text:
3405
 —
 крайна точка на кипене
 °C
 —
 370
 EN-ISO 3405
 Температура на възпламеняване
 °C
 55
 —
 EN 22719
 CFPP
 °C
 —
 –5
 EN 116
 Вискозитет при 40 °C
 mm2/s
 2,3
 3,3
 EN-ISO 3104
 Полициклични ароматни въглеводороди
 % m/m
 2
 6
 EN 12916
 Съдържание на сяра (15)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846 /EN ISO 20884
 Медна корозия
 —
 Клас 1
 EN-ISO 2160
 Въглероден остатък на Конрадсън (10 % DR)
 % m/m
 —
 0,2
 EN-ISO 10370
 Съдържание на пепел
 % m/m
 —
 0,01
 EN-ISO 6245
 Съдържание на вода
 % m/m
 —
 0,02
 EN-ISO 12937
 Неутрализационно число (силна киселина)
 mg KOH/g
 —
 0,02
 ASTM D 974
 Устойчивост на окисляване (16)
 mg/ml
 —
 0,025
 EN-ISO 12205
 Смазочност (HFRR сканиране на диаметъра за износване при 60 °С)
 μm
 —
 400
 EN ISO 12156
 Устойчивост на окисляване при 110 °C (16)
 (17)
 h
 20
 EN 14112
 Метилови естери на мастни киселини (FAME) (18)
 % v/v
 4,5
 5,5
 EN 14078
 2. СПЕЦИФИКАЦИИ НА ЕТАЛОННОТО ГОРИВО, КОИТО ТРЯБВА ДА СЕ ИЗПОЛЗВАТ ПРИ ИЗПИТВАНЕТО НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА С ДВИГАТЕЛИ С ПРИНУДИТЕЛНО ЗАПАЛВАНЕ ПРИ НИСКА ОКОЛНА ТЕМПЕРАТУРА — ИЗПИТВАНЕ ОТ ТИП VI
 Тип: Бензин (E5)
 Параметър
 Мерна единица
 Пределни стойности (19)
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Октаново число, определено по метода на изследването, RON
 95
 —
 EN 25164
 проектостандарт EN ISO 5164
 Двигателно октаново число, MON
 85
 —
 EN 25163
 проектостандарт EN ISO 5163
 Плътност при 15 °С
 kg/m3
 743
 756
 EN ISO 3675
 EN ISO 12185
 Налягане на парите
 kPa
 56
 95
 EN ISO 13016-1 (DVPE)
 Съдържание на вода
 % v/v
 0,015
 ASTM E 1064
 Дестилация:
 —
 изпарение при 70 °С
 % v/v
 24
 44
 EN-ISO 3405
 —
 изпарение при 100 °С
 % v/v
 50
 60
 EN-ISO 3405
 —
 изпарение при 150 °С
 % v/v
 82
 90
 EN-ISO 3405
 —
 крайна точка на кипене
 °C
 190
 210
 EN-ISO 3405
 Остатъчно вещество
 % v/v
 —
 2
 EN-ISO 3405
 Въглеводороден анализ:
 —
 олефини
 % v/v
 3
 13
 ASTM D 1319
 —
 ароматни съединения
 % v/v
 29
 35
 ASTM D 1319
 —
 бензен (бензол)
 % v/v
 —
 1
 EN 12177
 —
 наситени
 % v/v
 Отчет
 ASTM 1319
 Съотношение въглерод/водород
 Отчет
 Съотношение въглерод/кислород
 Отчет
 Период на индукция (20)
 минути
 480
 —
 EN-ISO 7536
 Съдържание на кислород (21)
 % m/m
 Отчет
 EN 1601
 Фактически смоли
 mg/ml
 —
 0,04
 EN-ISO 6246
 Съдържание на сяра (22)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Медна корозия
 —
 Клас 1
 EN-ISO 2160
 Съдържание на олово
 mg/l
 —
 5
 EN 237
 Съдържание на фосфор
 mg/l
 —
 1,3
 ASTM D 3231
 Етанол (23)
 % v/v
 4,7
 5,3
 EN 1601
 EN 13132
 Тип: Етанол (E75)
 Спецификации за еталонните горива следва да бъдат разработени преди датите за определяне на изпитването от тип VI като задължително за работещите с етанол превозни средства.
 (1) Посочените в спецификациите стойности са „фактически стойности“. За установяване на техните пределни стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Петролни продукти — Определяне и приложение на достоверни стойности, свързани с изпитвателните методи“. За фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минималната разлика от 2R


text:
над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост).
 Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална пределна стойност. В случаите, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (2) Горивото може да съдържа окислителни инхибитори и инхибитори на метална катализа, които се използват обикновено за стабилизиране на бензинови потоци в рафинериите, но добавките от типа на детергенти/дисперсанти и разтворими масла не са разрешени.
 (3) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол, отговарящ на спецификациите на проектостандарт EN 15376.
 (4) Докладва се действителното сярно съдържание на горивото, използвано за изпитването от тип I.
 (5) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (6) Посочените в спецификациите стойности са „фактически стойности“. За установяване на техните пределни стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Петролни продукти — Определяне и приложение на достоверни стойности, свързани с изпитвателните методи“. За фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минималната разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост).
 Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална пределна стойност. В случаите, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (7) В случаи на спорове се прилагат процедурите за решаването им и за обясняване на резултатите въз основа на точността на изпитвателния метод, описани в EN ISO 4259.
 (8) В случай на национален спор относно съдържанието на сяра се прави позоваване на EN ISO 20846 или EN ISO 20884, подобно на позоваването в националното допълнение на EN 228.
 (9) Докладва се действителното сярно съдържание на горивото, използвано за изпитването от тип I.
 (10) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол, отговарящ на спецификациите EN 15376.
 (11) Съдържанието на безоловен бензин може да бъде определено като 100 минус сбора на съдържанието на вода и алкохоли, изразено в проценти.
 (12) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (13) Посочените в спецификациите стойности са „фактически стойности“. За установяване на техните пределни стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Петролни продукти — Определяне и приложение на достоверни стойности, свързани с изпитвателните методи“. За фиксирането на минимална стойност, се взема под внимание минималната разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост).
 Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
средната стойност, когато са посочени максимална и минимална пределна стойност. В случаите, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (14) Обхватът на цетановото число не е в съответствие с изискването за минимален обхват от 4R. В случай на спор обаче между доставчика на гориво и потребителя на гориво могат да се използват термините в ISO 4259, за да се разрешат такива спорове, при условие че са направени повторни измервания, достатъчен брой за достигане на необходимата прецизност, а не отделни определяния.
 (15) Докладва се действителното сярно съдържание на горивото, използвано за изпитването от тип I.
 (16) Макар устойчивостта на окисляване да се следи, има вероятност срокът на съхранение да е ограничен. Трябва да се потърси съветът на доставчика относно условията и срока на годност.
 (17) Устойчивостта на окисление може да бъде доказана чрез EN-ISO 12205 или чрез EN 14112. Това изискване трябва да бъде преразгледано въз основа на оценки по CEN/TC19 на данни за окислителната устойчивост и граничните стойности при изпитванията.
 (18) Съдържание на FAME за отговаряне на спецификациите на EN 14214.
 (19) Посочените в спецификациите стойности са „фактически стойности“. За установяване на техните пределни стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Петролни продукти — Определяне и приложение на достоверни стойности, свързани с изпитвателните методи“. За фиксирането на минимална стойност, се взема под внимание минималната разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост).
 Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална пределна стойност. В случаите, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (20) Горивото може да съдържа окислителни инхибитори и инхибитори на метална катализа, които се използват обикновено за стабилизиране на бензинови потоци в рафинериите, но добавките от типа на детергенти/дисперсанти и разтворими масла не са разрешени.
 (21) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол, отговарящ на спецификациите pr. EN 15376.
 (22) Докладва се действителното сярно съдържание на горивото, използвано за изпитването от тип I.
 (23) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 10А
 1. СПЕЦИФИКАЦИИ НА ЕТАЛОННИТЕ ГАЗООБРАЗНИ ГОРИВА
 1.1. Технически данни на еталонните пропан-бутанови горива (втечнен нефтен газ), използвани за изпитване на превозни средства спрямо пределно допустимите стойности за емисиите, дадени в таблица 1 в точка 5.3.1.4 — Изпитване от тип I
 Параметър
 Мерна единица
 Гориво А
 Гориво Б
 Метод на изпитване
 Състав:
 ISO 7941
 Съдържание на C3
 обемни %
 30 ± 2
 85 ± 2
 Съдържание на C4
 обемни %
 останалата част (1)
 останалата част (1)
 < C3, > C4
 обемни %
 макс. 2
 макс. 2
 Олефини
 обемни %
 макс. 12
 макс. 15
 Остатък при изпарение
 mg/kg
 макс. 50
 макс. 50
 ISO 13757 или
 EN 15470


text:
Вода при 0 °С
 без
 без
 EN 15469
 Общо съдържание на сяра
 mg/kg
 макс. 50
 макс. 50
 EN 24260 или
 ASTM 6667
 Сероводород
 няма
 няма
 ISO 8819
 Корозия на медната пластина
 норма
 Клас 1
 Клас 1
 ISO 6251 (2)
 Мирис
 Характерен
 Характерен
 Двигателно октаново число, MON
 мин. 89
 мин. 89
 EN 589 приложение Б
 1.2. Технически данни на еталонните горива от природен газ или биометан
 Характеристики
 Мерни единици
 База
 Гранични стойности
 Метод на изпитване
 мин.
 макс.
 Еталонно гориво G20
 Състав:
 Метан
 моларни %
 100
 99
 100
 ISO 6974
 Останалата част (3)
 моларни %
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 моларни %
 ISO 6974
 Съдържание на сяра
 mg/m3
 (4)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Индекс на Wobbe (нето)
 MJ/m3
 (5)
 48,2
 47,2
 49,2
 Еталонно гориво G25
 Състав:
 Метан
 моларни %
 86
 84
 88
 ISO 6974
 Останалата част (3)
 моларни %
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 моларни %
 14
 12
 16
 ISO 6974
 Съдържание на сяра
 mg/m3
 (4)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Индекс на Wobbe (нето)
 MJ/m3
 (5)
 39,4
 38,2
 40,6
 (1) Останалата част се отчита, както следва: останалата част = 100 – C3 ≤ C3 ≥ C4.
 (2) Възможно е този метод да не отрази вярно наличието на корозионно активни вещества, ако пробата съдържа антикорозионни инхибитори или други химически вещества, които намаляват корозионното действие на пробата върху медната пластина. По тази причина добавянето на такива съединения с единствената цел да се повлияе на резултатите от изпитването е забранено.
 (3) Инертни вещества (различни от N2) + C2 + C2+.
 (4) Стойност, която се определя при температура 293,2 K (20 °C) и налягане 101,3 kPa.
 (5) Стойност, която се определя при температура 273,2 K (0 °C) и налягане 101,3 kPa.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 11
 Бордова диагностика (БД) за моторни превозни средства
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 Настоящото приложение описва функционалните аспекти на системите за бордова диагностика (СБД) за контрол на емисиите от моторните превозни средства.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото приложение:
 2.1. „Система за бордова диагностика (СБД)“ означава разположена на превозното средство диагностична система за контрол на емисиите, която е в състояние да идентифицира вероятните неизправности чрез кодове за неизправности, съхранявани в компютърна памет.
 2.2. „Тип превозно средство“ означава категория моторни превозни средства, които не се различават съществено по отношение на характеристиките на двигателя и на системата за бордова диагностика.
 2.3. „Фамилия превозни средства“ представлява група превозни средства на даден производител, които поради своите конструктивни характеристики се очаква да притежават сходни характеристики на емисиите на изходящи газове и на системите за бордова диагностика. Всяко превозно средство от дадена фамилия следва да съответства на изискванията на настоящото правило, посочени в допълнение 2 към настоящото приложение.
 2.4. „Система за контрол на емисиите“ в контекста на СБД включва: електронния контролер за управление на двигателя и всеки компонент, свързан с емисиите в изпускателната система или изпарителната система, който осигурява входни данни за този контролер или получава изходни данни от него.
 2.5. „Индикатор за неизправност (ИН)“ означава визуален или звуков индикатор, който ясно предупреждава водача на превозното средство в случай на неизправност на компонент, свързан с емисиите, който е включен


text:
към СБД или е част от самата СБД.
 2.6. „Неизправност“ означава повреда на компонент или на система за емисиите, евентуално водеща до надвишаване на пределните стойности на емисиите, посочени в точка 3.3.2, или до невъзможност на СБД да изпълнява основните изисквания за следене, определени в настоящото приложение.
 2.7. „Вторичен въздух“ е въздухът, който се вкарва в изпускателната система чрез помпа или смукателна клапа или чрез друго средство, който е предназначен да подпомогне окислението на НС и СО, съдържащи се в потока отработили газове;
 2.8. „Прекъсване на запалването на двигател“ означава липса на горене в цилиндъра на двигател с принудително запалване, дължащо се на липса на искра, неправилно дозиране на горивото, влошено сгъстяване или някаква друга причина. При следенето със СБД, това е процентът на прекъсвания в запалването спрямо общ брой запалвания (заявен от производителя), който би довел до емисии, надвишаващи пределните стойности, посочени в точка 3.3.2, или до такъв процент, който би довел до прегряване на катализатора или катализаторите на изпускателната уредба, предизвиквайки необратими повреди.
 2.9. „Изпитване от тип I“ означава цикълът на движение (част първа и част втора); това изпитване се използва за одобряване по отношение на емисиите и неговото подробно описание е дадено в таблици 1 и 2 от приложение 4а.
 2.10. Даден „цикъл на движение“ се състои от пускане на двигателя, режим на движение, при който би могла да се установи евентуална неизправност, и изключване на двигателя.
 2.11. „Подгряващ цикъл“ означава работа на двигателя, която е достатъчна, за да се повиши температурата на охлаждащия агент с поне 22 К от момента на пускане на двигателя и тя да достигне стойност не по-ниска от 343 К (70o С).
 2.12. „Регулиране на горивната смес“ са настройките чрез обратна връзка на основния режим на подаване на гориво. Краткотрайното регулиране на горивната смес означава динамични или моментни настройки. Дълготрайното регулиране на горивната смес означава такива постепенни настройки на режима за регулиране на горивната смес, които са много по-постепенни в сравнение с краткотрайното регулиране. Тези дълготрайни настройки компенсират разликите между отделните автомобили и постепенните промени, които настъпват с времето.
 2.13. „Изчислена стойност на товара (CLV)“ представлява отношението на текущия въздушен дебит към двигателя, разделен на максималния въздушен дебит, с корекция за надморската височина, ако това е необходимо. Така дефинирана, тази стойност представлява безразмерно число, което не е специфично за определен вид двигател и дава на обслужващия техник указание за използвания капацитет на двигателя (при 100 % отворен дроселиращ клапан);
 2.14. „Зададен постоянен режим на емисиите“ се отнася за случая, когато контролерът за управление на двигателя се превключва постоянно на настройка, при която не се изисква сигнал от неизправен компонент или система, които биха предизвикали увеличаване на емисиите от превозното средство на равнище над граничните стойности, посочени в точка 3.3.2 от настоящото приложение.
 2.15. „Приспособление за задвижване“ означава извод, задвижван от двигателя, който служи за задвижване на помощно оборудване, монтирано на превозното средство.
 2.16. „Достъп“ означава предоставяне на разположение на данните от СБД по отношение на емисиите, включително всички кодове за неизправности, необходими за проверка, за диагностика, за обслужване или за ремонт на


text:
части на превозното средство, имащи отношение към емисиите, чрез серийния интерфейс за свързване на стандартно оборудване за диагностика (съгласно точка 6.5.3.5 от допълнение 1 към настоящото приложение).
 2.17. „Неограничен“ означава:
 2.17.1.
 достъп, който не зависи от код за достъп, предоставян единствено от производителя, или от друго подобно устройство; или
 2.17.2.
 достъп, позволяващ оценка на получените данни, без необходимостта от каквато и да е уникална декодираща информация, освен ако тази информация е стандартизирана.
 2.18. „Стандартизиран“ означава, че цялата информация за потока от данни, включително всички използвани кодове за неизправности, се получава само в съответствие с промишлените стандарти, които поради факта, че форматът и разрешените им варианти са ясно определени, обезпечават максимална степен на хармонизация в автомобилната промишленост, и чиято употреба е изрично разрешена от настоящото правило.
 2.19. „Информация за ремонт“ означава цялата информация, необходима за диагностика, обслужване, проверка, периодично следене или ремонт на превозното средство, която производителите предоставят на своите упълномощени търговци/сервизи. Когато е необходимо, тази информация включва сервизни ръководства, технически наръчници, диагностична информация (напр. минимални и максимални теоретични стойности за измерванията), схеми на електрическата инсталация, идентификационния номер на софтуера за калибриране, приложим за типа превозно средство, инструкции за индивидуални и специални случаи, информация относно инструментите и оборудването, информация за база данни и двупосочни данни за следене и изпитване. Производителят не е задължен да предоставя информация, представляваща интелектуална собственост или специфично ноу-хау на производителите и/или доставчиците на готови съоръжения (ОЕМ); в този случай необходимата техническа информация не може да се задържа необосновано.
 2.20. „Недостатък“ в контекста на СБД означава, че до два отделни следени компонента или системи притежават временни или постоянни работни характеристики, намаляващи възможността за иначе ефективното следене на тези компоненти или системи от СБД, или че те не отговарят на всички други конкретни изисквания относно СБД. Превозните средства могат да бъдат типово одобрявани, регистрирани и продавани с такива недостатъци, в съответствие с разпоредбите на точка 4 от настоящото приложение.
 3. ИЗИСКВАНИЯ И ИЗПИТВАНИЯ
 3.1. Всички превозни средства следва да бъдат оборудвани със СБД, която трябва да бъде разработена, конструирана и монтирана в превозното средство по такъв начин, че да може да идентифицира типовете влошаване или неизправности през целия период на експлоатация на превозното средство. При оценяване на постигането на тази цел, одобряващият орган приема, че превозни средства с изминат пробег, надвишаващ пробега при изпитване за издръжливост от тип V (съгласно приложение 9 към настоящото правило), посочен в точка 3.3.1, могат да покажат такова влошаване на поведението на СБД, при което могат да бъдат превишени граничните стойности за емисиите, посочени в точка 3.3.2, преди СБД да сигнализира за повреда на водача на превозното средство.
 3.1.1. Достъпът до СБД, който е необходим за проверка, диагностика, поддръжка или ремонт на превозното средство, трябва да е неограничен и стандартизиран. Всички кодове за неизправности, свързани с емисиите, трябва да съответстват на изискванията в точка 6.5.3.4 от допълнение 1 към настоящото приложение.
 3.1.2. Не по-късно от три месеца, след като е предоставил на произволен упълномощен търговец или ремонтен сервиз информацията за извършване на ремонт, производителят следва да предостави на разположение тази информация (включително всички последващи


text:
изменения и допълнения) срещу разумно и недискриминационно заплащане и да уведоми за това одобряващия орган.
 В случай на неизпълнение на тези разпоредби, одобряващият орган следва да предприеме действия за осигуряване на достъп до тази ремонтна информация, в съответствие с процедурите, залегнали при проучването за одобрение на типа и при надзора по време на работа.
 3.2. СБД трябва да е проектирана, конструирана и монтирана на превозното средство по такъв начин, че превозното средство да отговаря на изискванията на настоящото приложение при нормални условия на употреба.
 3.2.1. Временно блокиране на СБД
 3.2.1.1.
 Производителят може да предвиди блокиране на СБД, ако нейните възможности за следене се влияят от ниски нива на горивото. Такова блокиране не трябва да е възможно при количество на горивото в резервоара над 20 % от номиналната вместимост на горивния резервоар.
 3.2.1.2.
 Производителят може да предвиди блокиране на СБД при околна температура по време на пускане на двигателя под 266 K (- 7 °C) или при надморска височина от повече от 2 500 метра, ако производителят представи данни и/или инженерна оценка, които адекватно показват, че следенето на емисиите няма да е надеждно при наличие на такива условия. Също така производителят може да поиска блокиране на СБД и при други околни температури по време на пускане на двигателя, ако покаже пред разрешаващия орган с данни и/или инженерна оценка, че системата ще прави при такива условия погрешна диагностика. В случай че граничните стойности на СБД бъдат надхвърлени по време на период на регенерация, не е необходимо светването на индикатор за неизправност (ИН), ако няма наличие на дефект.
 3.2.1.3.
 За превозни средства, проектирани с възможност за включване на приспособления за задвижване на спомагателно оборудване, се допуска блокиране на засегнатите системи за следене, само ако то се извършва при включено приспособление за задвижване.
 В допълнение към разпоредбите на настоящия раздел производителят може временно да блокира СБД при следните условия:
 a)
 превозни средства, предназначени за работа със смес от горива или едно-/двугоривни превозни средства, работещи с газ — за 1 минута след презареждане, за да се позволи на електронния блок за управление да определи качеството и състава на горивото;
 б)
 за двугоривни превозни средства — за 5 секунди след превключване към друг вид гориво, необходими за пренастройване на параметрите на двигателя;
 в)
 производителят може да не спази тези времеви ограничения, ако е в състояние да докаже, че стабилизирането на горивната система след презареждане или преминаване към друг вид гориво отнема повече време по основателни технически причини. При всички случаи СБД трябва да бъде отново активирана веднага след като са определени качеството и състава на горивото или след като са пренастроени параметрите на двигателя.
 3.2.2. Прекъсване на запалването на двигател в превозни средства с двигатели с принудително запалване
 3.2.2.1.
 В случай на специфични режимни условия и натоварване на двигателя, производителите могат да приемат и по-висок процент на прекъсвания на запалването в качеството на критерий за неизправност, от процента, който е заявен пред разрешаващия орган, ако за тези условия може да бъде демонстрирано пред органа, че установяването на по-ниски нива на прекъсване на запалването не би било


text:
надеждно.
 3.2.2.2.
 Ако даден производител може да покаже пред органа, че откриването на по-висок процент на прекъсване в запалването продължава да е неосъществимо или че прекъсването в запалването е неразличимо от други явления (напр. лоши пътища, превключвания на предавки, период след пускането на двигателя и др.), системата за следене на прекъсването в запалването може да бъде блокирана при наличието на такива условия.
 3.3. Описание на изпитванията
 3.3.1. Изпитванията се провеждат върху превозното средство, използвано за изпитването за издръжливост от тип V, описано в приложение 9, като се следва изпитвателната процедура, определена в допълнение I към настоящото приложение. Изпитванията се изпълняват след завършването на изпитването за издръжливост тип V.
 В случаите, когато не се провежда изпитване за издръжливост тип V, или при поискване от страна на производителя се допуска използването на представително превозно средство с подходяща степен на износване за изпитванията за демонстриране на работата на СБД.
 3.3.2. СБД следва да показва евентуалната повреда на компонент или на система, свързана с емисиите, когато тази неизправност предизвиква увеличение на емисиите, по-голямо от посочените по-долу пределни стойности:
 Гранични стойности на СБД
 Базова маса
 (RW)
 (kg)
 Маса на въглеродния окис
 Маса на неметановите въглеводороди
 Маса на азотни окиси
 Маса на частиците
 (CO)
 (mg/km)
 (NMHC)
 (mg/km)
 (NOx)
 (mg/km)
 (PM)
 (mg/km)
 Категории
 Клас
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI
 CI
 PI
 (1)
 CI
 (2)
 M
 —
 Всички
 1 900
 1 900
 250
 320
 300
 540
 50
 50
 N1
 (3)
 I
 RW ≤ 1 305
 1 900
 1 900
 250
 320
 300
 540
 50
 50
 II
 1 305 < РМ ≤ 1 760
 3 400
 2 400
 330
 360
 375
 705
 50
 50
 III
 1 760 < РМ
 4 300
 2 800
 400
 400
 410
 840
 50
 50
 N2
 —
 Всички
 4 300
 2 800
 400
 400
 410
 840
 50
 50
 Легенда: PI = Принудително запалване, CI = Запалване чрез сгъстяване
 3.3.3. Изисквания за следене в превозни средства с двигатели с принудително запалване
 За удовлетворяване на изискванията от точка 3.3.2 СБД трябва да следи като минимум следните показатели:
 3.3.3.1.
 понижаването на ефективността на каталитичния преобразувател по отношение на емисиите на THC и NOx. Производителите могат да следят само челния катализатор или същия в комбинация със следващия(те) катализатор(и) по пътя на отработилите газове. Всеки следен катализатор или комбинация от катализатори се смята за неизправен, когато емисиите надвишат граничните стойности на NMHC или NOx, предвидени в точка 3.3.2 от настоящото приложение. По изключение изискванията за следене на намаляването на ефективността на каталитичния преобразувател по отношение на емисиите на NOx се прилагат едва от датите, определени в член 12.1.4;
 3.3.3.2.
 наличието на прекъсване в запалването в работната зона от диаграмата на двигателя, ограничена от следните линии:
 a)
 максимални обороти 4 500 min-1 или с 1 000 min-1 повече от най-високата стойност на оборотите, достигната по време на цикъл на изпитване от тип I (валидна е по-ниската от тези две стойности);
 б)
 линията на положителния въртящ момент (т.е. натоварване на двигателя при предавка в неутрално положение);
 в)
 линия, която свързва следните работни точки на двигателя: точката от линията на положителния въртящ момент


text:
при 3 000 min-1 и точка от линията на максимални обороти, съгласно определението по-горе в буква а), като подналягането в колектора на двигателя е с 13,33 кРа по-ниско в сравнение със съответстващото на линията на положителния въртящ момент;
 3.3.3.3.
 влошаването на състоянието на кислородния датчик.
 Настоящият раздел означава, че трябва да се следи влошаването на всички кислородни датчици, монтирани и използвани за следене на неизправностите на каталитичния преобразувател съгласно изискванията на настоящото приложение;
 3.3.3.4.
 ако са активни с избраното гориво, други компоненти или системи на системата за контрол на емисиите, или имащи отношение към емисиите системи или компоненти на двигателния агрегат, които са свързани с компютър и чиято неизправност може да предизвика емисии, надвишаващи пределните стойности, указани в точка 3.3.2;
 3.3.3.5.
 освен ако не са следени по друг начин, всякакви други компоненти на двигателния агрегат, които имат отношение към емисиите и са свързани с компютър, включително датчиците, позволяващи изпълнение на функциите на следене, трябва да са обект на следене за непрекъснатостта на веригата;
 3.3.3.6.
 електронният контролер за продухването на изпарителните емисии трябва да се следи най-малкото за непрекъснатост на електрическата верига.
 3.3.3.7.
 По отношение на двигатели с принудително запалване с директно впръскване трябва да се проследяват всякакви неизправности, които биха могли да доведат до надвишаване на граничните стойности на емисиите на частици, предвидени в точка 3.3.2 от настоящото приложение, и които трябва да се следят съгласно изискванията на настоящото приложение за двигатели със запалване чрез сгъстяване.
 3.3.4. Изисквания за следене в превозни средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване
 За удовлетворяване на изискванията от точка 3.3.2, СБД трябва да следи:
 3.3.4.1.
 Понижаването на ефективността на каталитичния преобразувател, когато има такъв;
 3.3.4.2.
 Функционалността и изправността на филтъра за прахови частици, когато има такъв;
 3.3.4.3.
 Непрекъснатостта на електрическата верига и общата функционална неизправност на електронния изпълнителен механизъм или механизми за дозиране и подаване на горивото на системата за инжекционно впръскване на гориво;
 3.3.4.4.
 Други компоненти или системи на системата за контрол на емисиите, или имащи отношение към емисиите системи или компоненти на двигателния агрегат, които са свързани с компютър и чиято неизправност може да предизвика емисии, надвишаващи пределните стойности, указани в точка 3.3.2. Такива системи или компоненти са например тези, които следят и контролират масовия дебит на въздуха, обемния дебит (и температура), повишеното налягане и входното налягане в смукателния колектор (и съответните датчици, които позволяват изпълнението на тези функции).
 3.3.4.5.
 Освен ако не са следени по друг начин, всички останали компоненти на двигателния агрегат, които имат отношение към емисиите и са свързани с компютър, трябва да се следят за непрекъснатост на веригата.
 3.3.4.6.
 Трябва да се проследяват неизправностите и намаляването на ефективността на системата за рециркулация на отработилите газове (СРОГ).
 3.3.4.7.
 Трябва да се проследяват неизправностите и намаляването на ефективността на използващата реагент система за последваща обработка на NOx, както и дозиращата реагента подсистема.
 3.3.4.8.
 Трябва да се проследяват неизправностите и намаляването на ефективността на системата за последваща обработка на NOx без използването на реагент.
 3.3.5. Производителите могат да покажат пред одобряващия орган, че не е необходимо да бъдат следени някои компоненти


text:
или системи, ако евентуална тяхна повреда или отстраняване не водят до превишаване на пределните стойности на емисиите, посочени в точка 3.3.2.
 3.4. При всяко пускане на двигателя следва да се включва последователност от диагностични проверки и те да се извършват поне веднъж, при условие че са налице правилните изпитвателни условия. Изпитвателните условия трябва да се избират така, че всички те да се срещат при условията на нормално движение, както те са представени в изпитването от тип I.
 3.5. Задействане на индикатора за неизправност (ИН)
 3.5.1. СБД трябва да включва индикатор за неизправност, който да е лесно забележим от водача на превозното средство. ИН не трябва да се използва за никакви други цели, освен да показва на водача сигнал за процедури за аварийно включване или връщане в изходно положение. Индикаторът за неизправност трябва да е видим при всички нормални условия на осветеност. Когато е включен, той следва да показва символ съгласно ISO 2575. Превозното средство не трябва да е оборудвано с повече от един ИН с общо предназначение за проблеми, свързани с емисиите Разрешено е наличието на отделни контролни сигнални устройства със специално предназначение (напр. за спирачната система, за предпазните колани, за налягането на маслото и т.н.). Забранено е използването на червен цвят за ИН.
 3.5.2. При стратегии, които изискват повече от два цикъла на предварителна подготовка за активиране на ИН, производителят трябва да представи данни и/или инженерна оценка, които адекватно показват, че системата за следене има еквивалентна ефективност и своевременност при засичане на влошаването на функционирането на компоненти. Не се допускат стратегии, за които са необходими повече от 10 цикъла на движение за активиране на ИН. ИН трябва също да се включва, когато управлението на двигателя премине към постоянен режим, ако бъдат надвишени пределните стойности на емисиите, посочени в точка 3.3.2, или при невъзможност на СБД да изпълнява основните изисквания за следене, посочени в точка 3.3.3 или 3.3.4 от настоящото приложение. Когато прекъсването в запалването е на равнище, което съгласно спецификациите на производителя може да доведе до повреда на катализатора, ИН трябва да излъчва специфичен предупредителен сигнал, например мигаща светлина. ИН трябва също да се включва и когато запалването на превозното средство е на положение „контакт“ преди пускането в ход на двигателя и завъртането на коляновия вал и да се дезактивира след пускането в ход на двигателя, ако не е била установена някаква неизправност.
 3.6. СБД трябва да записва кода/кодовете за неизправност, който показва състоянието на системата за контрол на емисиите. Следва да се използват отделни кодове за състоянието, които да показват правилно функциониращите системи за контрол на емисиите, както и тези системи за контрол на емисиите, за чиято цялостна оценка е необходимо по-продължителна работа на превозното средство. Ако ИН се задейства поради износване, неизправност или поради преминаване към постоянни режими на работа по отношение на емисиите, трябва да се съхрани код за неизправност, обозначаващ типа на влошено функциониране. Код за неизправност трябва също да се съхрани в случаите, посочени в точки 3.3.3.5 и 3.3.4.5 от настоящото приложение.
 3.6.1. Във всеки момент следва да бъде на разположение информация за разстоянието,


text:
изминато от превозното средство при активиран ИН — чрез серийния порт за стандартна връзка.
 3.6.2. За превозни средства, оборудвани с двигатели с принудително запалване, не е необходимо да се установяват цилиндрите, при които има прекъсване на запалването, ако се съхранява отделен код за неизправност, обозначаващ прекъсване в един или няколко цилиндъра.
 3.7. Изгасване на ИН
 3.7.1. Ако вече няма такива нива на прекъсването в запалването, които могат да доведат до повреда на катализатора (според спецификациите на производителя) или ако условията на режимa и натоварването на двигателя са сведени до ниво, при което вече няма опасност да се повреди катализаторът поради прекъсване в запалването, ИН може да се превключи обратно към предходното си състояние от първия цикъл на движение, по време на който е било засечено прекъсване в запалването, както и да се върне отново към нормалните си състояния при следващите пътни цикли. Ако ИН се превключи към предходното си състояние, съответните кодове за неизправности и съхранените условия от моментната картина могат да бъдат изтрити.
 3.7.2. При всички останали неизправности ИН може да се дезактивира след три поредни последователни пътни цикъла, по време на които системата за следене, която задейства ИН, престане да установява неизправността или ако не е установена друга неизправност, която независимо би задействала ИН.
 3.8. Изтриване на код за неизправност
 3.8.1. СБД може да изтрива кодове за неизправност, изминатото разстояние и информацията от моментната картина, ако същата неизправност не бъде регистрирана отново в течение на поне 40 цикъла на загряване на двигателя.
 3.9. Двугоривни превозни средства
 По принцип, при двугоривните превозни средства, използващи газообразни горива, всички изисквания по отношение на СБД, валидни за едногоривните превозни средства, се прилагат по отношение на всяко от двете горива (бензин и (ПГ/биометан)/ВНГ). За тази цел следва да бъде използван един от следните два варианта, описани съответно в точка 3.9.1 и точка 3.9.2, или произволна комбинация от тях.
 3.9.1. Една обща СБД за двата вида гориво.
 3.9.1.1.
 При всяка диагностика от обща СБД, работеща при използване на две горива — бензин и (ПГ/биометан)/ВНГ, трябва да бъдат изпълнявани следните процедури, които могат да са независими от вида на текущо използваното гориво или специфични за определен вид гориво:
 a)
 задействане на индикатора за неизправност (ИН) (вж. точка 3.5 от настоящото приложение),
 б)
 съхраняване на код за неизправност (вж. точка 3.6 от настоящото приложение),
 в)
 изгасване на ИНФ (вж. точка 3.7 от настоящото приложение),
 г)
 изтриване на код за неизправност (вж. точка 3.8 от настоящото приложение).
 По отношение на следените компоненти или системи могат да се използват или отделни диагностики за всеки вид гориво, или обща диагностика.
 3.9.1.2.
 Общата СБД може да бъде въведена или в един, или в повече компютри.
 3.9.2. Две отделни СБД, по една за всеки вид гориво.
 3.9.2.1.
 Следните процедури следва да се изпълняват независимо една от друга, когато превозното средство работи с бензин или (ПГ/биометан)/ВНГ:
 a)
 задействане на индикатора за неизправност (ИН) (вж. точка 3.5 от настоящото приложение),
 б)
 съхраняване на код за неизправност (вж. точка 3.6 от настоящото приложение),
 в)
 изгасване на ИН (вж. точка 3.7 от настоящото приложение),
 г)


text:
изтриване на код за неизправност (вж. точка 3.8 от настоящото приложение).
 3.9.2.2.
 Двете отделни СБД могат да бъдат въведени или в един, или в повече компютри.
 3.9.3. Специфични изисквания за предаването на диагностични сигнали от двугоривните превозни средства.
 3.9.3.1.
 При заявка от страна на инструмент за диагностично сканиране, диагностичните сигнали следва да бъдат предавани на един или повече изходни адреса. Използването на изходните адреси е описано в ISO DIS 15031-5 „Пътни превозни средства — обмен на данни между превозното средство и външна апаратура за диагностика, свързана с емисиите — Част 5: Диагностични услуги, свързани с емисиите“ от 1 ноември 2001 г.
 3.9.3.2.
 Идентифицирането на специфична за дадено гориво информация може да се извърши:
 a)
 чрез използване на изходните адреси; и/или
 б)
 чрез използване на превключвател за избор на горивото; и/или
 в)
 чрез използване на специфични за определено гориво кодове за неизправност.
 3.9.4. По отношение на кода за състоянието (описан в точка 3.6 от настоящото приложение), следва да се използва един от следните варианти, ако една или няколко от диагностичните данни, показващи готовност, са специфични за вида гориво:
 a)
 кодът за състоянието е специфичен за вида гориво, т.е. използват се два кода за състоянието, по един всеки вид гориво;
 б)
 кодът за състоянието показва напълно оценени контролни системи и за двата вида гориво (бензин и (ПГ/биометан)/ВНГ), когато се прави цялостна оценка на контролните системи за единия от двата вида гориво.
 Ако диагностичните данни, показващи готовност, не са специфични за вида гориво, се поддържа само един код за състоянието.
 4. ИЗИСКВАНИЯ ОТНОСНО ОДОБРЕНИЕТО НА ТИПА НА СИСТЕМИ ЗА БОРДОВА ДИАГНОСТИКА (СБД)
 4.1. Производителят може да подаде заявление към компетентния орган за одобрение на типа на СБД, дори ако системата съдържа един или повече недостатъци, поради които не се изпълняват напълно специфичните изисквания на настоящото приложение.
 4.2. Одобряващият орган разглежда заявлението и решава дали спазването на изискванията на настоящото приложение е невъзможно или неразумно да се осъществи.
 Одобряващият орган взема предвид данни на производителя, даващи подробности за такива фактори, но без да се ограничават до тях, като техническа изпълнимост, срок за въвеждане в производство и производствени цикли, включително въвеждане или изтегляне на двигатели или на конструкции на превозни средства и планирани модернизирания на компютри, степента, до която получената СБД ще е ефективна по отношение на спазване на изискванията на настоящото правило, както и дали производителят е положил достатъчно усилия за спазване на изискванията на настоящото правило.
 4.2.1. Одобряващият орган следва да не приема всяко заявление за одобрение на система с недостатък, което включва пълна липса на изисквано диагностично проследяване.
 4.2.2. Одобряващият орган отхвърля всяко заявление за одобрение на система с недостатък, ако не са спазени посочените в точка 3.3.2 пределни стойности във връзка със СБД.
 4.3. При определянето на установения ред недостатъци, първо се разглеждат недостатъците, свързани с точки 3.3.3.1, 3.3.3.2 и 3.3.3.3 от настоящото приложение за двигатели с принудително запалване, както и с точки 3.3.4.1, 3.3.4.2 и 3.3.4.3 от настоящото приложение за двигатели със запалване чрез сгъстяване.
 4.4. Преди или по време на процедурите за одобрение на типа не се допуска нито


text:
един недостатък, ако той се отнася до изискванията от точка 6.5, с изключение на тези от точка 6.5.3.4 от допълнение 1 към настоящото приложение.
 4.5. Период, през който се допуска наличието на недостатъци
 4.5.1. Даден недостатък може да продължи да съществува за период от две години след датата на получаване на одобрение на типа на типа превозно средство, освен ако може да се докаже, че за отстраняване на недостатъка са необходими значителни изменения в конструкцията на превозното средство и период на въвеждане, по-дълъг от две години. В такъв случай недостатъкът може да продължи да съществува за период, който не надхвърля три години.
 4.5.2. Производителят може да поиска от одобряващия орган да приеме със задна дата наличието на недостатък, когато този недостатък е открит след първоначалното издаване на одобрението на типа. В този случай недостатъкът може да продължи да съществува за период от две години след датата на уведомлението на одобряващия орган, освен ако може да се докаже, че за отстраняване на недостатъка са необходими значителни изменения в конструкцията на превозното средство и период на въвеждане, по-дълъг от две години. В такъв случай недостатъкът може да продължи да съществува за период, който не надхвърля три години.
 4.6. Одобряващият орган уведомява за своето решение за одобрение при наличие на недостатък всички страни по Спогодбата от 1958 г., които прилагат настоящото правило.
 5. ДОСТЪП ДО ИНФОРМАЦИЯ ЗА СБД
 5.1. Заявленията за одобрение на типа или за изменение на одобрение се придружават от съответната информация относно СБД. Тази съответстваща информация позволява на производителите на резервни или ремонтирани компоненти да проектират части, съвместими със СБД, с оглед да се осигури бездефектна работа, подсигуряваща потребителя срещу неизправности. Също така тази информация позволява на производителите на диагностични уреди и изпитвателно оборудване да произвеждат уреди и оборудване, осигуряващи ефективна и точна диагностика на системите за контрол на емисиите.
 5.2. При поискване административните служби следва да осигурят на недискриминационна основа достъп на всеки заинтересован производител на компоненти, диагностични уреди или изпитвателно оборудване до допълнение 1 към приложение 2, съдържащо съответната информация за СБД.
 5.2.1. Ако даденa административна служба получи искане за сведения от производител на части, на диагностични уреди или на апаратура за изпитване относно СБД на превозно средство, което е получило одобрение на типа по силата на предишна версия на правилото:
 a)
 административната служба следва в тридесетдневен срок да поиска от производителя на съответното превозно средство да ѝ предостави информацията, изисквана съгласно точка 4.2.12.2.7.6 от приложение I. Изискването от втория раздел на точка 4.2.12.2.7.6 не се прилага;
 б)
 производителят следва да предостави тази информация на административната служба в двумесечен срок от искането;
 в)
 административната служба следва да предаде тази информация на административните служби на страните по Спогодбата, като този административен орган, който е издал първоначалното одобрение на типа, следва да прикрепи тази информация към приложение 1 на информацията за одобрение на типа превозно средство.
 Това изискване не води до недействителност на нито едно одобрение, предоставено по-рано в съответствие с Правило No 83, нито възпрепятства разширението на такива одобрения съгласно разпоредбите на правилото, въз основа на което те са


text:
били първоначално предоставени.
 5.2.2. Информация може да се иска само във връзка със замяна или сервизно обслужване на такива компоненти, които са предмет на одобрение на типа съгласно изискванията на Икономическата комисия за Европа (ИКЕ) на ООН, или за компоненти, които са част от система, предмет на одобрение на типа съгласно изискванията на ИКЕ на ООН.
 5.2.3. В искането за информация трябва да бъде посочен точният модел на превозното средство, за което се иска информация. В него трябва да се потвърждава, че информацията е необходима за разработване на резервни или ремонтирани части или компоненти, както и на уреди за диагностика или изпитвателно оборудване.
 (1) Нормите за масата на частиците при двигатели с принудително запалване се прилагат само за двигатели с директно впръскване.
 (2) До 1 септември 2011 г. във връзка с одобрението на нови типове превозни средства за автомобили от категории M и N с базова маса по-голяма от 1 760 kg се прилага гранична стойност за масата на частиците от 80 mg/km.
 (3) Включва превозни средства от категория M1, отговарящи на определението за „специфични социални нужди“.
 Допълнение 1
 Функционални характеристики на системите за бордова диагностика (СБД)
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 В настоящото допълнение се описва процедурата за изпитване съгласно точка 3 от приложение 11. В процедурата е описан метод за проверка на работата на системата за бордова диагностика (СБД), инсталирана в превозното средство, посредством симулиране на повреда в съответните системи на управлението на двигателя или в системата за контрол на емисиите. Настоящото допълнение описва също процедурите за определяне на дълготрайността на СБД.
 Дефектните компоненти и/или електрически устройства, необходими за симулиране на дефектите, трябва да бъдат предоставени от производителя. При измерванията по време на цикъл на изпитване от тип I такива дефектни компоненти или устройства не трябва да водят до емисии от превозното средство, надвишаващи с повече от 20 % пределните стойности, определени в точка 3.3.2.
 Ако при изпитване на оборудвано с дефектен компонент или устройство превозно средство се задейства ИН, това води до одобрение на СБД. Също така СБД се одобрява и ако ИН се задейства под пределните стойности за СБД.
 2. ОПИСАНИЕ НА ИЗПИТВАНИЯТА
 2.1. Изпитването на СБД се състои от следните етапи:
 2.1.1.
 симулиране на неизправност на компонент от управлението на двигателя или от системата за контрол на емисиите;
 2.1.2.
 предварителна подготовка на превозното средство със симулирана неизправност при предварителната подготовка съгласно посоченото в точка 6.2.1 или 6.2.2;
 2.1.3.
 движение съгласно цикъл за изпитване от тип I на превозното средство със симулирана неизправност и измерване на емисиите от превозното средство;
 2.1.4.
 определяне дали СБД реагира на симулираната неизправност и дали СБД показва тази неизправност на водача по подходящ начин.
 2.2. Алтернативно, по искане на производителя може да се направи електронна симулация на неизправност в един или повече компоненти, съгласно изискванията на точка 6 по-долу.
 2.3. Производителите могат да поискат това следене да се извърши извън рамките на цикъла за изпитване от тип I, ако може да се покаже пред компетентния орган, че следенето при условията, срещащи се при цикъла за изпитване от тип I, би наложило ограничени условия на


text:
следене при реалната експлоатация на превозното средство.
 3. ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО И ГОРИВО
 3.1. Превозно средство
 Изпитваното превозно средство трябва да отговаря на изискванията по точка 3.2 от приложение 4a.
 3.2. Гориво
 При изпитването трябва да се използва подходящо еталонно гориво, със спецификация съгласно приложение 10 за бензиновите и дизеловите горива и съгласно приложение 10а за пропан-бутановите (ВНГ) горива и природния газ. Видът гориво, който се използва при изпитванията за всеки вид неизправност (описана в точка 6.3 от настоящото допълнение), може да се избира от административната служба измежду еталонните горива, описани в приложение 10а за едногоривните газови превозни средства, или съответно измежду еталонните горива, описани в приложение 10 и приложение 10а за двугоривните газови превозни средства. Не трябва да се извършва смяна на горивото в нито един от етапите на изпитването (вж. точки от 2.1 до 2.3 от настоящото допълнение). В случай на използване като гориво на ВНГ или ПГ/биометан се допуска пускане на двигателя с бензин и преминаване на ВНГ или ПГ/биометан след предварително определен период от време, който се регулира автоматично и не може да бъде променян от водача.
 4. ИЗПИТВАТЕЛНИ ТЕМПЕРАТУРА И НАЛЯГАНЕ
 4.1. Изпитвателните температура и налягане трябва да отговарят на изискванията за изпитване от тип I, описани в точка 3.2 от приложение 4а.
 5. ИЗПИТВАТЕЛНО ОБОРУДВАНЕ
 5.1. Динамометричен стенд
 Динамометричният стенд трябва да отговаря на изискванията на допълнение 1 към приложение 4а.
 6. ПРОЦЕДУРА ЗА ИЗПИТВАНЕ НА СБД
 6.1. Работният цикъл на динамометричния стенд трябва да отговаря на изискванията на приложение 4a.
 6.2. Предварителна подготовка на превозното средство
 6.2.1.
 В зависимост от типа двигател и след въвеждането на един от режимите за повреда/неизправност, посочени в точка 6.3, превозното средство трябва да премине предварителна подготовка, като се подлага най-малко на две последователни изпитвания от тип I (част първа и част втора). За превозните средства, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване, се допуска допълнителна предварителна подготовка, състояща се от два цикъла по част втора.
 6.2.2.
 По искане на производителя могат да се използват други методи за предварителна подготовка.
 6.3. Режими на повреда, подлежащи на изпитване
 6.3.1.
 Превозни средства с двигатели с принудително запалване:
 6.3.1.1.
 Подмяна на катализатора с повреден или дефектен катализатор или електронно симулиране на такава повреда.
 6.3.1.2.
 Условия на прекъсвания на запалването на двигателя, съответстващи на условията за следене на прекъсване на запалването, посочени в точка 3.3.3.2 от приложение 11.
 6.3.1.3.
 Замяна на кислородния датчик с повреден или дефектен кислороден датчик или електронно симулиране на такава повреда.
 6.3.1.4.
 Електрическо разединяване на произволен друг компонент, имащ отношение към емисиите, свързан с компютър за управление на двигателния агрегат (ако този компонент е действащ при избрания вид гориво).
 6.3.1.5.
 Електрическо разединяване на електронното устройство за контрол на изпарителното продухване (ако превозното средство е оборудвано с такова устройство и ако то е действащо при избрания вид гориво). За този конкретен вид повреда не е необходимо да се извършва изпитване от тип I.
 6.3.2.
 Превозни средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване:
 6.3.2.1.
 Подмяна на катализатора с повреден или дефектен катализатор, ако е инсталиран такъв, или електронно симулиране на такава


text:
повреда.
 6.3.2.2.
 Цялостно отстраняване на филтъра за прахови частици, когато е инсталиран такъв, или монтиране на дефектен филтър за прахови частици, ако датчиците са вградени в него.
 6.3.2.3.
 Електрическо разединяване на произволно електронно устройство за задействане на системата за зареждане с гориво и изпреварване на запалването.
 6.3.2.4.
 Електрическо разединяване на произволен друг компонент, имащ отношение към емисиите, който е свързан към компютъра за управление на двигателния агрегат.
 6.3.2.5.
 За спазване на изискванията по точки 6.3.2.3 и 6.3.2.4 и със съгласието на одобряващия орган, производителят трябва да предприеме необходимите мерки за да покаже, че СБД ще сигнализира за неизправност при прекъсната верига.
 6.3.2.6.
 Производителят трябва да докаже, че неизправностите на потока от СРОГ и охладителя на СРОГ са отчетени от СБД по време на изпитването за одобряване.
 6.4. Изпитване на СБД
 6.4.1.
 Превозни средства, оборудвани с двигатели с принудително запалване:
 6.4.1.1.
 След предварителната подготовка на изпитваното превозно средство в съответствие с точка 6.2, то се подлага на цикъл на движение от тип I (част първа и част втора).
 При наличието на което и да е от условията, посочени в точки от 6.4.1.2 до 6.4.1.5, трябва да се включи ИН преди края на този вид изпитване. Техническата служба може да замени тези условия с други, в съответствие с точка 6.4.1.6. Но за целите на процедурата за одобрение на типа, общият брой на симулираните повреди не трябва да е повече от четири (4).
 В случай че изпитването се отнася за двугоривно превозно средство, следва да се използват и двата вида гориво в рамките на максимум от четири (4) симулирани повреди, по преценка на одобряващия орган.
 6.4.1.2.
 Подмяна на катализатор с повреден или дефектен катализатор или електронна симулация на такава повреда, която води до превишаване на пределните стойности на емисиите на неметанови въглеводороди, посочени в точка 3.3.2 от приложение 11.
 6.4.1.3.
 Предизвикано прекъсване на запалването в съответствие с посочените в точка 3.3.3.2 от приложение 11 условия за следене на прекъсванията на запалването, което води до превишаване на една или повече пределни стойности, посочени в точка 3.3.2 от приложение 11.
 6.4.1.4.
 Подмяна на кислороден датчик с повреден или дефектен кислороден датчик или електронна симулация на повреден или дефектен кислороден датчик, водещи до превишаване на една или повече пределни стойности, посочени в точка 3.3.2 от приложение 11.
 6.4.1.5.
 Електрическо разединяване на електронното устройство за контрол на изпарителното продухване (ако превозното средство е оборудвано с такова устройство и ако то е действащо при избрания вид гориво).
 6.4.1.6.
 Електрическо разединяване на произволен друг имащ отношение към емисиите и свързан с компютър компонент от двигателния агрегат, което води до емисии, надвишаващи пределните стойности, посочени в точка 3.3.2 от настоящото приложение (ако този компонент е действащ за избрания вид гориво).
 6.4.2.
 Превозни средства, оборудвани с двигатели със запалване чрез сгъстяване
 6.4.2.1.
 След предварителната подготовка на изпитваното превозно средство в съответствие с точка 6.2, то се подлага на цикъл на движение от тип I (част първа и част втора).
 При наличието на което и да е от условията, посочени в точки от 6.4.2.2 до 6.4.2.5, трябва да се включи ИН преди


text:
края на този вид изпитване. Техническата служба може да замени тези условия с други, в съответствие с точка 6.4.2.5. Но за целите на процедурата за одобрение на типа, общият брой на симулираните повреди не трябва да е повече от четири (4).
 6.4.2.2.
 Подмяна на катализатора, когато има инсталиран такъв, с повреден или дефектен катализатор или електронна симулация на такава неизправност, което води до превишаване на пределните стойности за емисиите, посочени в точка 3.3.2 от приложение 11.
 6.4.2.3.
 Цялостно отстраняване на филтъра за прахови частици, когато има инсталиран такъв, или подмяна с дефектен филтъра за прахови частици, съответстващ на условията по точка 6.3.2.2, което води до превишаване на пределните стойности за емисиите, посочени в точка 3.3.2 от приложение 11.
 6.4.2.4.
 Във връзка с точка 6.3.2.5, електрическо разединяване на произволно електронно устройство за задействане на системата за зареждане с гориво и изпреварване на запалването, което води до превишаване на пределните стойности за емисиите, посочени в точка 3.3.2 от приложение 11.
 6.4.2.5.
 Във връзка с точка 6.3.2.5, електрическо разединяване на произволен друг имащ отношение към емисиите компонент от двигателния агрегат, който е свързан с компютър, което води до емисии, превишаващи която и да е от стойностите, посочени в точка 3.3.2 от приложение 11.
 6.5. Диагностични сигнали
 6.5.1.1.
 При установяване на първата неизправност на компонент или на система, данните от моментната картина на състоянието на двигателя по това време трябва да се въведат в компютърна памет. При последваща неизправност в горивната система или прекъсване на запалването на двигателя, всички предходни данни за моментна картина на състоянието, които са въведени в паметта, трябва да се заменят с данни за състоянието на горивната система или за условията на прекъсването на запалването (в зависимост кое от двете събития е настъпило първо). Въведената информация за състоянието на двигателя трябва да включва следните данни, но без да е ограничена само до тях: изчислената стойност на натоварването, оборотите на двигателя, стойностите от регулирането на горивната смес (ако има такива данни), налягането на горивото (ако има такива данни), скоростта на превозното средство (ако има такива данни), температурата на охлаждащата течност, налягането в смукателния колектор (ако има такива данни), затворен или отворен работен контур (ако има такива данни) и кода за неизправност, който е предизвикал въвеждането на данните. Производителят трябва да подбере за въвеждане най-подходящата моментна картина, за да улесни провеждането на ефективни ремонтни дейности. Необходима е само една моментна картина на данните. Производителите могат да изберат въвеждане и на допълнителни моментни картини при условие че поне необходимата моментна картина може да се чете от генерично четящо устройство, което отговаря на изискванията по точки 6.5.3.2 и 6.5.3.3. Ако кодът за неизправност, предизвиквал съхраняване на данни за условията, бъде изтрит в съответствие с изискванията по точка 3.7 от приложение 11, съхранените данни за състоянието на двигателя също могат да се изтрият.
 6.5.1.2.
 При поискване трябва да се подават сигнали за следните допълнителни данни освен изискваната информация за моментната картина — чрез серийния порт на стандартизирания съединител за данни, при условие че тези допълнителни данни са налице в бордовия компютър или могат да се


text:
определят въз основа на наличната информация: кодове за диагностични аномалии, температура на охлаждащата течност, състояние на системата за контрол на горивото (затворен контур, отворен контур, друго), регулиране на горивната смес, регулиране на изпреварването на запалването, температура на входящия въздух, налягане в смукателния колектор, дебит на въздуха, обороти на двигателя, изходен сигнал от дроселиращия клапан, състояние на вторичния въздух (възходящ, низходящ или атмосферен), изчислена стойност на натоварването, скорост на превозното средство и налягане на горивото.
 Сигналите трябва да бъдат в стандартни единици, въз основа на спецификациите, дадени в точка 6.5.3. Действителните сигнали трябва да са ясно разграничими от стойностите по подразбиране или от сигналите при функциониране в режим на неизправност.
 6.5.1.3.
 За всички системи за контрол на емисиите, за които се извършват специфични бордови оценъчни изпитвания (катализатор, кислороден датчик и т.н.) — с изключение на установяването на прекъсване на запалването, следенето на горивната система и цялостното следене на компонентите — резултатите от последните изпитвания на превозното средство и пределните стойности, спрямо които се прави сравнение, трябва да се предоставят чрез серийния порт на стандартизирания съединител за данни, съгласно спецификациите, посочени в точка 6.5.3. За горепосочените следени системи и компоненти, които влизат в горепосоченото изключение, трябва да е налице индикация от типа „да/не“ за резултатите от последните изпитвания, получавана посредством съединителя за данни.
 Всички данни, които е необходимо да се съхраняват във връзка с действието на СБД при движение съгласно разпоредбите на точка 7.6 от настоящото допълнение, трябва да са достъпни през серийния порт за данни на стандартизирания конектор за данни съгласно спецификациите, дадени в точка 6.5.3 от допълнение 1 към приложение 11 към настоящото правило.
 6.5.1.4.
 Изискванията за СБД, въз основа на които се сертифицира превозното средство (т.е. тези от приложение 11 или алтернативните изисквания, посочени в точка 5), както и индикациите за основните системи за контрол на емисиите, следени от СБД в съответствие с изискванията по точка 6.5.3.3, следва да са на разположение чрез серийния порт на стандартизирания съединител за данни, в съответствие със спецификациите, посочени в точка 6.5.3 от настоящото допълнение.
 6.5.1.5.
 Считано от 1 януари 2003 г. за новите типове и от 1 януари 2005 г. за всички типове превозни средства, влизащи в употреба, идентификационният номер на софтуера за калибриране следва да бъде предоставен на разположение чрез серийния порт на стандартизирания съединител за данни. Идентификационният номер на софтуера за калибриране следва да се предоставя в стандартизиран формат.
 6.5.2.
 Не е необходимо диагностичната система за контрол на емисиите да прави оценка на компонентите при неизправност, ако тази оценка да може да породи риск за безопасността или за повреда на компонента.
 6.5.3.
 Достъпът до диагностичната система трябва да е стандартизиран и неограничен; системата трябва да съответства на стандартите на ISO и/или на спецификацията на SAE, посочени по-долу.
 6.5.3.1.
 За връзката за предаване на данни от бордовия компютър към външен компютър трябва да се използва един от следните стандарти, с посочените ограничения:
 ISO 9141 - 2: 1994 (изменен в 1996 г.) „Пътни превозни средства — Диагностични системи — Част 2: Изисквания на California Air Resources Board (CARB) за обмен на цифрови


text:
данни“;
 SAE J1850: март 1998 г. — „Мрежов интерфейс за предаване на данни от клас Б“. Съобщенията за емисиите трябва да използват циклична проверка с кодове с излишък и трибайтово заглавие, а да не използват междубайтово разделяне или контролни суми;
 ISO 14230 - 4 — „Пътни превозни средства — Протокол „Keyword 2000“ за системи за диагностика — Част 4: Изисквания за системите, имащи отношение към емисиите“;
 ISO DIS 15765-4 „Пътни превозни средства — Диагностики на мрежата на контролера — Част 4: Изисквания за системи, имащи отношение към емисиите“ от 1 ноември 2001 г.
 6.5.3.2.
 Апаратурата за изпитване и диагностичните уреди, необходими за обмен на данни със СБД, трябва да съответстват или надхвърлят функционалните спецификации, посочени в стандарта ISO DIS 15031-4 „Пътни превозни средства — Обмен на данни между превозно средство и външна апаратура за диагностика относно емисиите — Част 4: Външна апаратура за изпитване“ от 1 ноември 2001 г.
 6.5.3.3.
 Основните диагностични данни (определени в точка 6.5.1) и информацията за контрол в двете посоки се предават съгласно формата и мерните единици, описани в стандарта ISO DIS 15031-5 „Пътни превозни средства — Обмен на данни между превозно средство и външна апаратура за диагностика относно емисиите — Част 5: Диагностични услуги относно емисиите“ от 1 ноември 2001 г. и трябва да са достъпни при използване на диагностичен уред, съответстващ на изискванията на ISO DIS 15031-4.
 Производителят на превозното средство следва да предостави на националния орган за стандартизация в подробен вид всички диагностични данни, свързани с емисии, например данни за идентификация на параметър (PID), данни за идентификация на уреда за следене на СБД, данни за идентификация на изпитване, които не са посочени в ISO 15031-5, но са свързани с настоящото правило.
 6.5.3.4.
 При регистриране на неизправно функциониране производителят трябва да го идентифицира като използва подходящ код за неизправност, съответстващ на кодовете, посочени в точка 6.3 от стандарта ISO DIS 15031-6 „Пътни превозни средства — Обмен на данни между превозно средство и външна апаратура за диагностика относно емисиите — Част 6: Определения за диагностични кодове за неизправност“, отнасящи се за „свързани с емисиите кодове за неизправност на диагностичната система“. Ако такова идентифициране е невъзможно, производителят може да използва диагностичните кодове за неизправност, посочени в точки 5.3 и 5.6 от стандарта ISO DIS 15031-6. Трябва да има пълен достъп до кодовете за неизправност с помощта на стандартно диагностично оборудване, което отговаря на разпоредбите на точка 6.5.3.2 от настоящото приложение.
 Производителят на превозното средство следва да предостави на националния орган за стандартизация в подробен вид всички диагностични данни, свързани с емисии, например данни за идентификация на параметър (PID), данни за идентификация на уреда за следене на СБД, данни за идентификация на изпитване, които не са посочени в ISO 15031-5, но са свързани с настоящото правило.
 6.5.3.5.
 Интерфейсът за свързване между превозното средство и стенда за диагностика трябва да е стандартизиран и да спазва всички изисквания на стандарта ISO DIS 150313 „Пътни превозни средства — Обмен на данни между превозно средство и външна апаратура за диагностика относно емисиите — Част 3: Съединител за диагностика и свързаните с


text:
него електрически вериги: Външна апаратура за изпитване“ от 1 ноември 2001 г. Мястото за неговото инсталиране трябва да е съгласувано с административната служба — той трябва е лесно достъпен за обслужващия персонал, но да е защитен от вмешателство на неквалифициран персонал.
 6.5.3.6.
 Производителят предоставя също така на разположение, когато е необходимо срещу заплащане, техническата информация, необходима за ремонта или обслужването на моторните превозни средства, освен ако тази информацията не е предмет на авторско право или представлява съществено, тайно ноу-хау, което е определено в подходяща форма; в такъв случай, необходимата техническа информация не трябва да се отказва неправомерно.
 Право на такава информация има всяко лице, заето с професионално обслужване или ремонт, пътна помощ, проверка или изпитване на превозни средства, или в производството или продажба на части за подмяна или ремонт, диагностични уреди и изпитвателно оборудване.
 7. РАБОТА В РЕАЛНИ УСЛОВИЯ
 7.1. Общи изисквания
 7.1.1.
 Всяко проследяване на СБД се извършва поне веднъж на пътен цикъл, при който са изпълнени условията за проследяване, определени в точка 3.2. Производителите нямат право да използват като условие за което и да е проследяване изчисленото съотношение (или негов елемент) или всякакви други показатели за честота на проследяването.
 7.1.2.
 Отношението при работа в реални условия (IUPR) за конкретно проследяване M на СБД и работа в реални условия на устройствата, регулиращи замърсяването, е:
 IUPRM = ЧислителM/ЗнаменателM
 7.1.3.
 Сравняването на числителя и знаменателя показва честотата на дадено проследяване по отношение на експлоатацията на превозното средство. За да е сигурно, че всички производители следят IUPRM по еднакъв начин, се дават подробни изисквания за определянето и увеличаването на тези броячи.
 7.1.4.
 Ако съгласно изискванията на настоящото приложение превозното средство разполага с дадено проследяване M, показателят IUPRM трябва да бъде по-голям или равен на 0,1 за всички проследявания М.
 7.1.5.
 Смята се, че изискванията на тази точка са изпълнени за дадено проследяване M, ако за всички превозни средства, принадлежащи на конкретна фамилия СБД и произведени в дадена календарна година, са в сила следните статистически условия:
 a)
 средноаритметичната стойност на показателя IUPRM е равна или по-голяма от минималната стойност, приложима за проследяването;
 б)
 повече от 50 % от всички превозни средства имат показател IUPRM, равен или по-голям от минималната стойност, приложима за проследяването.
 7.1.6.
 Не по-късно от 18 месеца след края на календарната година производителят трябва да докаже на одобряващия орган или, при поискване, на одобряващия орган, че тези статистически условия са изпълнени за превозни средства, произведени в дадена календарна година, и за всички проследявания, които СБД трябва да отчете съгласно точка 3.6 от настоящото допълнение. За тази цел трябва да се използват статистически тестове, прилагащи утвърдени статистически принципи и нива на увереност.
 7.1.7.
 С доказателствени цели във връзка с изискванията на настоящата точка производителят може да групира превозни средства във фамилия СБД за всеки незастъпващ се период от 12 последователни месеца вместо за календарни години. За определянето на извадката от превозни средства за изпитване се прилагат поне критериите за подбор, съдържащи се в допълнение 3, точка 2. За цялата извадка от превозни средства за изпитване производителят трябва да предостави на одобряващия орган


text:
всички данни за работата в реални условия, които СБД следва да отчита съгласно точка 3.6 от настоящото допълнение. При поискване одобряващият орган, издаващ одобрението, предоставя тези данни и резултатите от статистическата оценка на други одобряващи органи.
 7.1.8.
 Публичните органи и техните пълномощни представители могат да изискват допълнителни изпитвания на превозни средства или да събират подходящи данни, отчетени от превозното средство, за да проверят дали са изпълнени изискванията на настоящото приложение.
 7.2. ЧислителM
 7.2.1.
 Числителят за конкретно проследяване представлява брояч, отмерващ броя на случаите, когато дадено превозно средство е било експлоатирано при наличието на всички условия за следене, позволяващи на конкретната система за следене да открие неизправност и да предупреди водача за нея, както тези условия са били въведени от производителя. Числителят не трябва да се увеличава повече от веднъж на пътен цикъл, освен при наличието на обоснована техническа причина.
 7.3. ЗнаменателM
 7.3.1.
 Функцията на знаменателя е да отброява отделните случаи на шофиране, отчитайки специалните условия за конкретно проследяване. Знаменателят трябва да бъде увеличен поне веднъж на пътен цикъл, ако по време на този пътен цикъл основният знаменател е увеличен при наличието на условията, определени в точка 3.5, освен при деактивиране на знаменателя съгласно точка 3.7 от настоящото допълнение.
 7.3.2.
 В допълнение на изискванията в точка 3.3.1:
 Знаменателят(ите) при проследяването на системата за вторичен въздух трябва да бъде(ат) увеличен(и), ако задействаната по команден начин система за вторичен въздух е активна 10 секунди или по-дълго. За целите на определянето на командно задействаното активно време СБД не може да включва времето на действие на система за вторичен въздух, активирана чрез намеса единствено за целите на проследяването.
 Знаменатели на проследявания на системи, активни единствено по време на пускане на студен двигател, трябва да бъдат увеличавани, ако компонентът или стратегията са задействани по команден начин за период от 10 секунди или за по-дълго.
 Знаменателят(ите) за проследявания на променливо газоразпределение (VVT) и/или системи за контрол трябва да бъде(ат) увеличаван(и), ако компонентът бъде задействан в някоя от функциите (напр. „включено“, „отворено“, „затворено“, „заключено“ и т.н.) в два или повече случая по време на пътния цикъл или за време от 10 секунди или по-дълго — приема се по-рано настъпилата от двете възможности.
 За следните проследявания знаменателят(ите) се увеличава(т) с единица, ако, освен изпълняването на изискванията в настоящата точка по време на поне един пътен цикъл, от последния случай на увеличаване на знаменателя е натрупан пробег от поне 800 километра:
 i)
 дизелов каталитичен преобразувател с окисление;
 ii)
 дизелов филтър за прахови частици.
 7.3.3.
 За хибридни превозни средства, превозни средства, които ползват алтернативен хардуер или стратегии за пускане на двигателя (напр. интегриран стартер и генератори), или превозни средства, работещи с алтернативно гориво (напр. едногоривни или двугоривни приложения), производителят може да отправи към одобряващия орган молба за одобряване на използването на критерии за увеличаване на знаменателя, различни от тези, определени в настоящата точка. В общия случай одобряващият орган не одобрява прилагането на алтернативни критерии за превозни средства, които са в състояние да спрат двигателя единствени при движение на празен ход или в положение на неподвижност или в близки на тези условия.


text:
Одобряването на алтернативните критерии от одобряващия орган се основава на равностойността на тези критерии за определянето на количеството работа на превозното средство по отношение на измерването на конвенционалната работа на превозното средство в съответствие с критериите в настоящата точка.
 7.4. Брояч за циклите на запалване
 7.4.1.
 Броячът за циклите на запалване показва броя на циклите на запалване, които е имало дадено превозно средство. Броячът за циклите на запалване не може да бъде увеличаван повече от веднъж на пътен цикъл.
 7.5. Основен знаменател
 7.5.1.
 Основният знаменател представлява брояч, измерващ броя на случаите на работа на дадено превозно средство. Той трябва да бъде увеличен в рамките на 10 секунди тогава, и единствено тогава, когато по време на даден пътен цикъл са изпълнени следните критерии:
 a)
 общото изминало време от пускането в ход на двигателя е по-голямо или равно на 600 секунди при по-малка от 2 440 m надморска височина и по-висока или равна на – 7 °C температура на околната среда;
 б)
 общото изминало време на работа на превозното средство при скорост от 40 km/h или по-висока е по-голямо или равно на 300 секунди при по-малка от 2 440 m надморска височина и по-висока или равна на – 7 °C температура на околната среда;
 в)
 непрекъсната работа на превозното средство на празен ход (т.е. педалът на газта не е натиснат от водача и скоростта на превозното средство е по-малка или равна на 1,6 km/h) за 30 секунди или повече при по-малка от 2 440 m надморска височина и по-висока или равна на – 7 °C температура на околната среда.
 7.6. Отчитане и увеличаване на броячите
 7.6.1.
 Съгласно спецификациите на стандарт ISO 15031-5 СБД трябва да отчита брояча за циклите на запалване и основния знаменател, както и отделни числители и знаменатели за следните системи за проследяване, ако наличието им в превозното средство се изисква по силата на настоящото приложение:
 a)
 катализатори (всяка група се отчита отделно);
 б)
 кислородни датчици/датчици за отработили газове, включително датчици за вторичен кислород (всеки датчик се отчита отделно);
 в)
 изпарителна система;
 г)
 система за рециркулация на отработилите газове (СРОГ);
 д)
 система за проследявания на променливо газоразпределение;
 е)
 система за вторичен въздух;
 ж)
 филтър за частици;
 з)
 система за последваща обработка на NOx (напр. адсорбент на NOx, NOx реагент/каталитична система);
 и)
 система за контрол за повишаване на налягането.
 7.6.2.
 За конкретни компоненти или системи, разполагащи с няколко системи за проследяване, които трябва да бъдат отчитани по силата на настоящата точка (напр. кислородният датчик на група 1 на може да има няколко системи за проследяване на сензорна реакция или на други сензорни характеристики), СБД трябва отделно да проследява числители и знаменатели за всяка отделна система за проследяване и да отчита единствено съответните числители и знаменатели за конкретното проследяване, което има най-ниско числено отношение. Ако две или повече проследявания имат еднакви отношения, за конкретния компонент се отчита съответния числител и знаменател за проследяването, което има най-висок знаменател.
 7.6.3.
 Когато броячите биват увеличавани, стъпката на всички увеличения е цяла единица.
 7.6.4.
 Минималната стойност на всеки брояч е 0, а максималната не трябва да


text:
е по-малка от 65 535, без оглед на всякакви други изисквания за стандартизирано съхранение и отчитане на данните от СБД.
 7.6.5.
 Ако числителят или знаменателят за конкретно проследяване достигне максималната си стойност, и двата брояча за това проследяване трябва да бъдат разделени на две, преди да бъдат увеличени отново съгласно разпоредбите в точки 3.2 и 3.3. Ако броячът на цикъла на запалване или основният знаменател достигне максималната си стойност, съответният брояч трябва да се промени на нула при следващото си увеличаване съгласно разпоредбите в съответно точки 3.4 и 3.5.
 7.6.6.
 Всеки брояч трябва да бъде занулен единствено в случай на рестартиране на постоянната памет (напр. при препрограмиране и т.н.) или, ако числата са съхранени във временна памет (KAM), в случай че KAM загуби съдържанието си поради прекъсване на електрическото захранване на модула за управление (напр. прекъсване на захранването от акумулаторна батерия и т.н.).
 7.6.7.
 Производителят трябва да предприеме мерки, за да гарантира, че стойностите на числителя и на знаменателя не могат да бъдат пренастроени или изменени, освен в изрично предвидените в настоящата точка случаи.
 7.7. Деактивиране на числители и знаменатели и на основния знаменател
 7.7.1.
 В рамките на 10 секунди след като е открита неизправност, която деактивира проследяване, необходимо за изпълняване на изискванията за следене в настоящото приложение (напр. съхраняване на непотвърден или потвърден код), СБД трябва да деактивира по-нататъшното увеличаване на съответния числител и знаменател за всяко деактивирано проследяване. Увеличаването на всички съответни числители и знаменатели се възобновява в рамките на 10 секунди след отстраняване на неизправността (напр. неизчистеният код се самоизтрие или бъде изтрит чрез команда за сканиране).
 7.7.2.
 В рамките на 10 секунди след задействане на приспособление за задвижване (PTO), което деактивира следене, необходимо за изпълняване на изискванията за проследяване в настоящото приложение, СБД трябва да деактивира по-нататъшното увеличаване на съответния числител и знаменател за всяко деактивирано проследяване. Увеличаването на всички съответни числители и знаменатели се възобновява в рамките на 10 секунди след изключването на приспособлението за задвижване.
 7.7.3.
 СБД трябва да деактивира по-нататъшното увеличаване на числителя и знаменателя на конкретно проследяване в рамките на 10 секунди след като бъде открита неизправност на някой компонент, използван за установяване на критериите от определението за знаменателя за конкретно проследяване (напр. скорост на превозното средство, температура на околната среда, надморска височина, работа на празен ход, пускане на студен двигател или време на работа) и след като съответният неизчистен код за грешка бъде съхранен. Увеличаването на числителя и знаменателя трябва да бъде възобновено в рамките на 10 секунди след отстраняването на неизправността (напр. неизчистеният код се самоизтрие или бъде изтрит чрез команда от приложението за сканиране).
 7.7.4.
 СБД трябва да деактивира по-нататъшното увеличаване на основния знаменател в рамките на 10 секунди след като бъде открита неизправност на някой компонент, използван за установяване на спазването на критериите в точка 3.5 (напр. скорост на превозното средство, температура на околната среда, надморска височина, работа на празен ход или време на работа) и след като съответният неизчистен код за грешка бъде съхранен. Основният знаменател не може да бъде деактивиран за увеличаване при каквото и да


text:
е друго условие. Увеличаването на основния знаменателя трябва да бъде възобновено в рамките на 10 секунди след отстраняването на неизправността (напр. неизчистеният код се самоизтрие или бъде изтрит чрез команда от приложението за сканиране).
 Допълнение 2
 Основни характеристики на фамилията превозни средства
 1. Параметри, определящи фамилия превозни средства според СБД
 „Фамилия превозни средства според СБД“ означава група превозни средства на даден производител, които поради своите конструктивни характеристики се очаква да притежават сходни характеристики на емисиите на изходящи газове и на системите за бордова диагностика. Всеки двигател от тази фамилия трябва да отговаря на изискванията на настоящото правило.
 Фамилията според СБД може да се определи чрез основните конструктивни параметри, които са общи за превозните средства, принадлежащи към тази фамилия. В някои случаи може да съществува взаимодействие на параметрите. Тези ефекти също трябва да се вземат предвид, за да се гарантира, че само превозните средства със сходни характеристики по отношение на емисиите в изходящите газове са включени в дадена фамилия според СБД.
 2. За тази цел онези типове превозни средства, чиито описани по-долу параметри са еднакви или остават в определените пределни стойности, се считат за принадлежащи към една и съща комбинация двигател/система за контрол на емисиите/СБД.
 Двигател:
 a)
 според горивния процес (т.е. принудително запалване, запалване чрез сгъстяване, двутактов, четиритактов);
 б)
 метод на подаване на гориво в двигателя (т.е. едноточково или многоточково впръскване);
 в)
 вид гориво (т.е. бензин, дизелово гориво, многогоривна система бензин/етанол, многогоривна система с дизелово гориво/ биодизел, ПГ/биометан, ВНГ, двугоривна система бензин/ПГ/биометан, двугоривна система бензин/ВНГ).
 Система за контрол на емисиите:
 a)
 тип каталитичен преобразувател (т.е. окислителен, трипътен, подгреваем, SCR, други),
 б)
 тип на филтъра за прахови частици,
 в)
 впръскване на вторичен въздух (т.е. със или без),
 г)
 рециркулация на отработилите газове (т.е. със или без);
 части и функциониране на СБД.
 Методите за функционално следене на СБД, за установяване на неизправности и за сигнализиране за неизправности на водача на превозното средство.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 12
 ИЗДАВАНЕ НА ИКЕ ОДОБРЕНИЕ НА ТИПА НА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО, РАБОТЕЩО С ВТЕЧНЕН НЕФТЕН ГАЗ (ВНГ) ИЛИ С ПГ/БИОМЕТАН
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 Настоящото приложение определя специалните изисквания, които се прилагат при одобрението на типа на превозно средство, което работи с ВНГ или с природен газ (ПГ)/биометан, или което може да работи с бензин, ВНГ или ПГ/биометан, по отношение на изпитванията за работа с ВНГ или с ПГ/биометан.
 Съществува голямо разнообразие от предлагани на пазара горива с различен състав, на базата на ВНГ и ПГ/биометан, което изисква от системата за захранване да адаптира своя дебит в зависимост от състава на горивото. За да се провери тази способност, превозното средство трябва да бъде подложено на изпитване от тип I с две еталонни горива от двата края на гамата на горивата за да се демонстрира способността на системата за захранване с гориво за самонастройване. След като бъде доказана способността за самонастройване на системата за захранване с гориво на дадено превозно средство, то може да бъде прието за базов представител на фамилия от превозни средства. Превозните средства, които отговарят на изискванията за членове на тази фамилия, при положение, че са оборудвани със същата система на


text:
захранване с гориво, могат да бъдат изпитвани само с едно гориво.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото приложение се използват следните определения:
 2.1. „фамилия“ означава група типове превозни средства, работещи с ВНГ или ПГ/биометан, които се идентифицират чрез базово превозно средство;
 „базово превозно средство“ означава превозно средство, избрано за демонстриране на способността на системата за захранване с гориво за самонастройване, с което се съпоставят принадлежащите към дадена фамилия превозни средства. Една фамилия може да има повече от едно базово превозно средство.
 2.2. Член на фамилия
 2.2.1.
 „Член на фамилия превозни средства“ е превозно средство, което притежава следните основни характеристики на своето(ите) базово(и) превозно(и) средство(а):
 а)
 произведено е от същия производител;
 б)
 за него важат същите пределни стойности на емисиите;
 в)
 ако системата за газово захранване на двигателя е с централно дозиране:
 то притежава сертифицирана мощност от 0,7 до 1,15 пъти тази на базовото превозно средство;
 ако системата за газово захранване е с индивидуално дозиране за всеки цилиндър:
 то притежава сертифицирана мощност на цилиндър от 0,7 до 1,15 пъти тази на базовото превозно средство.
 г)
 ако превозното средство е оборудвано с катализатор, той трябва да бъде от същия тип, т.е. трипътен, с окисление, с NOx;
 д)
 превозното средство има система за захранване с газ (включително регулатор на налягането) от същия производител на уредби и от същия тип: чрез всмукване, впръскване на горивото във вид на пари (едноточково, многоточково), впръскване в течно състояние (едноточково, многоточково);
 е)
 тази газова уредба се управлява от електронен блок за управление от същия тип и със същата техническа спецификация, използващ същите принципи на софтуера и същата стратегия за управление. Превозното средство може да има втори електронен блок за управление, за разлика от базовото превозно средство, при условие че този електронен блок се използва единствено, за да управлява впръсквачите, допълнителни спирателни кранове и получаването на данни от допълнителни датчици.
 2.2.2.
 Относно изискването от буква в): когато е доказано чрез демонстрация, че характеристиките на две работещи с газ превозни средства биха ги причислили към една и съща фамилия, с изключение на техните номинални мощности, съответно P1 и P2 (P1 < P2), и когато двете са били изпитвани като базови превозни средства, то принадлежността към фамилията е налична за всяко превозно средство със сертифицирана мощност между 0,7 P1 и 1,15 P2.
 3. ПРЕДОСТАВЯНЕ НА ОДОБРЕНИЕ НА ТИПА
 Предоставянето на одобрение подлежи на следните изисквания:
 3.1. Одобрение за емисиите от изпускателната тръба на базовото превозно средство
 Базовото превозно средство трябва да докаже способността си да се адаптира към всяка горивна смес, която може да се срещне на пазара. При ВНГ съществуват разлики в отношението С3/С4. При ПГ/биометан обикновено се срещат два типа гориво — висококалорично (Н-gas) и нискокалорично (L-gas), но със значителен брой разновидности и за двата типа; те се различават значително по стойностите на показателя на Wobbe. Тези вариации са отразени при подбора на еталонните горива.
 3.1.1.
 Базовото превозното средство трябва да бъде подложено на изпитване от тип I с две от посочените в приложение 10а еталонни горива от двата края на гамата на горивата.
 3.1.1.1.
 Ако превключването от едното


text:
гориво към другото се подпомага в ежедневната практика от превключвател, този превключвател не може да се използва по време на изпитването. В такъв случай по заявка на производителя и със съгласието на техническата служба, споменатият в точка 6.3 от приложение 4а цикъл за предварителна подготовка може да бъде удължен.
 3.1.2.
 Счита се, че превозното(ите) средство(а) отговаря(т) на изискванията, ако при използването и на двете еталонни горива пределните стойности на емисиите не са превишени.
 3.1.3.
 Съотношението „r“ на резултатите за емисиите се определя за всеки един замърсител, както е указано по-долу:
 Вид(ове) гориво
 Еталонно горива
 Изчисляване на „r“
 ВНГ и бензин
 (одобрение В)
 Гориво А
 или само ВНГ
 (одобрение D)
 Гориво Б
 ПГ/биометан и бензин
 (одобрение В)
 Гориво G20
 или само ПГ/биометан
 (одобрение D)
 Гориво G25
 3.2. Емисии от изпускателната тръба на превозно средство, принадлежащо към фамилията:
 За одобрение на типа на едногоривно превозно средство, работещо с газ, и двугоривно превозно средство, работещо с газ, в режим на работа на газ, като представител на фамилията, се провежда изпитване от тип I с един вид еталонно газово гориво. Това може да бъде произволно еталонно гориво. Счита се, че превозното средство отговаря на изискванията, ако са изпълнени следните условия:
 3.2.1.
 Превозното средство отговаря на определението за член на фамилия, дадено в точка 2.2 по-горе.
 3.2.2.
 Ако изпитването се провежда с еталонно гориво А за ВНГ или с еталонно гориво G20 за ПГ/биометан, стойностите на емисиите се умножават по съответния коефициент „r“, ако r > 1; не е необходима корекция, ако r < 1.
 Ако изпитването се провежда с еталонно гориво B за ВНГ или с еталонно гориво G25 за ПГ/биометан, стойностите на емисиите се делят на съответния коефициент „r“, ако r < 1; не е необходима корекция, ако r > 1.
 По искане на производителя, изпитване от тип I може да се извърши и с двете еталонни горива, така че да не се налага никаква корекция.
 3.2.3.
 Превозното средство трябва да отговоря на изискванията по отношение на пределните стойности на емисиите за съответната категория както за измерените, така и за изчислените емисии.
 3.2.4.
 Ако са проведени многократни изпитвания на един и същ двигател с еталонно гориво G20 или A и съответно G25 или B, първо се изчисляват средните стойности на получените резултати, а след това и коефициентът „r“ въз основа на тези средни резултати.
 3.2.5.
 По време на изпитване от тип I превозното средство работи на бензин най-много 60 секунди в режим на работа на газ.
 4. ОБЩИ УСЛОВИЯ
 4.1. Изпитванията за проверка на съответствието на продукцията могат да се извършват с гориво от търговската мрежа, за което отношението C3/C4 се намира в границите на отношенията на еталонните горива — за ВНГ, или чийто индекс на Wobbe се намира между стойностите на индексите на крайните еталонни горива — за ПГ/биометан. В този случай трябва да се приложи анализ на горивото.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 13
 ИЗПИТВАТЕЛНА МЕТОДИКА ЗА ИЗМЕРВАНЕ НА ЕМИСИИТЕ НА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО, ОБОРУДВАНО СЪС СИСТЕМА С ПЕРИОДИЧНО РЕГЕНЕРИРАНЕ
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 Настоящото приложение определя специалните разпоредби по отношение на одобрението на типа на превозно средство,


text:
оборудвано със система с периодично регенериране, както е определено в точка 2.20 от настоящото правило.
 2. ОБХВАТ И РАЗШИРЕНИЕ НА ОДОБРЕНИЕТО НА ТИПА
 2.1. Фамилии от превозни средства, оборудвани със система с периодично регенериране
 Методиката се прилага за превозни средства, оборудвани със система с периодично регенериране, както е определено точка 2.20 от настоящото правило. За целите на настоящото приложение могат да бъдат определени фамилии превозни средства. Следователно тези типове превозни средства с регенериращи системи, чиито долуописани параметри са идентични или са в рамките на допустимите отклонения, трябва да се считат за членове на една и съща фамилия по отношение на специфичните измервания за дефинираните системи с периодично регенериране.
 2.1.1. Еднаквите параметри са:
 Двигател:
 a)
 горивен процес.
 Система с периодично регенериране (т.е. катализатор, филтър за частици):
 a)
 конструкция (т.е. тип корпус, тип благороден метал, тип субстрат, гъстота на клетките),
 б)
 тип и принцип на работа,
 в)
 система за дозиране и добавяне,
 г)
 обем ± 10 процента,
 д)
 местоположение (температура ± 50 °C при 120 km/h или 5 % разлика спрямо максималната температура/налягане).
 2.2. Типове превозни средства с различни базови маси
 Коефициентите Ki, получени по методиките на настоящото приложение за одобрение на типа на тип превозно средство със система с периодично регенериране, както е определено в точка 2.20 от настоящото правило, могат да бъдат разширени и спрямо други превозни средства от фамилията, имащи базова маса, попадаща в класовете на следващите две по-високи стойности или която и да е по-ниска стойност на еквивалентната инертна маса.
 3. МЕТОДИКА НА ИЗПИТВАНЕ
 Превозното средство трябва да бъде оборудвано с превключвател, способен да изключва или включва процеса на регенериране, при условие че тази операция не променя първоначалното калибриране на двигателя. Използването на този превключвател трябва да е разрешено само когато трябва да се предотврати регенериране по време на насищането на регенериращата система и по време на циклите за предварителна подготовка. Превключвателят обаче не бива да се използва по време на измерванията на емисиите във фазата на регенериране; напротив, проверката на емисиите трябва да бъде извършена с непроменен управляващ блок на производителя.
 3.1. Измерване на емисиите от изпускателната тръба между два цикъла, в които има фази на регенериране
 3.1.1. Средната стойност на емисиите между фази на регенериране и по време на насищането на регенериращото устройство се определя от средноаритметичната стойност на няколко приблизително равноотстоящи (ако са повече от 2) работни цикъла от тип I или еквивалентни цикли върху двигателен стенд. Като алтернатива, производителят може да осигури данни, показващи, че емисиите остават непроменени (± 15 %) между регенерационните фази. В такъв случай могат да се използват емисиите, измерени по време на стандартно изпитване от тип I. Във всички други случаи трябва да се извърши измерване на емисиите поне за два работни цикъла от тип I или за еквивалентни цикли върху двигателен стенд: един непосредствено след регенерирането (при чист филтър) и един възможно най-късно преди фаза на регенериране. Всички измервания и изчисления на емисиите се извършат съгласно приложение 4а, точки 6.4—6.6. Определянето на средните емисии за единична система за регенериране се изчисляват съгласно точка 3.3 от настоящото приложение, а за


text:
системи, състоящи се от няколко устройства за регенериране, съгласно точка 3.4 от настоящото приложение.
 3.1.2. Процесът на насищане и определянето на Ki трябва да се извършат по време на работния цикъл от тип I върху бегови барабан или върху двигателен стенд с помощта на еквивалентен цикъл на изпитване. Тези цикли могат да се провеждат без прекъсване (т.е. без необходимост от спиране на двигателя между циклите). След произволен брой приключили цикли, превозното средство може да се свали от беговия барабан и изпитването да продължи по-късно.
 3.1.3. Броят на циклите (D) между два цикъла, в които има фаза на регенериране, броят на циклите, по време на които се извършват измерванията (n) и всяко измерване на емисиите (M’sij) трябва да се отчетат в приложение 1, точки 4.2.11.2.1.10.1 до 4.2.11.2.1.10.4 или 4.2.11.2.5.4.1 до 4.2.11.2.5.4.4, в зависимост от случая.
 3.2. Измервания на емисии по време на регенериране
 3.2.1. Подготовката на превозното средство, ако се налага такава във връзка с изпитванията за емисиите по време на фаза на регенериране, може да се извърши с помощта на подготвителните цикли в точка 6.3 от приложение 4а или еквивалентни изпитвателни цикли на двигателен стенд, в зависимост от избраната процедура на насищане от точка 3.1.2 по-горе.
 3.2.2. Условията за провеждане на изпитванията и изискванията към превозното средство за изпитвания от тип I, описани в приложение 4а, трябва да бъдат изпълнени преди извършването на първото валидно измерване на емисии.
 3.2.3. По време на подготовката на превозното средство не трябва да има регенериране. Това може да се осигури по един от следните начини:
 3.2.3.1.
 За предварителните подготвителни цикли може да се монтира „фиктивна“ регенерираща система или частична система.
 3.2.3.2.
 Чрез други методи, съгласувани между производителя и издаващия одобрение на типа орган.
 3.2.4. Трябва да се извърши измерване на емисиите от изпускателната тръба при пускане на студен двигател, включващо процес на регенериране, съгласно работния цикъл от тип I или еквивалентен цикъл на изпитване на двигателен стенд. Ако изпитванията за емисии между два цикъла, в които има фаза на регенериране, се извършват върху двигателен стенд, изпитването за емисиите, включващо фаза на регенериране, също трябва да се извърши върху двигателен стенд.
 3.2.5. Ако процесът на регенериране изисква повече от един работен цикъл, следващият изпитателен цикъл трябва да започне незабавно, без изключване на двигателя, до постигане на пълно регенериране (всеки цикъл трябва да бъде завършен). Времето, необходимо за подготвяне на ново изпитване, трябва да бъде възможно най-кратко (напр. смяна на филтъра за прахови частици). През този период двигателят трябва да е загасен.
 3.2.6. Стойностите (Mri) на емисиите по време на регенерация се изчисляват в съответствие с приложение 4а, точка 6.6. Записва се броят (d) на работните цикли, отчетен при пълно регенериране.
 3.3. Изчисляване на комбинираните емисии от единична система с регенериране
 (1)
 n ≥ 2
 (2)
 (3)
 където за всеки замърсител (i) важи:
 M’sij
 =
 тегловни емисии на замърсител (i) в g/km за един работен цикъл от тип I (или еквивалентен изпитателен цикъл на двигателен стенд) без регенериране,
 M’rij
 =
 тегловни емисии на замърсител (i) в g/km за един работен цикъл от тип I (или еквивалентен


text:
изпитателен цикъл на двигателен стенд) по време на регенериране (когато d > 1, първото изпитване от тип I се провежда в студено състояние, а следващите са в загрято състояние),
 Msi
 =
 тегловни емисии на замърсител (i) в g/km без регенериране
 Mri
 =
 тегловни емисии на замърсител (i) в g/km по време на регенериране
 Mpi
 =
 тегловни емисии на замърсител (i) в g/km без регенериране,
 n
 =
 брой контролни точки, в които се извършва измерване на емисиите (работен цикъл от тип I или еквивалентни изпитателни цикли на двигателен стенд) между два цикъла, в които има фаза на регенериране, ≥ 2,
 d
 =
 брой работни цикли, необходими за регенериране,
 D
 =
 брой работни цикли между два цикъла, при които има фази на регенериране.
 Фигура 8/1 дава примерна илюстрация на параметрите на измерването.
 Фигура 8/1
 Параметри, измерени в рамките на изпитване за емисии по време на и между цикли, в които има регенериране (схематичен пример, емисиите във фазата на „D“ могат да се увеличават или да намаляват)
 3.3.1. Изчисляване на коефициента на регенериране K за всеки разглеждан замърсител (i)
 Ki = Mpi/Msi
 Резултатите за Msi, Mpi и Ki трябва да се запишат в протокола от изпитването, издаден от техническата служба.
 Ki може да се определи след приключването на всяка една последователност.
 3.4. Изчисляване на комбинираните емисии при многократно периодично регенериране
 (1)
 nk ≥ 2
 (2)
 (3)
 (4)
 (5)
 (6)
 (7)
 където:
 Msi
 =
 средни тегловни емисии за всички събития k на замърсител (i) в g/km без регенериране,
 Mri
 =
 средни тегловни емисии за всички събития k на замърсител (i) в g/km по време на регенериране,
 Mpi
 =
 средни тегловни емисии за всички събития k на замърсител (i) в g/km,
 Msik
 =
 средни тегловни емисии за събитие k на замърсител (i) в g/km без регенериране,
 Mrik
 =
 средни тегловни емисии за събитие k на замърсител (i) в g/km по време на регенериране,
 M’sik,j
 =
 тегловни емисии за всички събития k на замърсител (i) в g/km за един работен цикъл от тип I (или еквивалентен изпитателен цикъл на двигателен стенд) без регенериране, измерени в точка j, 1 ≤ j ≤ nk
 M’rik,j
 =
 тегловни емисии за събитие на замърсител (i) в g/km за един работен цикъл от тип I (или еквивалентен изпитателен цикъл на двигателен стенд) по време на регенериране (когато j > 1, първото изпитване от тип I се провежда в студено състояние, а следващите са в загрято състояние), измерени работен цикъл j; 1 ≤ j ≤ nk,
 nk
 =
 брой контролни точки за събитие k, в които се извършва измерване на емисиите (работен цикъл от тип I или еквивалентни изпитателни цикли на двигателен стенд) между два цикъла, в които има фаза на регенериране, ≥ 2,
 dk
 =
 брой работни цикли за събитие k, необходими за регенериране,
 Dk
 =
 брой работни цикли за събитие между два цикъла, в които има фаза на регенериране.
 Фигура 8/2 (по-долу) илюстрира параметрите на измерването
 Фигура 8/2
 Параметри, измерени в рамките на изпитване за емисии по време на и между цикли, в които има регенериране (схематичен пример)
 Вж. фиг.