настоящото правило, не могат да отказват да издават разширения на одобрения, издадени в съответствие с предходни серии от изменения на настоящото правило, когато съответното разширение не води до изменение на системата за задвижване на превозното средство.
 Считано обаче от 48 месеца след официалната дата на влизане в сила на серия от изменения 03, по отношение на превозните средства с електрическо силово предаване, работещо с високо напрежение, след тази дата не трябва се предоставят разширения на одобрения, издадени съгласно предходните серии от изменения.
 10.9. Когато към момента на влизане в сила на серия от изменения 03 към настоящото правило съществуват национални изисквания по отношение на предписанията за безопасност на превозните средства с електрическо силово предаване, работещо с високо напрежение, съответните страни по договора, прилагащи настоящото правило, могат да отказват национална регистрация на тези превозни средства, които не отговарят на националните изисквания, освен ако превозните средства не са одобрени по серия изменения 03 към настоящото правило.
 10.10. Считано от 48 месеца след влизането в сила на серия от изменения 03 на настоящото правило, страните по договора, прилагащи настоящото правило, могат да отказват издаване на национално или регионално одобрение на типа и могат да отказват първа национална или регионална регистрация (първо въвеждане в експлоатация) на превозно средство с електрическо силово предаване, работещо с високо напрежение, което не отговаря на изискванията на серия от изменения 03 към настоящото правило.
 10.11. Одобренията на превозни средства съгласно серия от изменения 02 към настоящото правило, които не са засегнати от серия от изменения 03, остават валидни, като страните по договора, прилагащи правилото, продължават да ги приемат.
 10.12. До 18 месеца след датата на влизане в сила на притурка 3 към серия 03 от изменения към настоящото правило, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да продължат да издават одобрения на типа съгласно серия от изменения 03 към настоящото правило, без да вземат предвид разпоредбите на притурка 3.
 11. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ОТГОВАРЯЩИ ЗА ПРОВЕЖДАНЕТО НА ИЗПИТВАНИЯ ЗА ОДОБРЯВАНЕ, КАКТО И НА ОРГАНИТЕ ПО ОДОБРЯВАНЕТО НА ТИПА
 Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, съобщават на Секретариата на ООН наименованията и адресите на техническите служби, отговарящи за провеждането на изпитвания за одобрение, както и на издаващите одобрения органи по


text:
одобряването на типа, на които се изпращат формулярите, удостоверяващи одобряване, разширяване, или отказ или отмяна на одобрение, или окончателно прекратяване на производството, издадени в други държави.
 (1) Съгласно определеното в Консолидираната резолюция за конструкцията на превозни средства (R.E.3), документ ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3, точка 2 — www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) Отличителните номера на страните по Спогодбата от 1958 г. са дадени в приложение 3 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3), документ ECE/TRANS/WP.29/78/Rev. 3, приложение 3 — www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (3) До 30 септември 2000 г. за целите на изискванията за изпитванията обхватът на нормалните надлъжни настройки се ограничава така, че точката „H“ да попада в границите на дължината на отвора на вратата.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКАТА ЗА ОДОБРЯВАНЕ НА ТИПА
 ОБРАЗЕЦ A
 (Вж. параграф 4.5 от настоящото правило)
 Горната маркировка за одобряване, нанесена върху превозно средство, показва, че съответният тип превозно средство е одобрен по отношение на защитата на пътниците в случай на страничен удар в Нидерландия (E 4) съгласно Правило No 95 с одобрение No 031424. Номерът на одобрението показва, че то е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 95, изменено съгласно серията от изменения 03.
 ОБРАЗЕЦ Б
 (Вж. параграф 4.6 от настоящото правило)
 Горната маркировка за одобряване, нанесена върху превозно средство, показва, че съответният тип превозно средство е одобрен в Нидерландия (E 4) съгласно на Правила No 95 и 24 (1). Първите две цифри от регистрационния номер за одобрение показват, че на датите, на които са били издадени съответните одобрения, Правило No 95 вече е включвало серията от изменения 03, а Правило No 24 — серията от изменения 03.
 (1) Последният номер е даден единствено като пример.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 Процедура за определяне на точката „H“ и действителния ъгъл на торса за места за сядане в моторни превозни средства (1)
 Допълнение 1 —
 Описание на триизмерния апарат за определяне на точка „H“ (3-D H апарат) (1)
 Допълнение 2 —
 Триизмерна координатна система (1)
 Допълнение 3 —
 Контролни данни относно местата за сядане (1)
 (1) Процедурата е описана в приложение 1 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозни средства (RE.3) (документ ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.3). www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4
 ПРОЦЕДУРА ЗА ИЗПИТВАНЕ НА УДАР
 1. СЪОРЪЖЕНИЯ
 1.1. Изпитвателен участък
 Изпитвателният участък трябва да бъде достатъчно голям, за да побере уредбата за задвижване на подвижната деформируема преграда и да позволи изместването на превозното средство след удара, както и монтирането на оборудването за изпитванията. Участъкът, в който настъпват ударът и изместването на превозното средство, трябва да бъде хоризонтален, равен и незамърсен и да бъде представителен за обикновена, суха, незамърсена повърхност на пътна настилка.
 2. УСЛОВИЯ НА ИЗПИТВАНЕТО
 2.1. Превозното средство, което ще бъде изпитвано, трябва да бъде неподвижно.
 2.2. Подвижната деформируема преграда трябва да има характеристиките, посочени в приложение 5 към настоящото правило. Изискванията за тяхната проверка са дадени в допълнението към приложение 5. Подвижната деформируема преграда трябва да бъде оборудвана с подходящо устройство, което да предотвратява повторен удар върху удареното превозно средство.
 2.3. Траекторията на средната надлъжна вертикална равнина на подвижната деформируема преграда трябва да бъде перпендикулярна на средната надлъжна вертикална равнина на изпитваното


text:
превозно средство.
 2.4. Средната надлъжна вертикална равнина на подвижната деформируема преграда трябва да съвпада в границите на ± 25 mm с напречната вертикална равнина, минаваща през точката „R“ на предната седалката, откъм поемащата удара страна на изпитваното превозно средство. Средната хоризонтална равнина, ограничена от външните странични равнини на предната стена, в момента на удара трябва да попада в границите на две равнини, определени преди провеждането на изпитването и разположени 25 mm над и под предварително определената равнина.
 2.5. Контролно-измервателната апаратура трябва да отговаря на ISO 6487:1987, освен ако в настоящото правило не е посочено друго.
 2.6. Стабилизираната температура на манекена по време на изпитването за страничен удар трябва да бъде 22 ± 4 °C.
 3. СКОРОСТ ПРИ ИЗПИТВАНЕТО
 Скоростта на подвижната деформируема преграда в момента на удара трябва бъде 50 ± 1 km/h. Тази скорост следва да бъде стабилизирана най-малко 0,5 m преди удара. Точност на измерване: 1 %. Ако изпитването бъде проведено при по-висока скорост на удара и превозното средство изпълни изискванията, изпитването се приема за задоволително.
 4. СЪСТОЯНИЕ НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО
 4.1. Обща спецификация
 Изпитваното превозно средство трябва да бъде представителен образец за серийното производство, да включва цялото обичайно монтирано оборудване и да бъде в готовност за движение. Някои от компонентите могат да бъдат пропуснати или заменени с еквивалентни маси, при условие че това не повлиява по никакъв начин резултатите от изпитването.
 По споразумение между производителя и техническата служба се разрешава промяна на горивната уредба, така че да се използва подходящо количество гориво за работата на двигателя или на уредбата за преобразуване на електрическата енергия.
 4.2. Спецификация на оборудването на превозното средство
 Изпитваното превозно средство трябва да бъде снабдено с всички допълнително предлагани от производителя устройства или уредби, за които е вероятно да повлияят резултатите от изпитването.
 4.3. Маса на превозното средство
 4.3.1. Превозното средство, което предстои да бъде изпитвано, трябва да има базовата маса, посочена в параграф 2.10 от настоящото правило. Масата на превозното средство се коригира в граници от ± 1 % от базовата маса.
 4.3.2. Резервоарът за гориво трябва да бъде напълнен с вода до 90 % от масата на пълен резервоар с гориво, както е определена от производителя, с допустимо отклонение от ± 1 %.
 Това изискване не се прилага за резервоари за водородно гориво.
 4.3.3. Всички други уредби (спирачки, охлаждане и т. н.) могат да бъдат празни; в този случай масата на течността се компенсира.
 4.3.4. Ако масата на контролно-измервателната апаратура на борда на превозното средство надхвърля разрешените 25 kg, това може да бъде компенсирано чрез намаляване на други маси, които нямат забележим ефект върху резултатите от изпитването.
 4.3.5. Масата на контролно-измервателната апаратура не трябва да променя базовия товар на всяка от осите с повече от 5 %, като всяка промяна не трябва да надхвърля 20 kg.
 5. Подготовка на превозното средство
 5.1. СТРАНИЧНИТЕ ПРОЗОРЦИ ТРЯБВА ДА БЪДАТ ЗАТВОРЕНИ ПОНЕ ОТ СТРАНАТА НА УДАРА.
 5.2. Вратите трябва да бъдат затворени, но не и заключени.
 5.2.1. Въпреки това, в случай на превозни средства, оборудвани с автоматично задействаща се система за заключване на вратите, трябва


text:
да се гарантира, че всички странични врати са заключени преди изпитването.
 5.2.2. В случай на превозни средства, оборудвани с автоматично задействаща се система за заключване на вратите, която се инсталира по избор и/или може да се дезактивира от водача, трябва да се използва една от следните две процедури по избор на производителя:
 5.2.2.1.
 Всички странични врати се заключват ръчно преди началото на изпитването.
 5.2.2.2.
 Трябва да се гарантира, че преди удара страничните врати от страната на удара са отключени, а страничните врати от страната, която не е подложена на удар — заключени; за целите на това изпитване действието на автоматично задействащата се системата за заключване на вратите може да бъде потиснато.
 5.3. Предавателният механизъм се поставя в неутрално положение, а ръчната спирачка се освобождава.
 5.4. Ако превозното средство има система за регулиране на седалките, тя се поставя в положението, определено от производителя.
 5.5. Седалката, на която е поставен манекенът, и нейните елементи, ако са регулируеми, се регулират, както следва:
 5.5.1.
 устройството за надлъжно регулиране, със задействан заключващ механизъм, се поставя в положението, което е най-близко до средата между най-предното и най-задното положение; ако това положение попада между два шлица на плъзгащото устройство, се използва шлицът, който е по-назад;
 5.5.2.
 облегалката за глава се регулира така, че най-горната ѝ точка да бъде на нивото на центъра на тежестта на главата на манекена; ако това не е възможно, облегалката за глава се поставя в нейното най-горно положение;
 5.5.3.
 ако производителят не е посочил друго, облегалката на седалката се регулира така, че базовата линия на торса на триизмерния апарат за определяне на точка „H“ да бъде под ъгъл от 25 ± 1° назад.
 5.5.4.
 всички останали устройства за регулиране на седалката трябва да бъдат поставени в точката, намираща се по средата на наличния ход; устройството за регулиране по височина обаче трябва да бъде поставено в положение, което съответства на седалка с фиксирана височина, ако превозното средство се предлага с регулируеми и неподвижни седалки. Ако няма заключващи позиции в съответните средни точки от наличния ход на устройствата, се използват позициите в непосредствена близост, намиращи се назад, надолу или навън от средните точки на превозното средство по хода на устройството. За ротационни (накланящи се) регулировъчни устройства за придвижване назад се приема накланяне, което придвижва главата на манекена назад. Ако манекенът излиза извън нормалния обем, заеман от пътника, напр. главата опира в тапицерията на тавана, тогава се осигурява 1 cm просвет чрез: вторични регулировки, ъгъл на облегалката на седалката или надлъжно регулиране, в този ред.
 5.6. Ако производителят не е предвидил друго, останалите предни седалки се поставят в същото положение като седалката, в която е поставен манекенът, ако това е възможно.
 5.7. Ако кормилото е регулируемо, всички регулиращи устройства се поставят в средата на наличния ход за регулиране.
 5.8. Гумите трябва да бъдат напомпани до налягането, указано от производителя на превозното средство.
 5.9. Изпитваното превозно средство трябва да бъде поставено хоризонтално (без наклон спрямо надлъжната му ос) и да се поддържа в това положение с помощта на подпори, докато манекенът за изпитване на страничен удар бъде


text:
поставен на мястото си и подготвителните работи бъдат приключени.
 5.10. Превозното средство трябва да бъде в своето нормално положение, съответстващо на условията, посочени в параграф 4.3 по-горе. Превозните средства с окачване, позволяващо регулиране на просвета, се изпитват при нормални условия на използване при скорост от 50 km/h, както е указано от производителя. Изпълнението на това изискване се осигурява, ако е необходимо, посредством допълнителни подпори, като те не бива да оказват влияние върху поведението на изпитваното превозно средство при удар по време на изпитването.
 5.11. Регулировка на електрическото силово предаване
 5.11.1. Степента на зареждане на ПСНЕ трябва да бъде такава, че да позволява нормалната експлоатация на силовото предаване, препоръчана от производителя.
 5.11.2. Електрическото силово предаване трябва да бъде захранено със или без използването на оригиналните източници на електрическа енергия (напр. двигател-генератор, ПСНЕ или системата за преобразуване на електрическата енергия), като все пак:
 5.11.2.1.
 По споразумение между техническата служба и производителя е допустимо изпитването да бъде извършено без да бъдат захранени всички или някои части на силовото предаване, доколкото това няма отрицателно влияние върху резултата от изпитването. За частите на електрическото силово предаване, които не са захранени, защитата срещу поражение от електрически ток трябва да бъде доказана посредством физическа защита или изолационно съпротивление, или подходящи допълнителни доказателства.
 5.11.2.2.
 В случай на наличие на автоматично прекъсване, по искане на производителя се допуска изпитването да бъде извършено със задействано автоматично прекъсване. В този случай трябва да се докаже, че автоматичното прекъсване ще се е задействало по време на изпитването на удар. Това включва сигнала за автоматично задействане, както и галваничното разделяне, като се отчитат условията по време на удара.
 6. МАНЕКЕН ЗА ИЗПИТВАНЕ НА СТРАНИЧЕН УДАР И НЕГОВОТО МОНТИРАНЕ
 6.1. Манекенът за изпитване на страничен удар трябва да отговаря на спецификациите, дадени в приложение 6, и да бъде поставен на предната седалка от страната на удара съгласно процедурата, посочена в приложение 7 към настоящото правило.
 6.2. Използват се обезопасителните колани или други системи за задържане, посочени за превозното средство. Коланите трябва да бъдат от одобрен тип, отговарящ на Правило No 16 или на други еквивалентни изисквания, и да бъдат присъединени към закрепващи устройства, отговарящи на Правило No 14 или на други еквивалентни изисквания.
 6.3. Предпазният колан или системата за задържане трябва да бъде регулиран/а според манекена съгласно инструкциите на производителя. Ако няма инструкции на производителя, регулирането за височина, ако има такова, следва да бъде поставено в средно положение; ако такова положение липсва, се използва положението, непосредствено под него.
 7. ИЗМЕРВАНИЯ ВЪРХУ МАНЕКЕНА ЗА ИЗПИТВАНЕ НА СТРАНИЧЕН УДАР
 7.1. Записват се показанията от следните измервателни устройства.
 7.1.1. Измервания в главата на манекена
 Резултантно триосно ускорение в центъра на тежестта на главата. Контролно-измервателната апаратура за главата трябва да отговаря на ISO 6487:1987 със:
 CFC: 1 000 Hz, и
 CAC: 150 g
 7.1.2. Измервания в гръдния кош на манекена
 Трите канала за измерване на огъването на ребрата на гръдния кош трябва да отговарят на ISO 6487:1987
 CFC: 1 000 Hz
 CAC: 60 mm
 7.1.3. Измервания в таза на манекена
 Каналът за измерване на силата в таза трябва


text:
да отговаря на ISO 6487:1987
 CFC: 1 000 Hz
 CAC: 15 kN
 7.1.4. Измервания в коремната област на манекена
 Каналите за измерване на силата в коремната област трябва да отговарят на ISO 6487:1987
 CFC: 1 000 Hz
 CAC: 5 kN
 Допълнение 1
 ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ ПОКАЗАТЕЛИ
 Изискваните резултати от изпитванията са определени в параграф 5.2 от настоящото правило.
 1. ПОКАЗАТЕЛ ЗА НАТОВАРВАНЕ НА ГЛАВАТА (HPC)
 При осъществен контакт с главата, този технически показател се изчислява за целия период от първоначалния контакт до последния момент на последния контакт.
 HPC е максималната стойност на израза:
 където „a“ е резултантното ускорение в центъра на тежестта на главата в метри за секунда на квадрат, разделено на 9,81, записано като функция от времето и филтрирано при честотен клас на измервателния канал 1 000 Hz; t1 и t2 са две произволни точки във времето между първоначалния контакт и последния момент на последния контакт.
 2. ТЕХНИЧЕСКИ ПОКАЗАТЕЛИ ЗА ГРЪДНИЯ КОШ
 2.1. Огъване в гръдния кош: максималната стойност на огъване на което и да е ребро, определена от преобразувателите на изместването на гръдния кош, филтрирана при честотен клас на измервателния канал 180 Hz.
 2.2. Вискозитетен показател: максималната вискозитетна реакция е максималната стойност на VC на което и да е ребро, която се изчислява като моментното произведение на относителното свиване на гръдния кош спрямо половината му, и скоростта на свиване, получена чрез диференциране на свиването, филтрирана при честотен клас на измервателния канал 180 Hz. За целите на това изчисление стандартната широчина на половината ребрена клетка на гръдния кош е 140 mm.
 където D (в метри) = огъване на ребрата
 Изчислителният алгоритъм, който се използва, е представен в приложение 4, допълнение 2.
 3. ПОКАЗАТЕЛ ЗА ЗАЩИТА НА КОРЕМНАТА ОБЛАСТ
 Максималната сила при удар в коремната област е максималната стойност на сбора от трите сили, измерени от преобразувателите, монтирани на 39 mm под повърхността на страната на удара, CFC 600 Hz.
 4. ТЕХНИЧЕСКИ ПОКАЗАТЕЛ НА ТАЗА
 Максималната сила при удар в лонното свързване на таза (PSPF) е максималната сила, измерена с динамометричен датчик в лонното свързване на таза, филтрирана при честотен клас на измервателния канал 600 Hz.
 Допълнение 2
 ПРОЦЕДУРА ЗА ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ВИСКОЗИТЕТНИЯ ПОКАЗАТЕЛ ЗА EUROSID 1
 Вискозитетният показател VC се изчислява като моментното произведение от свиването и степента на огъване на реброто. И двете стойности се получават чрез измерване на огъването на реброто. Реакцията на огъване на реброто се филтрира еднократно при честотен клас на измервателния канал 180. Свиването в момент от времето (t) се изчислява като огъването спрямо този филтриран сигнал, изразено като относителна част от половината ширина на гръдния кош на EUROSID 1, измерена при металните ребра (0,14 m):
 Скоростта на огъване на реброто в момент от времето (t) се изчислява от филтрираното огъване като:
 където D(t) е огъването в момент от времето (t) в метри, а ∂t е интервалът от време в секунди между измерванията на огъването. Максималната стойност на ∂t е 1,25 × 10– 4 секунди.
 Процесът на изчисляване е показан по-долу под формата на блок-схема:
 ПРИЛОЖЕНИЕ 5
 ХАРАКТЕРИСТИКИ НА ПОДВИЖНАТА ДЕФОРМИРУЕМА ПРЕГРАДА
 1. ХАРАКТЕРИСТИКИ


text:
НА ПОДВИЖНАТА ДЕФОРМИРУЕМА ПРЕГРАДА
 1.1. Подвижната деформируема преграда (MDB) включва ударно тяло и количка с колела.
 1.2. Общата маса трябва да бъде 950 ± 20 kg.
 1.3. Центърът на тежестта трябва да се намира в средната надлъжна вертикалната равнина (с отклонение до 10 mm) на разстояние 1 000 ± 30 mm зад предната ос и 500 ± 30 mm над земната повърхност.
 1.4. Разстоянието между челната стена на ударното тяло и центъра на тежестта на преградата трябва да бъде 2 000 ± 30 mm.
 1.5. Разстоянието от ударното тяло до земята трябва да бъде 300 ± 5 mm, измерено в неподвижно положение от долния ръб на по-долната челна плоча, преди удара.
 1.6. Широчината на предното и задното междуколесно разстояние на количката с колела трябва да е 1 500 ± 10 mm.
 1.7. Междуосието на количката с колела трябва да бъде 3 000 ± 10 mm.
 2. ХАРАКТЕРИСТИКИ НА УДАРНОТО ТЯЛО
 Ударното тяло се състои от шест отделни алуминиеви блока, изградени от шестостенни клетки, които са обработени по такъв начин, че да осигуряват прогресивно нарастваща сила с нарастващо огъване (вж. параграф 2.1 по-долу). Към клетъчните алуминиеви блокове са прикрепени предни и задни алуминиеви плочи.
 2.1. Клетъчни блокове
 2.1.1. Геометрични характеристики
 2.1.1.1. Ударното тяло се състои от шест съединени зони, чиито форми и разположение са показани на фигури 1 и 2. Зоните са определени като участъци с размери 500 ± 5 mm × 250 ± 3 mm на фигури 1 и 2. Зоната от 500 mm трябва да бъде в посока W, а зоната от 250 mm в посока L на алуминиевата клетъчна конструкция (вж. фигура 3).
 2.1.1.2. Ударното тяло е разделено на две редици. По-долната редица трябва да бъде с височина 250 ± 3 mm и дълбочина от 500 ± 2 mm след предварителния удар (вж. параграф 2.1.2 по-долу), като дълбочината е по-голяма с 60 ± 2 mm от тази на горната редица.
 2.1.1.3. Блоковете трябва да бъдат центрирани върху шестте зони, определени на фигура 1, като всеки блок (включително незавършените клетки) трябва да покрива напълно мястото, определено за всяка от зоните.
 2.1.2. Предварителен удар
 2.1.2.1. Предварителният удар трябва да се произведе на повърхността на шестостенните клетки, към които са прикрепени предните плочи.
 2.1.2.2. Блокове 1, 2 и 3 трябва да бъдат смачкани с 10 ± 2 mm при горната повърхност преди самото изпитване, за да се постигне дълбочина от 500 ± 2 mm (фигура 2).
 2.1.2.3. Блокове 4, 5 и 6 трябва да бъдат смачкани с 10 ± 2 mm при горната повърхност преди самото изпитване, за да се постигне дълбочина от 440 ± 2 mm.
 2.1.3. Характеристики на материала
 2.1.3.1. Размерите на клетката трябва да бъдат 19 mm ± 10 % за всеки блок (вж. фигура 4).
 2.1.3.2. Клетките трябва да бъдат изработени от алуминий 3003 — за горната редица.
 2.1.3.3. Клетките трябва да бъдат изработени от алуминий 5052 — за долната редица.
 2.1.3.4. Алуминиевите шестостенни клетъчни блокове трябва да бъдат обработени по такъв начин, че кривата сила—огъване при статичен удар (съгласно описаната в параграф 2.1.4 по-долу процедура) да


text:
бъде в границите на определените в допълнение 1 към настоящото приложение коридори за всеки от шестте блока. Обработените шестостенни клетки, използвани в шестостенните блокове, които ще се използват за изграждане на преградата, трябва да бъдат почистени, за да се премахнат всякакви остатъчни материали, евентуално получени при обработката на суровината за шестостените.
 2.1.3.5. Масата на блоковете във всяка партида не трябва да се различава с повече от 5 % от средната маса за блок от същата партида.
 2.1.4. Статични изпитвания
 2.1.4.1. По един образец от всяка партида обработен материал за шестостенните клетки се изпитва съгласно процедурата за статични изпитвания, описана в параграф 5 от настоящото приложение.
 2.1.4.2. За всеки изпитван блок отношението сила—свиване трябва да бъде в границите на коридорите сила—огъване, определени в допълнение 1. За всеки блок на преградата са определени статични коридори за отношението сила—огъване.
 2.1.5. Динамични изпитвания
 2.1.5.1. Характеристиките на динамична деформация при удар трябва да отговарят на протокола, описан в параграф 6 от настоящото приложение.
 2.1.5.2. Отклонение от границите на коридорите сила—огъване, характеризиращи коравината на ударното тяло, която е определена в допълнение 2 от настоящото приложение, се допуска, при положение че:
 2.1.5.2.1. отклонението настъпва след започване на удара и преди деформацията на ударното тяло да достигне 150 mm;
 2.1.5.2.2. отклонението не надхвърля 50 % от най-близката предписана моментна граница на коридора;
 2.1.5.2.3. всяко едно огъване, съответстващо на всяко едно отклонение, не надхвърля 35 mm, а сумата от тези огъвания не надхвърля 70 mm (вж. допълнение 2 към настоящото приложение);
 2.1.5.2.4. сумата на енергията, извлечена от отклонението извън коридора за стойностите, не надвишава 5 % от общата енергия за този блок.
 2.1.5.3. Блокове 1 и 3 са идентични. Тяхната коравина е такава, че техните криви сила—огъване попадат в коридора на фигура 2a.
 2.1.5.4. Блокове 5 и 6 са идентични. Тяхната коравина е такава, че техните криви сила—огъване попадат в коридора на фигура 2г.
 2.1.5.5 Коравината на блок 2 е такава, че неговите криви сила—огъване попадат в коридора на фигура 2б.
 2.1.5.6. Коравината на блок 4 е такава, че неговите криви сила—огъване попадат в коридора на фигура 2в.
 2.1.5.7. Кривата сила—огъване на ударното тяло като цяло трябва да попадне в коридора на фигура 2д.
 2.1.5.8. Кривите сила—огъване се проверяват посредством изпитването, описано подробно в приложение 5, параграф 6, състоящо се от удар на преградата срещу динамометрична стена при скорост от 35 ± 0,5 km/h.
 2.1.5.9. Енергията (1), разсеяна спрямо блокове 1 и 3 по време на изпитването, трябва да бъде равна за тези блокове на 9,5 ± 2 kJ.
 2.1.5.10. Енергията, разсеяна спрямо блокове 5 и 6 по време на изпитването, трябва да бъде равна за тези блокове на 3,5 ± 1 kJ.
 2.1.5.11. Енергията, разсеяна спрямо блок 4, трябва да бъде равна на 4 ± 1 kJ.
 2.1.5.12. Енергията, разсеяна спрямо блок 2, трябва да бъде равна на 15 ± 2 kJ.
 2.1.5.13. Общата енергия, разсеяна по време на удара, трябва да бъде равна на 45 ± 3 kJ.
 2.1.5.14. Максималната деформация на ударното тяло от точката на първия контакт, изчислена от натрупването на показанията на акселерометрите съгласно


text:
параграф 6.6.3 от настоящото приложение, трябва да бъде равна на 330 ± 20 mm.
 2.1.5.15. Крайната остатъчна статична деформация на ударното тяло, измерена след динамичното изпитване при ниво B (фигура 2), трябва да бъде равна на 310 ± 20 mm.
 2.2. Челни плочи
 2.2.1. Геометрични характеристики
 2.2.1.1. Челните плочи са с широчина 1 500 ± 1 mm и височина 250 ± 1 mm. Дебелината им е 0,5 ± 0,06 mm.
 2.2.1.2. След монтирането габаритните размери на ударното тяло (определени на фигура 2) трябва да бъдат: 1 500 ± 2,5 mm широчина и 500 ± 2,5 mm височина.
 2.2.1.3. Горният ръб на долната челна плоча и долният ръб на горната челна плоча трябва да бъдат подравнени в рамките на отклонение от 4 mm.
 2.2.2. Характеристики на материала
 2.2.2.1. Челните плочи се изработват от алуминий от сериите AlMg2 до AlMg3 с удължение ≥ 12 % и максимална якост на опън (UTS) ≥ 175 N/mm2.
 2.3. Задна плоча
 2.3.1. Геометрични характеристики
 2.3.1.1. Геометричните характеристики са съгласно фигури 5 и 6.
 2.3.2. Характеристики на материала
 2.3.2.1. Задната плоча се състои от алуминиев лист с дебелина 3 mm. Задната плоча трябва да бъде изработена от алуминий от сериите AlMg2 до AlMg3 с твърдост между 50 и 65 по Бринел. Върху плочата трябва да бъдат перфорирани отвори за вентилация: разположението, диаметърът и стъпката са показани на фигури 5 и 7.
 2.4. Разположение на шестостенните блокове
 2.4.1. Шестостенните блокове трябва да бъдат центрирани върху перфорираната зона на задната плоча (фигура 5).
 2.5. Свързване
 2.5.1. За челната и задната плоча директно върху повърхността на челната плоча се полага равномерно свързващо вещество при максимално относително количество 0,5 kg/m2, като се получава максимална дебелина на покритието от 0,5 mm. Използваното навсякъде свързващо вещество трябва да бъде състоящ се от две части полиуретан (като смола Ciba Geigy XB5090/1 с втвърдител XB5304) или негов еквивалент.
 2.5.2. По отношение на задната плоча минималната свързваща сила трябва да бъде 0,6 MPa, (87 psi), изпитана съгласно параграф 2.5.3.
 2.5.3. Изпитвания на свързващата сила:
 2.5.3.1. Използва се изпитване на хоризонтален опън, за да се измери силата на свързващите вещества съгласно ASTM C297-61.
 2.5.3.2. Частта, която се изпитва, трябва да бъде с размери 100 mm × 100 mm и 15 mm дълбочина, свързана към образец от материала, използван за задната плоча, с вентилационни отвори. Използваният шестостен трябва да бъде представителен образец за използваните в ударното тяло, т.е. да бъде ецван до същата степен като шестостена, разположен близко до задната плоча на преградата, но без предварително смачкване.
 2.6. Проследяемост
 2.6.1. Ударните тела носят последователни серийни номера, щамповани, ецвани или трайно нанесени по друг начин, които показват партидата на отделните блокове и датата на производство.
 2.7. Прикрепване на ударното тяло
 2.7.1. Прикрепването към количката трябва да съответства на показаното на фигура 8. Използват се болтове M8, като нищо не трябва да бъде с по-големи размери от преградата пред колелата на количката. Между фланеца на долната задна плоча и предната част на количката трябва да се използват подходящи разделители, за да се избегне изкривяването на задната плоча при затягане на


text:
скрепителните болтове.
 3. ВЕНТИЛАЦИОННА СИСТЕМА
 3.1. Разделителната повърхност между количката и вентилационната система трябва да бъде масивна, корава и равна. Вентилационното устройство представлява част от количката, а не от ударното тяло, доставено от производителя. Геометричните характеристики на вентилационното устройство трябва да съответстват на фигура 9.
 3.2. Процедура за монтиране на вентилационното устройство.
 3.2.1. Вентилационното устройство се монтира върху челната плоча на подвижното тяло;
 3.2.2. Уверете се, че в нито една точка между вентилационното устройство и челната повърхност на количката не може да влезе калибратор с дебелина 0,5 mm. При наличие на хлабини по-големи от 0,5 mm вентилационната рамка се поставя повторно или се регулира, за да приляга без наличие на хлабини, по-големи от 0,5 mm.
 3.2.3. Вентилационното устройство се демонтира от челната повърхност на количката;
 3.2.4. Към челната повърхност на количката се прикрепя пласт корк с дебелина 1,0 mm;
 3.2.5. Вентилационното устройство се монтира повторно към челната повърхност на количката и се притяга, за да се избегне получаването на въздушни възглавници.
 4. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Процедурите за гарантиране съответствието на производството трябва да отговарят на разпоредбите на допълнение 2 към Спогодбата (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), като се съблюдават следните изисквания:
 4.1. Производителят носи отговорност за гарантиране съответствието на производството и за тази цел е длъжен по-специално да:
 4.1.1. осигури съществуването на ефективни процедури, така че качеството на продуктите да може да бъде проверявано;
 4.1.2. разполага с достъп до изпитвателното оборудване, необходимо за проверка на съответствието на всеки един продукт;
 4.1.3. гарантира, че резултатите от изпитванията се записват и документацията се съхранява в продължение на 10 години след провеждане на изпитванията;
 4.1.4. покаже, че изпитваните образци са надеждна мярка за качествата на цялата партида (примери за методи на вземане на образци при партидно производство са дадени по-долу);
 4.1.5. анализира резултатите от изпитванията, за да удостовери и да осигури стабилност на характеристиките на партидата, като отчете променливите при промишленото производство като температура, качество на суровината, време на потапяне в химически разтвори, химически концентрации, време при неутрализация и др., и контрол върху обработвания материал, за да се отстранят всякакви остатъци от процеса на обработката;
 4.1.6. осигури процедура, при която всяко установяване на несъответствие при набор образци или изпитвани мостри води до по-нататъшно вземане на образци и извършване на изпитвания. Трябва да се предприемат всички необходими стъпки за възстановяване на съответствието на съответното производство.
 4.2. Производителят трябва да е сертифициран най-малко на нивото на стандарта ISO 9002.
 4.3. Минимални условия за контрол на производството: титулярят на споразумението трябва да обезпечи осъществяването на контрол за съответствие, като следва методите, описани по-долу.
 4.4. Примери за вземане на образци по партида
 4.4.1. Ако няколко екземпляра от един тип блок се изработват от един първоначален алуминиев блок от шестостенни клетки и се обработват в една баня (успоредно производство), един от тях може да бъде взет за образец, при положение, че се полагат грижи обработката на всички блокове да бъде еднаква. Ако тези условия не са изпълнени, може да се наложи избирането на повече от един образец.
 4.4.2. Ако ограничен брой блокове от един и същ вид (например от три до двадесет)


text:
се обработват в една и съща баня (серийно производство), тогава първият и последният от обработените блокове на една партида, всички от които са изработени от един и същ първоначален алуминиев блок, се вземат като представителни образци. Ако първият образец отговаря на изискванията, но последният не отговаря, може да се наложи вземането на допълнителни образци от по-ранен етап на производството, докато не се намери образец, който отговаря на изискванията. За одобрени се считат само блоковете между взетите образци.
 4.4.3. След като се натрупа опит с контрола за стабилност на производството, може да се окаже възможно съчетаването на двата подхода за вземане на образци, така че повече от една групи успоредно производство да могат да бъдат приети като една партида, при положение че образци от първата и от последната производствени групи показват съответствие.
 5. СТАТИЧНИ ИЗПИТВАНИЯ
 5.1. Изпитват се един или повече образци (съгласно партидния метод), взети от всяка партида обработен шестостенен материал, като се прилага следната процедура:
 5.2. За статични изпитвания алуминиевият клетъчен материал трябва да бъде с размери, които отговарят на размерите на обичаен блок за ударното тяло, т. е. 250 mm × 500 mm × 440 mm за горния ред и 250 mm × 500 mm × 500 mm за долния ред.
 5.3. Образците трябва да бъдат притиснати между две успоредни притискащи плочи, които са поне с 20 mm по-големи от напречното сечение на блока.
 5.4. Скоростта на свиване трябва да бъде 100 mm на минута, с допустимо отклонение от 5 %.
 5.5. Набирането на данни за статично свиване трябва да се извършва при минимум 5 Hz.
 5.6. Статичното изпитване продължава, докато свиването на блока достигне поне 300 mm за блокове от 4 до 6 и 350 mm за блокове от 1 до 3.
 6. ДИНАМИЧНО ИЗПИТВАНЕ
 На всеки 100 произведени челни части на прегради производителят прави едно динамично изпитване срещу динамометрична стена, подпряна с неподвижна твърда преграда, в съответствие с описания по-долу метод.
 6.1. Съоръжение
 6.1.1. Изпитвателен участък
 6.1.1.1. Изпитвателният участък трябва да бъде достатъчно голям, за да побере пистата за привеждане в движение на подвижната деформируема преграда, твърдата преграда и техническото оборудване, необходимо за провеждане на изпитването. Последната отсечка от пистата, най-малко 5 m преди твърдата преграда, трябва да бъде хоризонтална, равна и гладка.
 6.1.2. Неподвижно закрепена твърда преграда и динамометрична стена
 6.1.2.1. Твърдата стена се състои от блок стоманобетон с широчина не по-малко от 3 m и височина най-малко 1,5 m. Дебелината на твърдата стена трябва да е такава, че теглото ѝ да бъде най-малко 70 тона.
 6.1.2.2. Челната повърхност трябва да бъде вертикална, разположена перпендикулярно на оста на пистата за ускоряване и оборудвана с шест динамометрични датчика, всеки от които е в състояние да измерва общата сила на съответния блок от ударното тяло на подвижната деформируема преграда в момента на удара. Центровете на зоните на ударните плочи на динамометричните датчици трябва да бъдат подравнени с тези на шестте зони на удар на челната повърхност на подвижната деформируема преграда. Техните външни ръбове трябва да отстоят от съседните зони на 20 mm, така че в рамките на


text:
допустимите отклонения при центровката на ударната зона на подвижната деформируема преграда, ударните зони да не влизат в контакт със съседните зони на ударната плоча. Монтирането на датчика и повърхностите на плочата трябва да отговаря на изискванията, изложени в приложението към ISO 6487:1987.
 6.1.2.3. Към всеки динамометричен датчик се добавя защитен капак, изработен от шперплат (дебелина: 12 ± 1 mm) така, че да не влошава подаваните от преобразувателите сигнали.
 6.1.2.4. Твърдата стена трябва или да бъде закрепена в земята или поставена на земята, ако е необходимо, осигурена с допълнителни укрепващи устройства, които ограничават нейното огъване. Може да се използва твърда стена (към която се прикрепват динамометричните датчици), която има различни характеристики, но дава резултати, които са поне в същата степен меродавни.
 6.2. Задвижване на подвижната деформируема преграда
 В момента на удара подвижната деформируема преграда не трябва повече да е подложена на действието на допълнителни задвижващи или насочващи устройства. Тя трябва да достигне препятствието по траектория на движение, която е перпендикулярна на челната повърхност на динамометричната стена. Ударът трябва да попадне в предвидения център на удара с отклонение не по-голямо от 10 mm.
 6.3. Контролно-измервателни уреди
 6.3.1. Скорост
 Скоростта на удара трябва да бъде 35 ± 0,5 km/h, като уредът, използван за измерване скоростта на удара, трябва да работи с грешка до 0,1 %.
 6.3.2. Натоварване
 Контролно-измервателните уреди трябва да отговарят на спецификациите, установени в ISO 6487:1987
 CFC за всички блокове
 :
 60 Hz
 CAC за блокове 1 и 3
 :
 200 kN
 CAC за блокове 4, 5 и 6
 :
 100 kN
 CAC за блок 2
 :
 200 kN
 6.3.3. Ускорение
 6.3.3.1. Ускорението по дължина се измерва в три отделни точки на количката, една в центъра и по една за всяка от страните, избрани на места, които не изложени на огъване.
 6.3.3.2. Централният акселерометър трябва да бъде разположен в границите на 500 mm от центъра на тежестта на подвижната деформируема преграда и трябва да лежи във вертикалната надлъжна равнина, намираща се на ± 10 mm от центъра на тежестта на подвижната деформируема преграда.
 6.3.3.3. Страничните акселерометри трябва да бъдат разположени на една и съща височина ± 10 mm, както и на едно и също разстояние от челната повърхност на подвижната деформируема преграда ± 20 mm.
 6.3.3.4. Контролно-измервателната апаратура трябва да отговаря на ISO 6487:1987, със следните спецификации:
 CFC 1 000 Hz (преди интегриране)
 CAC 50 g
 6.4. Общи спецификации на преградата
 6.4.1. Индивидуалните характеристики на всяка преграда трябва да съответстват на параграф 1 от настоящото приложение и се регистрират.
 6.5. Общи спецификации на ударното тяло
 6.5.1. Пригодността на едно ударно тяло по отношение на изискванията за динамично изпитване се потвърждава, когато всеки от шестте динамометрични датчика подава сигнали, които отговорят на изискванията, посочени в настоящото приложение.
 6.5.2. Ударните тела носят последователни серийни номера, щамповани, ецвани или трайно нанесени по друг начин, които указват партидата на отделните блокове и датата на производство.
 6.6. Процедура за обработка на данните
 6.6.1. Необработени данни: в момент от време T = T0 всички корекции трябва да бъдат отстранени от данните. Методът, посредством който те биват отстранявани,


text:
се записва в протокола от изпитването.
 6.6.2. Филтриране
 6.6.2.1. Необработените данни се филтрират преди обработка/изчисление.
 6.6.2.2. Данните от акселерометъра, които ще бъдат натрупвани, се филтрират до CFC 180, ISO 6487:1987.
 6.6.2.3. Данните от акселерометъра за изчисляване на ударния импулс се филтрират до CFC 60, ISO 6487:1987.
 6.6.2.4. Данните от динамометричния датчик се филтрират до CFC 60, ISO 6487:1987.
 6.6.3. Изчисляване на челното огъване на подвижната деформируема преграда
 6.6.3.1. Данните от всичките три отделни акселерометъра (след филтриране при CFC 180) се сумират два пъти, за да се получи огъването на деформируемия елемент на преградата.
 6.6.3.2. Първоначалните условия за огъване са:
 6.6.3.2.1. Скорост= скорост на удара (взема се от устройството за измерване на скоростта).
 6.6.3.2.2. Огъване= 0.
 6.6.3.3. Огъването от лявата страната, по средната линия и от дясната страна на подвижната деформируема преграда се нанася на диаграмата спрямо времето.
 6.6.3.4. Максималното огъване, изчислено от всеки от трите акселерометъра, трябва да бъде в границите на 10 mm. Ако това изискване не е изпълнено, стойността, излизаща извън допустимите граници, не се взема предвид и се проверява дали разликата между огъването, изчислено от останалите два акселерометъра, е в границите на 10 mm.
 6.6.3.5. Ако стойностите на огъване, измерени от акселерометрите от лявата страна, дясната страна и по средната линия, са в границите на 10 mm, тогава средното ускорение от трите акселерометъра се използва за изчисляване огъването на челото на преградата.
 6.6.3.6. Ако стойността на огъване от само два акселерометъра отговаря на изискването за 10 mm, тогава ускорението от тези два акселерометъра трябва да се използва за изчисляване огъването на челото на преградата.
 6.6.3.7. Ако стойностите на огъване, изчислени от всичките три акселерометъра (от лявата страна, от дясната страна и по средната линия) НЕ отговарят на изискването за 10 mm, тогава първоначалните данни трябва да се прегледат, за да се установят причините за подобно голямо отклонение. В този случай конкретната лаборатория за изпитвания трябва да реши кои от данните от акселерометрите следва да се използват за определяне огъването на подвижната деформируема преграда, като изпитванията за сертифициране трябва се да проведат повторно, ако никои от данните не могат да се използват. В протокола от изпитването се дава пълно обяснение на случая.
 6.6.3.8. Средните показатели за огъването като функция на времето се комбинират с данните за силата като функция на времето от динамометричните показатели, за да се получи като краен резултат отношението сила—огъване за всеки от блоковете.
 6.6.4. Изчисляване на енергията
 Погълнатата енергия за всеки блок и за цялото чело на подвижната деформираща преграда се изчислява до точката на максимално огъване на преградата.
 където:
 t0
 е моментът на първия контакт,
 t1
 е моментът, в който количката преминава в покой, т. е. когато u = 0,
 s
 е огъването на деформируемия елемент на подвижното тяло, изчислено съгласно предписанията на параграф 6.6.3.
 6.6.5. Проверка на данните за динамична сила
 6.6.5.1. Сравнява се общият импулс на удара I, изчислен чрез интегриране на общата сила за времето на контакта с промяната на импулса на силата за този период (M*)V).
 6.6.5.2. Сравнява се общата промяна на енергията с промяната на кинетичната енергия на


text:
подвижната деформируема преграда, дадена чрез:
 където Vi е скоростта на удара, а M — цялата маса на подвижната деформируема преграда.
 Ако промяната на импулса на силата (M*)V) не е равна на общия импулс (I) ± 5 %, или ако общото количество погълната енергия (EEn) не е равно на кинетичната енергия EK ± 5 %, тогава данните от изпитването трябва да се проверят, за да се установи причината за тази грешка.
 Фигура 1
 Конструкция на ударното тяло
 (2)
 Фигура 2
 Горна част на удара
 Фигура 3
 Ориентация на алуминиева шестостенна клетка
 Фигура 4
 Размери на алуминиевите шестостенни клетки
 Фигура 5
 Конструкция на задната плоча
 Фигура 6
 Закрепване на задната плоча към вентилационното устройство и челната плоча на количката
 Фигура 7
 Шахматна стъпка за вентилационните отвори на задната плоча
 Горни и долни фланци на задната плоча
 Бележка: Отворите за прикрепване при долния фланец могат да се отворят до канали, както е показано по-долу, за улесняване на прикрепването, стига да може да се постигне достатъчно захващане, за да се избегне разединяване по време на цялото изпитване на удар.
 Фигура 8
 Фигура 9
 Вентилационна рамка
 Вентилационното устройство представлява конструкция, изградена от плоча с дебелина 5 mm и широчина 20 m. Само вертикалните плочи са перфорирани с девет 8-милиметрови отвора, за да се осигури хоризонтална циркулация на въздуха.
 (1) Посочените количества енергия са количествата изразходвана от системата енергия, когато смачкването на ударното тяло е най-голямо.
 (2) Всички размери са дадени в милиметри. Предвидените допустими отклонения в размерите на блоковете дават възможност да се намалят трудностите при измерване на алуминиевите клетки. Допустимите отклонения в габаритните размери на ударното тяло са по-малки от тези при отделните блокове, тъй като шестоъгълните блокове могат да се регулират, като се припокрият, ако се наложи, за да се запазят стойности, по-близки до определените размери на челната страна.
 Допълнение 1
 КРИВИ СИЛА—ОГЪВАНЕ ЗА СТАТИЧНИ ИЗПИТВАНИЯ
 Фигура 1a
 Блокове 1 и 3
 Фигура 1б
 Блок 2
 Фигура 1в
 Блок 4
 Фигура 1г
 Блокове 5 и 6
 Допълнение 2
 КРИВИ СИЛА—ОГЪВАНЕ ЗА ДИНАМИЧНИ ИЗПИТВАНИЯ
 Фигура 2a
 Блокове 1 и 3
 Фигура 2б
 Блок 2
 Фигура 2в
 Блок 4
 Фигура 2г
 Блокове 5 и 6
 Фигура 2д
 Общо блокове
 Допълнение 3
 ПРОВЕРКА НА ПОДВИЖНАТА ДЕФОРМИРУЕМА ПРЕГРАДА
 1. ОБХВАТ
 Настоящото допълнение съдържа предписание за проверка на подвижната деформируема преграда. Органът по одобряване на типа отговаря за това подвижната деформируема преграда да е в съответствие със спецификациите, като за целта се използва изпитване спрямо динамометрична стена, поддържана от неподвижна твърда преграда.
 2. СЪОРЪЖЕНИЕ
 2.1. Изпитвателен участък
 Изпитвателният участък трябва да бъде достатъчно голям, за да побере пистата за привеждане в движение на подвижната деформируема преграда, твърдата преграда и техническото оборудване, необходимо за провеждане на изпитването. Последната отсечка от пистата, най-малко 5 m преди твърдата преграда, трябва да бъде хоризонтална, равна и гладка.
 2.2. Неподвижно закрепена твърда преграда и динамометрична стена
 2.2.1. Твърдата преграда се състои от стоманобетонен блок с минимална ширина 3 m отпред и минимална височина 1,5 m. Дебелината на твърдата стена е такава, че теглото ѝ да бъде най-малко 70 тона. Предната страна трябва да


text:
бъде вертикална, перпендикулярна на оста на пистата за привеждане в движение и покрита с динамометрични датчици, които могат да измерят общото натоварване на всеки блок от ударното тяло на подвижната деформируема преграда в момента на удар. Центровете на зоните на ударната плоча трябва да бъдат подравнени с тези на избраната подвижна деформируема преграда. Техните ръбове трябва да отстоят на 20 mm от съседни зони. Монтирането на датчика и повърхностите на плочата трябва да отговарят на изискванията, изложени в приложението към ISO 6487:1987. В случаи, когато е добавена защита на повърхността, тя не трябва да влияе отрицателно върху реакциите на преобразувателите.
 2.2.2. Преградата е закрепена към земята или поставена на земята, като при необходимост се използват допълнителни спирачни устройства, които да ограничават преместването ѝ. Може да бъде използвана твърда преграда с динамометрични датчици, която има различни характеристики, но дава резултати, които са поне в същата степен меродавни.
 3. ЗАДВИЖВАНЕ НА ПОДВИЖНАТА ДЕФОРМИРУЕМА ПРЕГРАДА
 В момента на удара подвижната деформируема преграда не трябва повече да е подложена на действието на допълнителни задвижващи или насочващи устройства. Тя трябва да достигне препятствието по траектория, перпендикулярна на преградата за сблъскване. Ударът трябва да попадне в предвидения център на удара с отклонение не по-голямо от 10 mm.
 4. КОНТРОЛНО-ИЗМЕРВАТЕЛНИ УРЕДИ
 4.1. Скорост
 Скоростта на удар трябва да бъде 35 ± 2 km/h. Инструментът, използван за записване на скоростта на удар, трябва да има точност до 1 %.
 4.2. Натоварване
 Контролно-измервателните уреди трябва да отговарят на спецификациите, установени в ISO 6487:1987
 CFC за всички блокове
 =
 60 Hz
 CAC за блокове 1 и 3
 =
 120 kN
 CAC за блокове 4, 5 и 6
 =
 60 kN
 CAC за блок 2
 =
 140 kN
 4.3. Ускорение
 Ускорението по надлъжната ос трябва да бъде измерено на място, което не е подложено на огъване. Контролно-измервателната апаратура трябва да отговаря на ISO 6487:1987, със следните спецификации:
 CFC 1 000 Hz (преди интегриране)
 CFC 60 Hz (след интегриране)
 CAC 50 g
 5. ОБЩИ СПЕЦИФИКАЦИИ НА ПРЕГРАДАТА
 5.1. Индивидуалните характеристики на всяка преграда трябва да съответстват на параграф 1 от приложение 5 и се записват.
 6. ОБЩА СПЕЦИФИКАЦИЯ НА ТИПА УДАРНО ТЯЛО
 6.1. Пригодността на даден тип ударно тяло се потвърждава, когато на изхода на всеки един от шестте динамометрични датчика се записват сигнали, които отговарят на изискванията, отбелязани в параграф 2.2 от приложение 5.
 6.2. Ударните тела трябва да носят последователни серийни номера, включително датата на производство.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 6
 ТЕХНИЧЕСКО ОПИСАНИЕ НА МАНЕКЕНА ЗА СТРАНИЧЕН УДАР
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 1.1. Манекенът за страничен удар, предвиден в настоящото правило, включително контролно-измервателната апаратура и калибрирането, е описан в технически чертежи и експлоатационен наръчник (1).
 1.2. Размерите и масите на манекена за страничен удар представляват тези на пълнолетно лице от мъжки пол принадлежащо към 50-ия процентил, без долната част на ръцете.
 1.3. Манекенът за страничен удар се състои от скелет, изграден от метал и пластмаса, покрит с гума, пластмаса и порест материал, които наподобяват тъкани.
 2. КОНСТРУКЦИЯ
 2.1. Общият вид на манекена за страничен удар е даден на фигура 1, а неговата схема и