text:
на всяко изпитване трябва да бъде потвърдено, че системата за измерване сигнализира, че изпарителната тръба, ако такава е налична в системата, е достигнала до необходимата работна температура.
 A.8.2.3.5. Преди започването на всяко изпитване трябва да бъде потвърдено, че системата за измерване сигнализира, че устройството за разреждане на пробата УНБЧ1 е достигнало до необходимата работна температура.
 (1) Примерни методи за калибриране/валидиране могат да бъдат намерени на интернет адрес: http://www.unece.org/es/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29grpe/pmpfcp.html.html
 ПРИЛОЖЕНИЕ 5
 СПЕЦИФИКАЦИИ НА ЕТАЛОННИТЕ ГОРИВА
 Технически данни за горива за изпитване на двигатели със самовъзпламеняване чрез сгъстяване и двигатели, работещи с два вида гориво
 Вид: Дизелово гориво (B7)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (1)
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Цетанов индекс
 46,0
 EN ISO 4264
 Цетаново число (2)
 52,0
 56,0
 EN-ISO 5165
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 833
 837
 EN-ISO 3675
 EN ISO 12185
 Дестилация:
 —
 точка „50 %“
 °C
 245
 EN-ISO 3405
 —
 точка „95 %“
 °C
 345
 350
 EN-ISO 3405
 —
 крайна точка на кипене
 °C
 360
 EN-ISO 3405
 Температура на възпламеняване
 °C
 55
 EN 22719
 Гранична температура на филтруемост
 °C
 5
 EN 116
 Вискозитет при 40 °C
 mm2/s
 2,3
 3,3
 EN-ISO 3104
 Полициклични ароматни въглеводороди
 % m/m
 2,0
 4,0
 EN 12916
 Съдържание на сяра
 mg/kg
 10
 EN ISO 20846/EN ISO 20884
 Корозия на медта
 (3 h при 50 °C)
 Норма
 Клас 1
 EN-ISO 2160
 Въглероден остатък на Конрадсън (10 % DR)
 % m/m
 0,2
 EN-ISO 10370
 Съдържание на пепел
 % m/m
 0,01
 EN-ISO 6245
 Общи онечиствания
 mg/kg
 24
 EN 12662
 Съдържание на вода
 % m/m
 0,02
 EN-ISO 12937
 Неутрализационно число (силна киселина)
 mg KOH/g
 0,10
 ASTM D 974
 Устойчивост на окисляване (3)
 mg/ml
 0,025
 EN-ISO 12205
 Смазочност (диаметър на следата от износване при изпитването HFRR при 60 °C)
 μm
 400
 EN ISO 12156
 Устойчивост на окисляване при 110 °C (3)
 H
 20,0
 EN 15751
 FAME (4)
 % v/v
 6,0
 7,0
 EN 14078
 Вид: Етанол за едногоривни двигатели със самовъзпламеняване чрез сгъстяване (ED95) (5)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (6)
 Метод на изпитване (7)
 Минимум
 Максимум
 Общ алкохол (етанол, включително съдържание на висши наситени алкохоли)
 % m/m
 92,4
 EN 15721
 Други висши наситени моноалкохоли (C3-C5)
 % m/m
 2,0
 EN 15721
 Метанол
 % m/m
 0,3
 EN 15721
 Плътност при 15 °C
 kg/m2
 793,0
 815,0
 EN ISO 12185
 Киселинност, изчислена като оцетна киселина
 % m/m
 0,0025
 EN 15491
 Външен вид
 светъл и прозрачен
 Точка на възпламеняване
 °C
 10
 EN 3679
 Утайка сухо вещество
 mg/kg
 15
 EN 15691
 Съдържание на вода
 % m/m
 6,5
 EN 15489 (8)
 EN-ISO 12937
 EN15692
 Алдехиди, изчислени като ацеталдехид
 % m/m
 0,0050
 ISO 1388-4
 Естери, изчислени като етилацетат
 % m/m
 0,1
 ASTM D1617
 Съдържание на сяра
 mg/kg
 10,0
 EN 15485
 EN 15486
 Сулфати
 mg/kg
 4,0
 EN 15492
 Замърсяване с прахови частици
 mg/kg
 24
 EN 12662
 Фосфор
 mg/l
 0,20
 EN 15487
 Неорганичен хлорид
 mg/kg
 1,0
 EN 15484 или EN 15492
 Мед
 mg/kg
 0,100
 EN 15488
 Електропроводимост
 μЅ/cm
 2,50
 DIN 51627-4 or prEN 15938
 Технически данни за горива за изпитване на двигатели с принудително запалване и двигатели, работещи с два вида гориво
 Вид: Бензин (E10)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични


text:
стойности (9)
 Метод на изпитване (10)
 Минимум
 Максимум
 Октаново число, определено по метода на изследването, RON
 95,0
 97,0
 EN ISO 5164:2005 (11)
 Двигателно октаново число, MON
 84,0
 86,0
 EN ISO 5163:2005 (11)
 Плътност при 15 °C
 kg/m2
 743
 756
 EN ISO 3675
 EN ISO 12185
 Налягане на парите
 kPa
 56,0
 60,0
 EN ISO 13016-1
 (DVPE)
 Съдържание на вода
 % v/v
 0,015
 ASTM E 1064
 Дестилация:
 —
 изпарение при 70 °C
 % v/v
 24,0
 44,0
 EN-ISO 3405
 —
 изпарение при 100 °C
 % v/v
 56,0
 60,0
 EN-ISO 3405
 —
 изпарение при 150 °C
 % v/v
 88,0
 90,0
 EN-ISO 3405
 —
 крайна точка на кипене
 °C
 190
 210
 EN-ISO 3405
 Остатъчно вещество
 % v/v
 —
 2,0
 EN-ISO 3405
 Въглеводороден анализ:
 —
 олефини
 % v/v
 3,0
 18,0
 EN 14517
 EN 15553
 —
 арени
 % v/v
 25,0
 35,0
 EN 14517
 EN 15553
 —
 бензен
 % v/v
 0,4
 1,0
 EN 12177
 EN 238,
 EN 14517
 —
 наситени
 % v/v
 заявена стойност
 EN 14517
 EN 15553
 Съотношение въглерод/водород
 заявена стойност
 Съотношение въглерод/кислород
 заявена стойност
 Период на индукция (12)
 минути
 480
 EN-ISO 7536
 Съдържание на кислород (13)
 % m/m
 3,7
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 Фактически смоли
 mg/ml
 —
 0,04
 EN-ISO 6246
 Съдържание на сяра (14)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Корозия на медта
 (3 h при 50 °C)
 норма
 —
 клас 1
 EN-ISO 2160
 Съдържание на олово
 mg/l
 —
 5
 EN 237
 Съдържание на фософор (15)
 mg/l
 —
 1,3
 ASTM D 3231
 Етанол (12)
 % v/v
 9,5
 10,0
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 Вид: Етанол (E85)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (16)
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Октаново число, определено по метода на изследването, RON
 95,0
 —
 EN ISO 5164
 Двигателно октаново число, MON
 85,0
 —
 EN ISO 5163
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 заявена стойност
 ISO 3675
 Налягане на парите
 kPa
 40,0
 60,0
 EN ISO 13016-1
 (DVPE)
 Съдържание на сяра (17)
 mg/kg
 —
 10
 EN 15485 или EN 15486
 Устойчивост на окисляване
 минути
 360
 EN ISO 7536
 Фактическо съдържание на смоли
 (отмити с разтворител)
 mg/100ml
 —
 5
 EN-ISO 6246
 Външен вид
 Определя се при околната температура или при 15 °C, в зависимост от това коя е по-висока
 Прозрачен и светъл, видимо без наличието на суспендирани или утаени замърсители
 Визуална проверка
 Етанол и висши алкохоли (18)
 % v/v
 83
 85
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 E DIN 51627-3
 Висши алкохоли (C3—C8)
 % v/v
 —
 2,0
 E DIN 51627-3
 Метанол
 % v/v
 1,00
 E DIN 51627-3
 Бензин (19)
 % v/v
 остатък
 EN 228
 Фосфор
 mg/l
 0,20 (20)
 EN 15487
 Съдържание на вода
 % v/v
 0,300
 EN 15489 or EN 15692
 Съдържание на неорганичен хлорид
 mg/l
 1
 EN 15492
 pHe
 6,5
 9,0
 EN 15490
 Корозия на медна пластина
 (3 h при 50°C)
 норма
 клас 1
 EN ISO 2160
 Киселинност (като оцетна киселина CH3COOH)
 % m/m
 —
 0,0050
 EN 15491
 (mg/l)
 (40)
 Електропроводимост
 μЅ/cm
 1,5
 DIN 51627-4 или prEN 15938
 Съотношение въглерод/водород
 заявена стойност
 Съотношение въглерод/кислород
 заявена стойност
 Вид: Втечнен нефтен газ
 Параметър
 Мерна единица
 Гориво А
 Гориво Б
 Метод на изпитване

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
Състав:
 EN 27941
 Съдържание на C3
 % v/v
 30 ± 2
 85 ± 2
 Съдържание на C4
 % v/v
 Остатък (21)
 Остатък (21)
 < C3, > C4
 % v/v
 Максимална стойност 2
 Максимална стойност 2
 Олефини
 % v/v
 Максимална стойност 12
 Максимална стойност 15
 Остатък при изпарение mg/kg
 mg/kg
 Максимална стойност 50
 Максимална стойност 50
 EN 15470
 Вода при 0 °C
 Осв.
 Осв.
 EN 15469
 Общо съдържание на сяра, включително одорант
 mg/kg
 Максимална стойност 10
 Максимална стойност 10
 EN 24260, ASTM D 3246, ASTM 6667
 Сероводород
 Няма
 Няма
 EN ISO 8819
 Корозия на медна пластина
 (1h при 40 °C)
 норма
 клас 1
 клас 1
 ISO 6251 (22)
 Мирис
 характерен
 характерен
 Двигателно октаново число (23)
 Минимум 89,0
 Минимум 89,0
 EN 589, приложение Б
 Вид: Природен газ/биометан
 Характеристики
 Мерни единици
 База
 Гранични стойности
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Еталонно гориво GR
 Състав:
 Метан
 87
 84
 89
 Етан
 13
 11
 15
 Остатък (24)
 % mol
 —
 —
 1
 ISO 6974
 Съдържание на сяра
 mg/m3
 (25)
 —
 10
 ISO 6326-5
 Еталонно гориво G23
 Състав:
 Метан
 92,5
 91,5
 93,5
 Остатък (26)
 % mol
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 % mol
 7,5
 6,5
 8,5
 Съдържание на сяра
 mg/m3
 (27)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Еталонно гориво G25
 Състав:
 Метан
 % mol
 86
 84
 88
 Остатък (28)
 % mol
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 % mol
 14
 12
 16
 Съдържание на сяра
 mg/m3
 (29)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Еталонно гориво G20
 Състав:
 Метан
 % mol
 100
 99
 100
 ISO 6974
 Остатък (30)
 % mol
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 % mole
 ISO 6974
 Съдържание на сяра
 mg/m3
 (31)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Индекс на Wobbe (нето)
 MJ/m3
 (32)
 48,2
 47,2
 49,2
 (1) Посочените в спецификациите стойности са „фактически стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“. За фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост). Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай че е необходимо да се изясни дали дадено гориво отговаря на изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (2) Обхватът на цетановото число не е в съответствие с изискването за минимален обхват от 4R. В случай на спор обаче между доставчика на гориво и потребителя на гориво могат да се използват термините в ISO 4259, за да се разрешат такива спорове, при условие че са направени повторни измервания, достатъчен брой за достигане на необходимата прецизност, а не отделни определяния.
 (3) Макар устойчивостта на окисляване да се следи, има вероятност срокът на съхранение да е ограничен. Трябва да се потърси съветът на доставчика относно условията и срока на годност.
 (4) Съдържание на FAME за съответствие със спецификациите на EN 14214.


text:
(5) Към етаноловото гориво могат да се прибавят добавки, като например цетанов подобрител, според указанията на производителя на двигателя, стига да не са известни отрицателни странични ефекти. Ако тези условия са удовлетворени, максималното допустимо количество е 10 % m/m.
 (6) Посочените в спецификациите стойности са „фактически стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост). Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай че е необходимо да се изясни дали дадено гориво отговаря на изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (7) Възприемат се еквивалентни EN/ISO методи, когато такива са публикувани за изброените по-горе характеристики.
 (8) В случай че е необходимо да се изясни дали дадено гориво отговаря на изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (9) Посочените в спецификациите стойности са „фактически стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“, като при определянето на минимална стойност е взета под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост). Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай че е необходимо да се изясни дали дадено гориво отговаря на изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (10) Възприемат се еквивалентни EN/ISO методи, когато такива са публикувани за изброените по-горе характеристики.
 (11) В съответствие с EN 228:2008 за изчисляване на крайния резултат за MON и RON се изважда корекционен коефициент 0,2.
 (12) Горивото може да съдържа инхибитори на окислението и метални деактиватори, които обичайно се използват за стабилизиране на бензинови потоци в рафинерията, но не трябва да се използват добавки от типа на детергенти/дисперсанти и масла-разтворители.
 (13) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол, отговарящ на спецификациите на EN 15376.
 (14) Докладва се действителното съдържание на сяра в горивото за изпитване от тип 1.
 (15) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (16) Посочените в спецификациите стойности са „фактически стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“, като при определянето на минимална стойност е взета под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост). Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към


text:
нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай че е необходимо да се изясни дали дадено гориво отговаря на изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (17) Докладва се действителното съдържание на сяра в горивото за изпитванията на емисии.
 (18) Съдържанието на безоловен бензин може да бъде определено като 100 минус сборът на съдържанието на вода, алкохоли, MTBE и ETBE, изразено в проценти.
 (19) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (20) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол, отговарящ на спецификациите EN 15376.
 (21) Остатъкът се отчита, както следва: остатък = 100 - C3 - <C3 - >C4.
 (22) Възможно е този метод да не отрази вярно наличието на корозионно активни вещества, ако пробата съдържа антикорозионни инхибитори или други химически вещества, които намаляват корозионното действие на пробата върху медната пластина. По тази причина добавянето на такива съединения с единствената цел да се повлияе на резултатите от изпитването е забранено.
 (23) По искане на производителя на двигателя за извършване на изпитванията за одобрение на типа може да се използва по-голямо двигателно октаново число.
 (24) Инертни вещества + C2+.
 (25) Стойността се определя при стандартни условия 293,2 K (20 °C) и 101,3 kPa.
 (26) Инертни вещества (различни от N2) + C2+ C2+.
 (27) Стойност, която се определя при температура 293,2 K (20 °C) и налягане 101,3 kPa.
 (28) Инертни вещества (различни от N2) + C2+ C2+.
 (29) Стойност, която се определя при температура 293,2 K (20 °C) и налягане 101,3 kPa.
 (30) Инертни вещества (различни от N2) + C2 + C2+.
 (31) Стойност, която се определя при температура 293,2 K (20 °C) и 101,3 kPa.
 (32) Стойност, която се определя при температура 273,2 K (0 °C) и 101,3 kPa.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 6
 ДАННИ ЗА ЕМИСИИТЕ, ИЗИСКВАНИ ПРИ ОДОБРЕНИЕ НА ТИПА ЗА ЦЕЛИТЕ НА ГОДНОСТТА ЗА ДВИЖЕНИЕ ПО ПЪТИЩАТА
 ИЗМЕРВАНЕ НА ЕМИСИИТЕ НА ВЪГЛЕРОДЕН ОКСИД ПРИ ОБОРОТИ НА ПРАЗЕН ХОД
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 1.1.
 В настоящото приложение се определя процедурата за измерване на емисиите на въглероден оксид при обороти на празен ход (нормални и високи) за двигатели с принудително запалване, използващи като гориво бензин или етанол (E85), или за двигатели с принудително запалване, използващи като гориво ПГ/биометан или ВНГ, монтирани в превозни средства от категория M2, N1 или M1 с максимална допустима маса, непревишаваща 7,5 тона.
 2. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
 2.1.
 Общите изисквания са тези, посочени в точка 5.3.7. от Правило No 83, като са в сила изключенията, посочени в точки 2.2., 2.3. и 2.4.
 2.2.
 Атомните отношения, посочени в точка 5.3.7.3. от Правило No 83, се разбират, както следва:
 Hcv= атомно отношение на водород към въглерод
 —
 за бензин (E10) 1,93;
 —
 за ВНГ 2,525;
 —
 за ПГ/биометан 4,0;
 —
 за етанол (E85) 2,74;
 Ocv= атомно отношение на кислород към въглерод
 —
 за бензин (E10) 0,032;
 —
 за ВНГ 0,0;
 —
 за ПГ/биометан 0,0;
 —
 за етанол (E85) 0,385;
 2.3.
 Таблицата в точка


text:
1.4.3 от приложение 2А (таблица 6) се допълва въз основа на изискванията, посочени в точки 2.2. и 2.4. от настоящото приложение.
 2.4.
 В срок от 24 месеца от датата на издаване на одобрението на типа производителят трябва да потвърди точността на стойността на ламбда, записана при одобряването на типа по точка 2.1 от настоящото приложение, като представителна за типично произвежданите превозни средства. Прави се оценка въз основа на изследвания и проучвания на произведените превозни средства.
 3. ТЕХНИЧЕСКИ ИЗИСКВАНИЯ
 3.1.
 Техническите изисквания са тези, посочени в приложение 5 към Правило No 83, като важат изключенията, посочени в точка 3.2.
 3.2.
 Еталонните горива, определени в точка 2.1. от приложение 5 към Правило No 83, се разбират като препращане към спецификациите на съответните еталонни горива в приложение 5 към настоящия регламент.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 7
 ПРОВЕРКА НА НАДЕЖДНОСТТА НА СИСТЕМИТЕ НА ДВИГАТЕЛЯ
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 1.1. В настоящото приложение се определят процедурите за избор на двигатели, които да бъдат изпитвани по график за пробег с цел определяне коефициентите на влошаване. Коефициентите на влошаване се прилагат в съответствие с изискванията от точка 3.6 от настоящото приложение към емисиите, измервани съгласно приложение 4.
 1.2. В настоящото приложение се определя също техническото обслужване, свързано или не с емисии, извършвано на двигатели по график за пробег. Това техническо обслужване трябва да съответства на обслужването, което се прави на двигатели в експлоатация, и се съобщава на собствениците на нови двигатели и превозни средства.
 2. ИЗБОР НА ДВИГАТЕЛИ ЗА УСТАНОВЯВАНЕ НА КОЕФИЦИЕНТИТЕ НА ВЛОШАВАНЕ ЗА СРОКА НА ЕКСПЛОАТАЦИЯ
 2.1. Двигателите се избират от семейството двигатели, определено в съответствие с точка 7. от настоящото правило, за изпитване на емисии с цел установяване на коефициентите на влошаване за срока на експлоатация.
 2.2. Двигатели от различни семейства двигатели може допълнително да се комбинират в семейства въз основа на типа на използваната система за последваща обработка на отработили газове. За да може двигатели с различен брой цилиндри и конфигурация на цилиндрите, но с едни и същи технически спецификации и монтаж на системи за последваща обработка на отработили газове, да бъдат обединени в едно и също семейство двигатели със система за последваща обработка, производителят предоставя на органа по одобряването на типа данни, доказващи, че ефективността на намаляване на емисиите на тези системи на двигателя е аналогична.
 2.3. Един двигател, представляващ семейството двигатели със система за последваща обработка, определено в съответствие с точка 2.2., се избира от производителя на двигателя за изпитване по графика за пробег, определен в точка 3.2., и за това се докладва на органа по одобряването на типа преди започване на изпитванията.
 2.3.1. Ако органът по одобряването на типа реши, че най-неблагоприятните емисии от семейството двигатели със система за последваща обработка може да се характеризират по-добре от друг двигател, тогава изпитваният двигател се избира съвместно от органа по одобряването на типа и производителя на двигателя.
 3. УСТАНОВЯВАНЕ НА КОЕФИЦИЕНТИТЕ НА ВЛОШАВАНЕ ЗА СРОКА НА ЕКСПЛОАТАЦИЯ
 3.1. Общи положения
 Коефициентите на влошаване, приложими към семейство двигатели със система за последваща обработка на отработили газове, се получават от избраните двигатели на основа на графика за пробег, който


text:
включва периодично изпитване на емисии на газове и прахови частици чрез WHTC и WHSC изпитвания.
 3.2. График за пробег
 По избор на производителя графиците за пробег може да се изпълняват чрез действителен пробег на превозно средство (в движение), оборудвано с избрания двигател, или чрез пробег на избрания двигател на динамометричен стенд.
 3.2.1. Пробег в експлоатация и на динамометричния стенд
 3.2.1.1. Производителят определя геометрията на трасето, пробега и цикъла на стареене за двигателите в съответствие с добрата инженерна практика.
 3.2.1.2. Производителят определя контролните точки, в които се измерват емисиите на газове и прахови частици по време на WHTC и WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател. Минималният брой на контролните точки е три — една в началото, една приблизително в средата и една в края на графика за пробег.
 3.2.1.3. Стойностите на емисиите в началната точка и в крайната точка на срока на експлоатация, изчислени в съответствие с точка 3.5.2., трябва да отговарят на граничните стойности, посочени в точка 5.3. от настоящото правило, но резултатите за отделните емисии в контролните точки могат да надвишават посочените гранични стойности.
 3.2.1.4. По искане на производителя и със съгласието на органа по одобряването на типа може да се направи само един изпитвателен цикъл (WHTC или WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател) във всяка една контролна точка, докато другият изпитвателен цикъл може да се направи само в началото и в края на графика за пробег.
 3.2.1.5. Графиците за пробег могат да бъдат различни за различните семейства двигатели със система за последваща обработка на отработили газове.
 3.2.1.6. Графиците за пробег могат да бъдат по-кратки от срока на експлоатация, но не трябва да бъдат по-кратки от показания в таблица 1 в точка 3.2.1.8.
 3.2.1.7. За пробег на двигателя на динамометричен стенд производителят трябва да осигури приложимата корелация между периода за пробег (изминато разстояние) и часовете работа на двигателя на динамометричния стенд, например корелация на разхода на гориво, корелация на скорост на превозното средство спрямо обороти на двигателя и т.н.
 3.2.1.8. Минимален пробег
 Таблица 1
 Минимален пробег
 Категория превозно средство, в което ще бъде монтиран двигател (1)
 Минимален пробег
 Срок на експлоатация
 Превозни средства от категория N1
 160 000 km
 Вж. точка 5.4. от настоящото правило
 Превозни средства от категория N2
 188 000 km
 Вж. точка 5.4. от настоящото правило
 Превозни средства от категория N3 с максимална технически допустима маса, непревишаваща 16 тона
 188 000 km
 Вж. точка 5.4. от настоящото правило
 Превозни средства от категория N3 с максимална технически допустима маса, превишаваща 16 тона
 233 000 km
 Вж. точка 5.4. от настоящото правило
 Превозни средства от категория M1
 160 000 km
 Вж. точка 5.4. от настоящото правило
 Превозни средства от категория M2
 160 000 km
 Вж. точка 5.4. от настоящото правило
 Превозни средства от категория M3, класове I, II, A и B, с максимална технически допустима маса, непревишаваща 7,5 тона
 188 000 km
 Вж. точка 5.4. от настоящото правило
 Превозни средства категория M3, класове III и B, с максимална технически допустима маса, превишаваща 7,5 тона
 233 000 km
 Вж. точка 5.4. от настоящото правило
 3.2.1.9. Допуска се


text:
ускорено стареене посредством коригиране на графика за пробег според разхода на гориво. Корекцията се основава на отношението между типичния разход на гориво в работен режим и разхода на гориво през цикъла на стареене, но разходът на гориво през цикъла на стареене не трябва да надвишава типичния разход на гориво при работен режим с повече от 30 процента.
 3.2.1.10. Графикът за пробег трябва да бъде описан изцяло в заявлението за одобрение на типа и докладван на органа по одобряването на типа преди началото на изпитванията.
 3.2.2. Ако органът по одобряването на типа реши, че трябва да се извършат допълнителни измервания чрез WHTC и WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател между точките, избрани от производителя, то той уведомява производителя за това. Ревизираните графици за пробег се изготвят от производителя и съгласуват с органа по одобряването на типа.
 3.3. Изпитване на двигател
 3.3.1. Стабилизиране на системата на двигателя
 3.3.1.1. За всяко семейство двигатели със система за последваща обработка производителят определя броя на часовете на работа на превозното средство или двигателя, след които работата на системата за последваща обработка е стабилизирана. По искане на органа по одобряването на типа производителят предоставя на разположение данните и анализа за своето решение. Като алтернатива, за стабилизирането на системата за последваща обработка на отработили газове производителят може да избере двигателят да работи между 60 и 125 часа или еквивалентен пробег по време на цикъла на стареене.
 3.3.1.2. Краят на периода на стабилизиране, определен в точка 3.3.1.1., се счита за начало на графика за пробег.
 3.3.2. Изпитване по графика за пробег
 3.3.2.1. След стабилизиране двигателят се пуска по графика за пробег, избран от производителя, както е указано в точка 3.2. На периодични интервали в графика за пробег, определени от производителя, и когато е необходимо, предвидени също така от органа по одобряването на типа съгласно точка 3.2.2., двигателят се изпитва за газообразни емисии и емисии на прахови частици чрез WHTC и WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател. В съответствие с точка 3.2.1.4., ако е било договорено, че само един изпитвателен цикъл (WHTC или WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател) ще бъде направен във всяка контролна точка, другият изпитвателен цикъл (WHTC или WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател) трябва да се извърши в началото и края на графика за пробег.
 3.3.2.2. По време на графика за пробег техническото обслужване на двигателя се извършва съгласно изискванията на точка 4.
 3.3.2.3. По време на графика за пробег може да бъде направено извънпланово техническо обслужване на двигателя или превозното средство, например ако СБД е открила проблем, който може да доведе до задействане на индикатора за неизправност (наричан по-долу ИН).
 3.4. Докладване
 3.4.1. Резултатите от всички изпитвания на емисии (WHTC или WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател), проведени по време на графика за пробег, се предоставят на разположение на органа по одобряването на типа. Ако някое изпитване на емисии е обявено за невалидно, производителят осигурява обяснение, защо изпитването е обявено за невалидно. В този случай в рамките на следващите 100 часа от пробега се извършват друга серия изпитвания на емисии


text:
по време на WHTC или WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател.
 3.4.2. Производителят съхранява в своите документи всякаква информация, засягаща всички изпитвания на емисии, както и техническото обслужване, извършени върху двигателя по време на графика за пробег. Тази информация се предоставя на органа по одобряването на типа заедно с резултатите от изпитванията на емисии, проведени по време на графика за пробег.
 3.5. Определяне на коефициентите на влошаване
 3.5.1. За всеки замърсител, измерен при WHTC или WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател във всяка контролна точка по време на графика за пробег, се прави "най-добре пасващият" линеен регресионен анализ на базата на всички резултати от изпитванията. Резултатите от всяко изпитване за всеки замърсител се изразяват с толкова знака след десетичната запетая, колкото са в граничната стойност за това замърсяващо вещество, показана в таблиците в точка 5.3. от настоящото правило, плюс един допълнителен знак. В съответствие с точка 3.2.1.4. от настоящото приложение, ако е било договорено, че само един изпитвателен цикъл (WHTC или WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател) ще бъде направен във всяка контролна точка, а другият изпитвателен цикъл (WHTC или WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател) ще се извърши само в началото и края на графика за пробег, регресионният анализ се прави само на базата на резултатите от изпитвателния цикъл, извършен във всяка контролна точка.
 По искане на производителя и с предварителното съгласие на орган по одобряването на типа се допуска нелинейна регресия.
 3.5.2. Стойностите на емисиите за всеки замърсител в началото на графика за пробег и в крайната точка на срока на експлоатация, приложим за двигателя, подложен на изпитване, се изчисляват от регресионното уравнение. Ако графикът за пробег е по-кратък от срока на експлоатация, стойностите на емисиите в крайната точка на срока на експлоатация се определят чрез екстраполация на регресионното уравнение, както е определено в точка 3.5.1.
 3.5.3. Коефициентът на влошаване за всеки замърсител се определя като отношението на приложимите стойности на емисиите в крайната точка на срока на експлоатация към стойностите на емисиите в началото на графика за пробег (мултипликативен коефициент на влошаване).
 По искане на производителя и с предварителното съгласие на органа по одобряването на типа може да се приложи кумулативен коефициент на влошаване за всеки замърсител. За кумулативен коефициент на влошаване се счита разликата между изчислените стойности на емисиите в крайната точка на срока на експлоатация и стойностите на емисиите в началото на графика за пробег.
 Ако при изчислението се получава стойност, по-малка от 1,00, за мултипликативен коефициент на влошаване или, по-малка от 0,00, за кумулативен коефициент на влошаване, тогава коефициентът на влошаване трябва да е съответно 1,0 или 0,00.
 На фигура 1 е показан пример за определяне на коефициенти на влошаване, като се използва линейна регресия.
 Не се допуска комбинирането на умножаващи и кумулативни коефициенти на влошаване в рамките на една съвкупност от замърсители.
 В съответствие с точка 3.2.1.4., ако е било договорено, че само един изпитвателен цикъл (WHTC или WHSC изпитвания на пускане на загрял двигател) ще бъде направен във всяка контролна точка, а другият изпитвателен цикъл (WHTC или WHSC


text:
изпитвания на пускане на загрял двигател) ще се извърши само в началото и края на графика за пробег, коефициентът на влошаване, изчислен за изпитвателния цикъл, направен във всяка контролна точка, е приложим също и за другия изпитвателен цикъл.
 Фигура 1
 Пример за определяне на коефициент на влошаване
 3.6. Определени коефициенти на влошаване
 3.6.1. Като алтернатива на използването на график за пробег за определяне на коефициенти на влошаване, производителите на двигатели могат да изберат да използват следните определени умножаващи коефициенти на влошаване:
 Таблица 2
 Коефициенти на влошаване
 Изпитвателен цикъл
 CO
 THC (2)
 NMHC (3)
 CH4
 (3)
 NOx
 NH3
 Маса на праховите частици
 Брой на праховите частици
 WHTC
 1,3
 1,3
 1,4
 1,4
 1,15
 1,0
 1,05
 1,0
 WHSC
 1,3
 1,3
 1,4
 1,4
 1,15
 1,0
 1,05
 1,0
 Не са дадени определени кумулативни коефициенти на влошаване. Не се допуска преобразуването на определените умножаващи коефициенти на влошаване в кумулативни коефициенти на влошаване.
 3.7. Прилагане на коефициентите на влошаване
 3.7.1. След прилагането на коефициентите на влошаване към резултата от изпитването, измерен в съответствие с приложение III (egas, ePM), двигателите трябва да отговарят на съответните гранични стойности на емисиите за всеки замърсител, дадени в точка 5.3. от настоящото правило. В зависимост от типа коефициент на влошаване (КВ) се прилагат следните предписания:
 a)
 :
 мултипликативен
 :
 (egas или ePM) * КВ ≤ гранична стойност на емисиите;
 б)
 :
 кумулативен
 :
 (egas или ePM) + КВ ≤ гранична стойност на емисиите.
 3.7.2. Производителят може да избере да пренесе стойностите на КВ, определени за семейството двигатели със система за последваща обработка, към система на двигателя, която не спада към същото семейство двигатели със система за последваща обработка. В тези случаи производителят трябва да докаже на органа по одобряването на типа, че системата на двигателя, за която семейството системи за последваща обработка е първоначално изпитвано, и системата на двигателя, за която са пренесени стойностите на КВ, имат еднакви технически спецификации и изисквания по отношение на монтажа на превозното средство и че емисиите на този двигател или система на двигателя са аналогични.
 3.7.3. Коефициентите на влошаване за всеки замърсител през съответния изпитвателен цикъл се записват в точки 1.4.1. и 1.4.2. от притурката към приложение 2А и в точки 1.4.1. и 1.4.2. от притурката към допълнение 2 към част 2 на приложение 2В.
 3.8. Проверка на съответствието на производството
 3.8.1. Съответствието на производството по отношение на емисиите се проверява на основата на изискванията на точка 8 от настоящото правило.
 3.8.2. Производителят може да избере да измери емисиите от замърсители преди всяка система за последваща обработка на отработили газове едновременно с провеждането на изпитването за одобрение на типа. Като прави това, производителят може да разработи неофициален коефициент на влошаване отделно за двигателя и за системата за последваща обработка на отработили газове, който да използва като помощ при проверката на края на поточната линия.
 3.8.3. За целите на одобрението на типа само коефициентите на влошаване съгласно точки 3.5 или 3.6 се записват в точки 1.4.1. и 1.4.2. от притурката към приложение 2А и в точки 1.4.1. и 1.4.2. от притурката към допълнение 2 към част 2


text:
на приложение 2В.
 4. ТЕХНИЧЕСКО ОБСЛУЖВАНЕ
 За целите на графика на пробега техническото обслужване се извършва в съответствие с ръководството на производителя за експлоатация и техническо обслужване.
 4.1. Планово техническо обслужване, свързано с емисии
 4.1.1. Плановото техническо обслужване, свързано с емисии, с цел изпълнение на график за пробег, трябва да се прави на разстояние или интервали, еквивалентни с онези, които са определени от производителя в указанията за техническо обслужване, предоставяни на собственика на двигателя или превозното средство. Графикът за планово техническо обслужване може да се актуализира, когато е необходимо по време на графика за пробег, при условие че нито една дейност по обслужването не е изтрита от графика за обслужване, след като операцията е изпълнена върху изпитвания двигател.
 4.1.2. Производителят на двигателя определя за графика за пробег регулирането, почистването и техническото обслужване (когато е необходимо), както и планираната замяна на следните елементи:
 a)
 филтри и охлаждащи течности в системата за рециркулация на отработилите газове;
 б)
 вентилационен клапан на картера, ако е приложимо;
 в)
 накрайници на дюзи за гориво (само почистване);
 г)
 дюзи за гориво;
 д)
 турбокомпресор;
 е)
 модул за електронно управление на двигателя и свързаните с него датчици и задействащи механизми;
 ж)
 система за последваща обработка на праховите частици (включително свързаните с нея компоненти);
 з)
 deNOx система;
 и)
 система за рециркулация на отработили газове, включително всички свързани с нея регулиращи клапани и тръбопроводи;
 й)
 всяка друга система за последваща обработка на отработили газове.
 4.1.3. Видовете дейности по критично планово техническо обслужване, свързано с емисиите, се извършват само ако съответната дейност се извършва в работен режим и се съобщава на собственика на превозното средство.
 4.2. Промени в плановото обслужване
 4.2.1. Производителят подава искане до орган по одобряването на типа за одобрение на ново планово техническо обслужване, което желае да изпълни по време на графика за пробег и впоследствие да препоръча на собствениците на двигатели или превозни средства. Искането трябва да е придружено от данни, обосноваващи потребността от новото планово техническо обслужване и интервала на обслужване.
 4.3. Планово техническо обслужване, несвързано с емисиите
 4.3.1. Плановото техническо обслужване, несвързано с емисиите, което е уместно и технически необходимо (напр. смяна на масло, смяна на маслен филтър, смяна на филтър за горивото, смяна на филтър за въздух, обслужване на охлаждаща система, настройка на обороти на празен ход, регулатор, въртящ момент на затягане на болтовете на двигателя, хлабина на клапаните, междина на дюзите, регулиране на момента на запалване, регулиране натягането на всеки от задвижващите ремъци и т.н.), може да се извършва върху двигатели или превозни средства, избрани за графика за пробег в най-малко повтарящите се интервали, препоръчани от производителя на собственика.
 4.4. Ремонт
 4.4.1. Ремонтите на компонентите на двигател, избран за изпитване по графика за пробег, с изключение на системата за контрол на емисиите или горивната система на двигателя, се изпълняват само при авария на компонента или неизправност на системата на двигателя.
 4.4.2. Ако самият двигател, системата за контрол на емисиите или горивната система се повредят по време на графика за пробег, графикът за пробег се счита за невалиден и трябва да се започне нов график


text:
за пробег с нова система на двигателя.
 (1) Както е определено в Консолидираната резолюция относно конструкцията на превозните средства (R.E.3) — ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.2, para.2
 (2) Прилага се в случай на двигател със самовъзпламеняване чрез сгъстяване.
 (3) Прилага се в случай на двигател с принудително запалване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8
 СЪОТВЕТСТВИЕ НА ДВИГАТЕЛИ ИЛИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА В ЕКСПЛОАТАЦИЯ
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 1.1 В настоящото приложение се определят изискванията за проверка и доказване на съответствието в експлоатация на двигатели и превозни средства.
 2. Процедура за съответствие в експлоатация
 2.1. Съответствието в експлоатация на превозни средства или двигатели от семейство двигатели се доказва чрез изпитване на превозни средства при пътни условия, като те работят при нормалните си режими на кормуване, условия и полезни товари. Изпитването за съответствие в експлоатация трябва да е представително за превозните средства, които преминават по своите реални маршрути на движение с нормално натоварване и с обичайния професионален водач на превозното средство. Когато превозното средство се управлява от водач, който е различен от обичайния професионален водач на въпросното превозно средство, този алтернативен водач трябва да е опитен и обучен да управлява превозни средства от категорията, подлагана на изпитване.
 2.2. Ако нормалните условия на експлоатация на дадено превозно средство се считат за несъвместими с правилното провеждане на изпитванията, производителят или органът по одобряването на типа може да поиска използването на алтернативни маршрути на движение и полезни товари.
 2.3. Производителят доказва на органа по одобряването на типа, че избраното превозно средство, режимите на кормуване и полезните товари са представителни за семейството двигатели. Изискванията, определени в точки 4.1 и 4.5., се използват при определяне на приемливостта на режимите на кормуване и полезните товари при изпитвания за съответствие в експлоатация.
 2.4. Производителят докладва графика и плана за вземането на извадка за целите на изпитването за съответствие при първоначалното одобряване на типа на ново семейство двигатели.
 2.5. Превозните средства без комуникационен интерфейс, който позволява събирането на необходимите данни от ECU, както е определено в точки 9.4.2.1. и 9.4.2.2. от настоящото правило, с липсващи данни или с нестандартен протокол за данни се считат за несъответстващи.
 2.6. Превозните средства, при които събирането на данни от ECU влияе на емисиите или на работните показатели на превозното средство, се считат за несъответстващи.
 3. ИЗБОР НА ДВИГАТЕЛ ИЛИ ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО
 3.1. След издаване на одобрение на типа на семейство двигатели производителят извършва изпитване в експлоатация на това семейство двигатели в срок от 18 месеца след първата регистрация на превозно средство, оборудвано с двигател от това семейство. В случай на многоетапно одобрение на типа първа регистрация означава първата регистрация на напълно комплектовано превозно средство.
 Изпитването се повтаря периодично, най-малко на всеки две години, за всяко семейство двигатели, по време на срока на експлоатация, определен в точка 5.4. от настоящото правило.
 По искане на производителя изпитванията могат да бъдат преустановени пет години след края на производството.
 3.1.1. При минимален размер на извадката от три двигателя, процедурата на избор на образците трябва да е такава, че вероятността партида с 20 % превозни средства или двигатели дефектно производство да премине изпитването да е 0,90 (риск на производителя =


text:
10 %), а вероятността партида с 60 % превозни средства или двигатели дефектно производство да премине изпитването да е 0,10 (риск на потребителя = 10 %).
 3.1.2. За извадката се определя статистическият резултат от изпитването, който дава количествен израз на общия брой на несъответстващите изпитвания при n-то по ред изпитване.
 3.1.3. Решението относно това дали партидата е преминала, или не е преминала изпитването, се взема съгласно следните изисквания:
 a)
 смята се, че партидата е преминала изпитването, ако статистическият резултат от изпитването е по-малък или равен на числото за решенията за преминаване на изпитването за извадка със съответната големина, дадено в таблица 1;
 б)
 смята се, че партидата не е преминала изпитването, ако статистическият резултат от изпитването е по-голям или равен на числото за решенията за непреминаване на изпитването за извадка със съответната големина, дадено в таблица 1;
 в)
 в противен случай се изпитва допълнителен двигател, съгласно настоящото приложение, а процедурата за изчисляване се прилага към извадката, увеличена с една единица.
 Числата за решенията за преминаване и непреминаване на изпитването в таблица 1 се изчисляват по международен стандарт ISO 8422/1991.
 Таблица 1
 Числа за решенията за преминаване и непреминаване на изпитването от плана за вземането на извадка
 Минимален размер на извадката: 3
 Общ брой изпитвани двигатели
 (размер на извадката)
 Число за решенията за преминаване на изпитването
 Число за решенията за непреминаване на изпитването
 3
 —
 3
 4
 0
 4
 5
 0
 4
 6
 1
 4
 7
 1
 4
 8
 2
 4
 9
 2
 4
 10
 3
 4
 Органът по одобряването на типа одобрява избраните конфигурации двигатели и превозни средства преди започването на изпитвателните процедури. Изборът се извършва, като на органа по одобряването на типа се представят критериите, използвани за избора на съответните превозни средства.
 3.2. Избраните двигатели и превозни средства трябва да се използват и да са регистрирани на съответната територия (напр. Европейския съюз). Превозното средство трябва да преминало най-малко 25 000 km, откакто е в експлоатация.
 3.3. Всяко изпитвано превозно средство трябва да има доклад за техническото обслужване, който да показва, че превозното средство е било добре поддържано и обслужвано в съответствие с препоръките на производителя.
 3.4. Извършва се контрол на СБД за проверка на правилното функциониране на двигателя. Записват се всички признаци за неправилно функциониране и кодът за готовност в паметта на СБД и се извършват всички изисквани ремонти.
 Двигателите, които показват неизправност от клас С, не трябва задължително да бъдат ремонтирани преди изпитването. Диагностичният код за повреда (ДКП) не трябва да се изтрива.
 Двигателите, при които един от броячите, изисквани съгласно разпоредбите на приложение 11, не показва „0“, не могат да бъдат изпитвани. В подобен случай се докладва на органа по одобряването на типа.
 3.5. Двигателят или превозното средство не трябва да показва признаци на неправилно използване (като претоварване, зареждане с неподходящо гориво или друго неправилно използване) или други фактори (като непозволено изменение), които биха могли да повлияят на показателите на емисиите. Взема се под внимание информацията за кодовете за повреда на СБД и за работните часове на двигателя, запаметена в компютъра.
 3.6. Всички компоненти на системата за


text:
контрол на емисиите на превозното средство трябва да бъдат в съответствие със заявените в приложимите документи за одобрение на типа.
 3.7. Със съгласието на органа по одобряването на типа производителят може да извърши изпитване за съответствие в експлоатация, което обхваща по-малък брой двигатели или превозни средства от броя, посочен в точка 3.1., ако броят на двигателите, произвеждани в рамките на семейство двигатели, е по-малък от 500 единици на година.
 4. УСЛОВИЯ НА ИЗПИТВАНЕТО
 4.1. Полезен товар на превозното средство
 За целите на изпитването за съответствие в експлоатация полезният товар може да бъде възпроизведен и да се използва изкуствен товар.
 При липса на статистически данни, доказващи, че полезният товар е представителен за превозното средство, полезният товар на превозното средство трябва да бъде 50—60 % от максималния полезен товар на превозното средство.
 Максималният полезен товар представлява разликата между технически допустимата максимална маса в натоварено състояние на превозното средство и масата на превозното средство в готовност за движение, както е определено в съответствие с приложение I към Специалната резолюция No 1 на ИКЕ на ООН (TRANS/WP.29/1045).
 4.2. Условия на околната среда
 Изпитването се провежда при условия на околната среда, които отговарят на следните изисквания:
 атмосферно налягане, по-голямо или равно на 82,5 kPa,
 температура, по-голяма или равна на 266 K (– 7 °C) и по-ниска или равна на температурата, определена чрез следната формула при посоченото атмосферно налягане:
 където:
 T е температурата на околния въздух, К;
 pb е атмосферното налягане, kPa.
 4.3. Температура на охлаждащия агент на двигателя
 Температурата на охлаждащия агент на двигателя трябва да бъде в съответствие с точка A.1.2.6.1. от допълнение 1 към настоящото приложение.
 4.4. Смазочното масло, горивото и реагентът трябва да съответстват на спецификациите на производителя.
 4.4.1. Смазочно масло
 Вземат се проби от маслото.
 4.4.2. Гориво
 Горивото за изпитването трябва да е гориво, предлагано на пазара, което влиза в обхвата на съответните стандарти, или еталонно гориво, определено в приложение 5 към настоящото правило. Вземат се проби от горивото.
 4.4.2.1. Ако в съответствие с точка 4. от настоящото правило производителят е заявил възможността за изпълнение на изискванията на настоящото правило с предлагани на пазара горива, обявени в точка 3.2.2.2.1 от част 1 към приложение I на приложение 1 към настоящото правило, изпитванията се провеждат с използване на поне едно от заявените предлагани на пазара горива или смес от обявените предлагани на пазара горива и предлаганите на пазара горива, включени в съответните стандарти.
 4.4.3. Реагент
 При системи за последваща обработка на отработили газове, които използват реагент за намаляване на емисиите, се взема проба от реагента. Реагентът не трябва да е замразен.
 4.5. Изисквания относно маршрута
 Отрязъците от времето на работа се изразяват като процент от общата продължителност на маршрута.
 Маршрутът се състои от кормуване в градски условия, последвано от кормуване по второстепенни пътища и по магистрала, съгласно процентните части, определени в точки 4.5.1.—4.5.4. В случай че това е обосновано от причини от практически характер и след съгласието на органа по одобряването на типа, може да се използва друга последователност на движението в градски условия, по второстепенни пътища и по магистрала.
 За целите


text:
на настоящата точка „приблизително“ означава целевата стойност ± 5 %.
 Движението в градски условия се характеризира със скорости на превозното средство между 0 и 50 km/h. Движението по второстепенни пътища се характеризира със скорости на превозното средство между 50 и 75 km/h. Движението по магистрала се характеризира със скорости на превозното средство над 75 km/h.
 4.5.1. За превозните средства от категория M1 и N1 маршрутът се състои от приблизително 45 % движение в градски условия, 25 % движение по второстепенни пътища и 30 % движение по магистрала.
 4.5.2. За превозните средства от категория M2 и M3 маршрутът се състои от приблизително 45 % движение в градски условия, 25 % движение по второстепенни пътища и 30 % движение по магистрала. Превозните средства от категория M2 и M3, класове I, II или A, се изпитват при приблизително 70 % движение в градски условия и 30 % движение по второстепенни пътища
 4.5.3. За превозните средства от категория N2 маршрутът се състои от приблизително 45 % движение в градски условия, 25 % движение по второстепенни пътища и след това 30 % движение по магистрала.
 4.5.4. За превозните средства от категория N3 маршрутът се състои от приблизително 20 % движение в градски условия, 25 % движение по второстепенни пътища и след това 55 % движение по магистрала.
 4.5.5 Следното разпределение на характерните стойности на маршрута от базата данни на WHDC може да служи като допълнителна насока за оценка на маршрута:
 a)
 положително ускорение: 26,9 % от времето;
 б)
 отрицателно ускорение: 22,6 % от времето;
 в)
 движение с постоянна скорост: 38,1 % от времето;
 г)
 състояние на покой (скорост на превозно средство = 0): 12,4 % от времето.
 4.6. Изисквания относно провеждането
 4.6.1. Маршрутът трябва да бъде избран по такъв начин, че изпитването да е непрекъснато и извадки от данните да постъпват без прекъсване за постигане на минималната продължителност на изпитването, определена в точка 4.6.5.
 4.6.2. Вземането на проби от емисиите и извадки от останалите данни започва преди пускането на двигателя. Всички емисии при пускане на студен двигател могат да не бъдат вземани предвид при оценката на емисиите в съответствие с точка A.1.2.6. от допълнение 1 към настоящото приложение.
 4.6.3. Не се позволява комбинирането на данни от различни маршрути или изменението или отстраняването на данни от определен маршрут.
 4.6.4. Ако двигателят спре, той може да се пусне отново, но вземането на проби не се прекъсва.
 4.6.5. Минималната продължителност на изпитването трябва да бъде достатъчно дълга, за да се изпълни пет пъти работата, извършвана по време на WHTC, или да се произведе пет пъти еталонната маса на CO2 в kg/цикъл от WHTC, когато е приложимо.
 4.6.6. Електрическото захранване, необходимо за PEMS, се осигурява от външен захранващ модул, а не от източник, който пряко или непряко черпи енергия от подложения на изпитване двигател.
 4.6.7. Монтирането на оборудването на PEMS не трябва да оказва влияние на емисиите и/или на работните показатели на превозното средство.
 4.6.8. Препоръчва се превозните средства да работят при условията на нормално движение през деня.
 4.6.9. Ако органът по одобряването на типа не е удовлетворен от


text:
резултатите от проверката за съответствие на данните съгласно точка A.1.3.2. от допълнение 1 към настоящото приложение, органът по одобряването на типа може да счете изпитването за невалидно.
 4.6.10. Същият маршрут се използва за изпитванията на превозните средства от извадката, описана в точки 3.1.1.—3.1.3.
 5. ПОТОК ОТ ДАННИ ОТ ECU
 5.1. Проверка на наличието и съответствието на информацията във вид на поток от данни от ECU, изисквана за изпитването в експлоатация.
 5.1.1. Наличието на информацията във вид на поток от данни съгласно изискванията на точка 9.4.2. от настоящото правило се доказва преди изпитването в експлоатация.
 5.1.1.1. Ако тази информация не може да бъде извлечена от PEMS по подходящ начин, наличието на информацията се доказва чрез използване на външно четящо устройство за БД, както е описано в приложение 9В.
 5.1.1.1.1.
 В случай когато тази информация не може да бъде извлечена по подходящ начин с използване на четящото устройство, PEMS се счита за несъответстваща, а изпитването за невалидно.
 5.1.1.1.2.
 В случай когато тази информация не може да бъде извлечена по подходящ начин от две превозни средства с двигатели от същото семейство двигатели, когато четящото устройство работи правилно, двигателят се счита за несъответстващ.
 5.1.2. Съответствието на сигнала за въртящия момент, изчисляван от оборудването на PEMS въз основа на информацията във вид на поток от данни от ECU, изисквана от точка 9.4.2.1. от настоящото правило, се проверява при пълно натоварване.
 5.1.2.1. Използваният метод за проверка на това съответствие е описан в допълнение 4 към настоящото приложение.
 5.1.2.2. Съответствието на сигнала за въртящия момент от ECU се счита за достатъчно, ако изчисленият въртящ момент остава в рамките на допустимото отклонение за въртящия момент при пълно натоварване, определено в точка 9.4.2.5. от настоящото правило.
 5.1.2.3. Ако изчисленият въртящ момент не остава в рамките на допустимото отклонение за въртящия момент при пълно натоварване, определено в точка 9.4.2.5. от настоящото правило, се счита, че двигателят не е успял да премине изпитването.
 6. ОЦЕНКА НА ЕМИСИИТЕ
 6.1. Изпитването се провежда и резултатите от него се изчисляват в съответствие с разпоредбите на допълнение 1 към настоящото приложение.
 6.2. Коефициентите на съответствие се изчисляват и представят за метода, базиран на масата на CO2, и за метода, базиран на работата. Решението за преминаване/непреминаване на изпитването се взема въз основа на резултатите от метода, базиран на работата.
 6.3. 90 % кумулативен перцентил на коефициентите на съответствие на емисиите от отработили газове от всяка изпитвана система на двигател, определен в съответствие с процедурите за измерване и изчисляване, определени в допълнение 1 към настоящото приложение, не трябва да надвишава нито една от стойностите, посочени в таблица 2.
 Таблица 2
 Максимално допустими коефициенти на съответствие за контрол на емисиите при изпитването за съответствие в експлоатация
 Замърсител
 Максимално допустим коефициент на съответствие
 CO
 1,50
 THC
 1,50
 NMHC
 1,50
 CH4
 1,50
 NOx
 1,50
 Маса на праховите частици
 —
 Брой на праховите частици
 —
 7. ОЦЕНКА НА РЕЗУЛТАТИТЕ ОТ СЪОТВЕТСТВИЕТО В ЕКСПЛОАТАЦИЯ
 7.1. Въз основа на доклада за съответствието в експлоатация, посочен в точка 10., органът по одобряването на типа:
 a)
 решава, че изпитването за съответствие в експлоатация на семейство


text:
системи на двигателя е удовлетворително, и не предприема никакви по-нататъшни действия;
 б)
 решава, че предоставените данни са недостатъчни за вземане на решение и отправя искане към производителя за допълнителна информация и данни от изпитвания;
 в)
 решава, че съответствието в експлоатация на семейство системи на двигателя е неудовлетворително и пристъпва към мерките, посочени в точка 9.3. от настоящото правило и в точка 9. от настоящото приложение.
 8. ПОТВЪРЖДАВАЩО ИЗПИТВАНЕ НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО
 8.1. Потвърждаващото изпитване се прави с цел потвърждаване на емисионната функционалност на семейство двигатели в експлоатация.
 8.2. Органите по одобряването на типа могат да провеждат потвърждаващо изпитване.
 8.3. Потвърждаващото изпитване се провежда като превозното средство се изпитва, както е определено в точки 2.1. и 2.2. Избират се представителни превозни средства, които се използват при нормалните условия, и се изпитват съгласно процедурите, определени в настоящото приложение.
 8.4. Резултатът от изпитването може да се счита за неудовлетворителен, когато при изпитвания на две или повече превозни средства, представляващи едно и също семейство двигатели, за който и да е регулиран замърсяващ компонент граничната стойност, определена съгласно точка 6., е превишена значително.
 9. ПЛАН С КОРИГИРАЩИ МЕРКИ
 9.1. Производителят представя доклад на органа по одобряването на типа, в който са регистрирани или се използват двигателите или превозните средства, предмет на коригиращите действия, когато изготвя план за провеждане на коригиращи действия, и представя този доклад, когато вземе решение да предприеме действия. В доклада се посочват подробности за коригиращите действия и се описват семействата двигатели, които трябва да бъдат включени в действията. Производителят докладва редовно на органа по одобряването на типа след началото на коригиращите действия.
 9.2. Производителят предоставя копие от всички съобщения, отнасящи се до плана за коригиращи мерки, води отчет за кампанията за извеждане от експлоатация за отстраняване на дефекти и предоставя периодични доклади за състоянието пред органа по одобряването на типа.
 9.3. Производителят присвоява уникално идентификационно име или номер на плана с коригиращите мерки.
 9.4. Производителят представя план за коригиращи мерки, който се състои от информацията, определена в точки 9.4.1.—9.4.11.
 9.4.1. Описание на всеки тип система на двигателя, включен в плана за коригиращи мерки.
 9.4.2. Описание на конкретните модификации, изменения, ремонти, корекции, настройки или други промени, които трябва да се извършат с цел привеждане в съответствие на двигателите, включително кратко описание на данните и на техническите проучвания в подкрепа на решението на производителя да предприеме определени мерки за отстраняване на несъответствията.
 9.4.3. Описание на метода, чрез който производителят осведомява собствениците на двигателя или превозното средство за коригиращите мерки.
 9.4.4. Описание на правилната поддръжка или експлоатация, ако има такива, които производителят поставя като условие за правото на ремонт по плана с коригиращи мерки, както и обяснение на мотивите на производителя да наложи такива условия. Не могат да се налагат никакви изисквания относно поддръжката или експлоатацията, освен ако те не са категорично свързани с несъответствието и с коригиращите мерки.
 9.4.5. Описание на процедурата за отстраняване на несъответствието, която трябва да се следва от собствениците на двигателя или превозното средство. Това описание трябва да включва дата, след която могат да се предприемат коригиращите мерки, предполагаемото време


text:
за ремонта в сервиза, както и мястото, където той може да се извърши. Ремонтът трябва да бъде извършен своевременно в разумен срок след представянето на превозното средство.
 9.4.6. Копие от информацията, изпратена на собственика на двигателя или превозното средство.
 9.4.7. Кратко описание на използваната от производителя система за осигуряване на необходимата доставка на компоненти или системи за изпълнение на коригиращите действия. Трябва да се посочи датата, на която ще има достатъчна наличност от необходимите части или системи за започване на кампанията.
 9.4.8. Копие от всички инструкции, които се изпращат на лицата, отговорни за извършване на ремонта.
 9.4.9. Описание на въздействието на предлаганите коригиращи мерки върху емисиите, разхода на гориво, управляемостта и безопасността на всеки тип двигател или превозно средство, включен в плана за коригиращи мерки, заедно с данните, техническите изследвания и т.н., които подкрепят тези заключения.
 9.4.10. Всяка друга информация, протоколи или данни, които органът по одобряването на типа може основателно да определи като необходими за оценката на плана за коригиращи мерки.
 9.4.11. Когато планът за коригиращи мерки включва извеждане от експлоатация за отстраняване на дефекти, на органа по одобряването на типа се предоставя описание на метода за удостоверяване на извършения ремонт. Когато се използва етикет, се предоставя и негов образец.
 9.5. От производителя може да се изиска да проведе рационално разработени и необходими изпитвания на компоненти и двигатели, включващи предложената промяна, ремонт или модификация, с цел доказване на ефективността на промяната, ремонта или модификацията.
 10. ПРОЦЕДУРИ ЗА ДОКЛАДВАНЕ
 10.1. На органа по одобряването на типа се предоставя технически протокол за всяко изпитвано семейство двигатели. В доклада се представят дейностите и резултатите от изпитването за съответствие в експлоатация. Протоколът включва най-малко следната информация:
 10.1.1. Общи положения
 10.1.1.1. Наименование и адрес на производителя
 10.1.1.2. Наименование(я) и адрес(и) на монтажното(ите) предприятие(я)
 10.1.1.3. Наименованието, адреса, номера на телефона и на факса, както и адреса на електронната поща на представителя на производителя
 10.1.1.4. Тип и търговско описание (да се посочат вариантите)
 10.1.1.5. Семейство двигатели
 10.1.1.6. Базов двигател
 10.1.1.7. Членове на семейството двигатели
 10.1.1.8. Кодовете на идентификационния номер на превозното средство (VIN), приложими за превозните средства, оборудвани с двигател, който е част от проверката за съответствие в експлоатация.
 10.1.1.9. Начин на идентификация на типа и местоположение, ако е маркиран на превозното средство:
 10.1.1.10. Категория на превозното средство
 10.1.1.11. Тип на двигателя: работещ с бензин, етанол (E85), дизелово гориво/ПГ/ВНГ/етанол (ED95) (ненужното се зачерква)
 10.1.1.12. Номерата на одобренията на типа, приложими за типовете двигатели от семейството в експлоатация, включително, когато е приложимо, номерата на всички разширения и корекции на място/извеждания от експлоатация за отстраняване на дефекти (доработка)
 10.1.1.13. Данни за разширенията на тези одобрения на типа и корекциите на място/извежданията от експлоатация за отстраняване на дефекти на двигатели, обхванати в информацията на производителя.
 10.1.1.14. Периодът на производство на двигателя, обхванат в информацията на производителя (например „превозни средства или двигатели, произведени през 2014-а календарна година“).
 10.1.2. Избор на двигател или превозно средство
 10.1.2.1. Метод за установяване местоположението на превозното средство или двигателя;
 10.1.2.2. Критерии за избор на превозни средства, двигатели и семейства в експлоатация
 10.1.2.3. Географски зони, в


text:
които производителят е избрал превозните средства
 10.1.3. Оборудване
 10.1.3.1. Оборудване на PEMS, марка и тип
 10.1.3.2. Калибриране на PEMS
 10.1.3.3. Захранване на PEMS
 10.1.3.4. Софтуер за изчисление и използвана версия (например EMROAD 4.0)
 10.1.4. Данни от изпитването
 10.1.4.1. Дата и час на провеждане на изпитването
 10.1.4.2. Място на изпитването, включително подробна информация за изпитвателното трасе
 10.1.4.3. Метеорологични условия / условия на околната среда (напр. температура, влажност, надморска височина)
 10.1.4.4. Разстояния, преминати от всяко превозно средство по изпитвателното трасе
 10.1.4.5. Характеристики на спецификациите на горивото за изпитването
 10.1.4.6. Спецификация на реагента (ако е приложимо)
 10.1.4.7. Спецификация на смазочното масло
 10.1.4.8. Резултати от изпитването на емисии съгласно допълнение 1 към настоящото приложение
 10.1.5. Информация за двигателя
 10.1.5.1. Тип гориво за двигателя (например дизелово гориво, етанол ED95, ПГ, ВНГ, бензин, E85)
 10.1.5.2. Горивна система на двигателя (напр. самовъзпламеняване чрез сгъстяване или принудително запалване)
 10.1.5.3. Номер на одобрението на типа
 10.1.5.4. Модифициране на двигателя
 10.1.5.5. Производител на двигателя
 10.1.5.6. Модел на двигателя
 10.1.5.7. Година и месец на производство на двигателя
 10.1.5.8. Идентификационен номер на двигателя
 10.1.5.9. Работен обем на двигателя [литри]
 10.1.5.10. Брой на цилиндрите
 10.1.5.11. Номинална мощност на двигателя: [kW при об./мин.]
 10.1.5.12. Максимален въртящ момент на двигателя: [Nm при об./мин.]
 10.1.5.13. Обороти на празен ход [об./мин.]
 10.1.5.14. Налична крива на въртящия момент при пълно натоварване, предоставена от производителя (да/не)
 10.1.5.15. Референтен номер на предоставената от производителя крива на въртящия момент при пълно натоварване
 10.1.5.16. DeNOx система (напр. EGR, SCR)
 10.1.5.17. Тип на каталитичния преобразувател
 10.1.5.18. Тип на филтъра за прахови частици
 10.1.5.19. Изменена последваща обработка по отношение на одобрението на типа? (да/не)
 10.1.5.20. Информация за ECU на двигателя (номер на софтуерното калибриране)
 10.1.6. Информация за превозното средство
 10.1.6.1. Собственик на превозното средство
 10.1.6.2. Тип на превозното средство (напр. M3, N3) и приложение (напр. несъчленен или съчленен товарен автомобил, градски автобус)
 10.1.6.3. Производител на превозното средство
 10.1.6.4. Идентификационен номер на превозното средство
 10.1.6.5. Регистрационен номер на превозното средство и държава на регистрация
 10.1.6.6. Модел на превозното средство
 10.1.6.7. Година и месец на производство на превозното средство
 10.1.6.8. Тип на силовото предаване (напр. механично, автоматично или друго)
 10.1.6.9. Брой на предните предавки
 10.1.6.10. Показание на километражния брояч в началото на изпитването [km]
 10.1.6.11. Номинално общо тегло на състава от превозни средства (GVW) [kg]
 10.1.6.12. Размер на гумите [не е задължително]
 10.1.6.13. Диаметър на изходната тръба на последния шумозаглушител [mm] [не е задължително]
 10.1.6.14. Брой на осите
 10.1.6.15. Вместимост на резервоара(ите) за гориво [в литри] [не е задължително]
 10.1.6.16. Брой на резервоарите за гориво [не е задължително]
 10.1.6.17. Вместимост на резервоара(ите) за реагент [в литри] [не е задължително]
 10.1.6.18. Брой на резервоарите за реагент [не е задължително]
 10.1.7. Характеристики на изпитвателното трасе
 10.1.7.1. Показание на километражния брояч в началото на изпитването [km]
 10.1.7.2. Продължителност [s]
 10.1.7.3. Средни стойности на условията на околната среда (изчислени въз основа на измерените моментни данни)
 10.1.7.4. Информация от датчиците за условията на околната среда (тип и местоположение на датчиците)
 10.1.7.5. Информация за скоростта на превозното средство (напр. кумулативно разпределение на скоростта)
 10.1.7.6. Процентни части от времето на маршрута, характеризиращи се


text:
с движение в градски условия, по второстепенни пътища и по магистрала, както е описано в точка 4.5.
 10.1.7.7. Процентни части от времето на маршрута, характеризиращи се с положително ускорение, отрицателно ускорение, движение с постоянна скорост и състояние на покой, както е описано в точка 4.5.5.
 10.1.8. Измервани моментни данни
 10.1.8.1. Концентрация на THC [ppm]
 10.1.8.2. Концентрация на CO [ppm]
 10.1.8.3. Концентрация на NOx [ppm]
 10.1.8.4. Концентрация на CO2 [ppm]
 10.1.8.5. Концентрация на CH4 [ppm] само за двигателите, използващи като гориво природен газ
 10.1.8.6. Поток на отработилите газове [kg/h]
 10.1.8.7. Температура на отработилите газове [°C]
 10.1.8.8. Температура на околния въздух [°C]
 10.1.8.9. Околно налягане [kPa]
 10.1.8.10. Влажност на околната среда [g/kg] [не е задължително]
 10.1.8.11. Въртящ момент на двигателя [Nm]
 10.1.8.12. Обороти на двигателя [об./мин.]
 10.1.8.13. Дебит на горивото на двигателя [g/s]
 10.1.8.14. Температура на охлаждащия агент на двигателя [°C]
 10.1.8.15. Пътна скорост на превозното средство [km/h] според ECU и GPS
 10.1.8.16. Географска ширина на местонахождение на превозното средство [градуси] (точността трябва да е достатъчна, за да е възможно проследяването на изпитвателното трасе)
 10.1.8.17. Географска дължина на местонахождение на превозното средство [градуси]
 10.1.9. Изчислявани моментни данни
 10.1.9.1. Маса на THC [g/s]
 10.1.9.2. Маса на CO [g/s]
 10.1.9.3. Маса на NOx [g/s]
 10.1.9.4. Маса на CO2 [g/s]
 10.1.9.5. Маса на CH4 [g/s] само за двигателите с принудително запалване
 10.1.9.6. Кумулирана маса на THC [g]
 10.1.9.7. Кумулирана маса на CO [g]
 10.1.9.8. Кумулирана маса на NOx [g]
 10.1.9.9. Кумулирана маса на CO2 [g]
 10.1.9.10. Кумулирана маса на CH4 [g] само за двигатели, използващи като гориво природен газ
 10.1.9.11. Изчислен дебит на горивото [g/s]
 10.1.9.12. Мощност на двигателя [kW]
 10.1.9.13. Работа на двигателя [kWh]
 10.1.9.14. Продължителност на работния времеви интервал [s]
 10.1.9.15. Средна мощност на двигателя в работния времеви интервал [%]
 10.1.9.16. Коефициент на съответствие на THC за работния времеви интервал [-]
 10.1.9.17. Коефициент на съответствие на CO за работния времеви интервал [-]
 10.1.9.18. Коефициент на съответствие на NOx за работния времеви интервал [-]
 10.1.9.19. Коефициент на съответствие на CH4 за работния времеви интервал [-] само за двигатели, използващи като гориво природен газ
 10.1.9.20. Продължителност на времевия интервал за масата на CO2 [s]
 10.1.9.21. Коефициент на съответствие на THC за времевия интервал за масата на CO2 [-]
 10.1.9.22. Коефициент на съответствие на CO за времевия интервал за масата на CO2 [-]
 10.1.9.23. Коефициент на съответствие на NOx за времевия интервал за масата на CO2 [-]
 10.1.9.24. Коефициент на съответствие на CH4 за времевия интервал за масата на CO2 [-] само за двигатели, използващи като гориво природен газ
 10.1.10. Усреднени и интегрирани данни
 10.1.10.1. Средна концентрация на THC [ppm] [не е задължително]
 10.1.10.2. Средна концентрация на CO [ppm] [не е задължително]
 10.1.10.3. Средна концентрация на NOx [ppm] [не е задължително]
 10.1.10.4. Средна концентрация на CO2 [ppm] [не е задължително]
 10.1.10.5. Средна концентрация на CH4 [ppm] само за двигатели, използващи като гориво природен газ [не е задължително]
 10.1.10.6. Средна стойност на потока на отработилите газове [kg/h] [не е задължително]
 10.1.10.7. Средна температура на отработилите газове [°C] [не е задължително]
 10.1.10.8. Емисии на THC [g]
 10.1.10.9. Емисии


text:
на CO [g]
 10.1.10.10. Емисии на NOx [g]
 10.1.10.11. Емисии на CO2 [g]
 10.1.10.12. Емисии на CH4 [ppm] само за двигатели, използващи като гориво природен газ
 10.1.11. Резултати относно преминаване/непреминаване на изпитването
 10.1.11.1. Минимална стойност, максимална стойност и 90 % кумулативен перцентил за:
 10.1.11.2. Коефициент на съответствие на THC за работния времеви интервал [-]
 10.1.11.3. Коефициент на съответствие на CO за работния времеви интервал [-]
 10.1.11.4. Коефициент на съответствие на NOx за работния времеви интервал [-]
 10.1.11.5. Коефициент на съответствие на CH4 за работния времеви интервал [-] само за двигатели, използващи като гориво природен газ
 10.1.11.6. Коефициент на съответствие на THC за времевия интервал за масата на CO2 [-]
 10.1.11.7. Коефициент на съответствие на CO за времевия интервал за масата на CO2 [-]
 10.1.11.8. Коефициент на съответствие на NOx за времевия интервал за масата на CO2 [-]
 10.1.11.9. Коефициент на съответствие на CH4 за времевия интервал за масата на CO2 [-] само за двигатели, използващи като гориво природен газ
 10.1.11.10. Работен времеви интервал: средна минимална и максимална мощност в рамките на времевия интервал [%]
 10.1.11.11. Времеви интервал за масата на CO2: минимална и максимална продължителност на времевия интервал [s]
 10.1.11.12. Работен времеви интервал: процент на валидните времеви интервали
 10.1.11.13. Времеви интервал за масата на CO2: процент на валидните времеви интервали
 10.1.12. Проверки на изпитванията
 10.1.12.1. Нулиране, калибриране и резултати от проверката на анализатора на THC, преди и след изпитването
 10.1.12.2. Нулиране, калибриране и резултати от проверката на анализатора на CO, преди и след изпитването
 10.1.12.3. Нулиране, калибриране и резултати от проверката на анализатора на NOx, преди и след изпитването
 10.1.12.4. Нулиране, калибриране и резултати от проверката на анализатора на CO2, преди и след изпитването
 10.1.12.5. Нулиране, калибриране и резултати от проверката на анализатора на CH4, преди и след изпитването, само за двигатели, използващи като гориво природен газ
 10.1.12.6. Резултати от проверката за съответствие на данните съгласно точка A.1.3.2. от допълнение 1 към настоящото приложение
 10.1.12.6.1.
 Резултати на линейната регресия, описана в точка A.1.3.2.1. от допълнение 1 към настоящото приложение, включително наклона на регресионната права, m, коефициента на смесена корелация, r2 и пресечна точка, b, на оста у с линията на регресията.
 10.1.12.6.2.
 Резултат от проверката за съответствие на данните от ECU съгласно точка A.1.3.2.2. от допълнение 1 към настоящото приложение.
 10.1.12.6.3.
 Резултат от проверката за адекватност на измерването на разхода на гориво при изпитване върху спирачен стенд в съответствие с точка A.1.3.2.3. от допълнение 1 към настоящото приложение, включително изчисления разход на гориво при изпитване върху спирачен стенд и отношението на изчисления разход на гориво при изпитване върху спирачен стенд от измерването с PEMS към обявения разход на гориво при изпитване върху спирачен стенд за WHTC изпитване.
 10.1.12.6.4.
 Резултат от проверката за достоверност на километражния брояч съгласно точка A.1.3.2.4. от допълнение 1 към настоящото приложение.
 10.1.12.6.5.
 Резултат от проверката за съответствие на околното налягане съгласно точка A.1.3.2.5. от допълнение 1 към настоящото приложение.
 10.1.13. Списък на други приложени документи, ако съществуват такива.
 Допълнение 1
 Процедура на изпитване по отношение на емисиите на превозно средство с преносими системи за измерване на


text:
емисиите
 A.1.1. Въведение
 В настоящото допълнение се описва процедурата за определяне на газообразните емисии въз основа на измервания, извършени на превозни средства при движение по път с използване на преносими системи за измерване на емисиите (наричани по-долу PEMS). Газообразните емисии, които се измерват въз основа на отработилите газове на двигателя, включват следните компоненти: въглероден оксид, обща маса на въглеводородите и азотните оксиди за дизеловите двигатели, като към тях се добавя метан за газовите двигатели.
 За двигателите, използващи гориво, различно от природен газ, производителят, техническата служба или органът по одобряването на типа могат, вместо измерването на емисиите на неметанови въглеводороди, да изберат измерването на общите емисии на въглеводороди (THC). В този случай граничната стойност на общите емисии на въглеводороди е същата като посочената в точка 5.3. от настоящото правило за емисиите на неметанови въглеводороди. Приложимата гранична стойност в изчисленията на коефициентите на съответствие по точки A.1.4.2.3. и A.1.4.3.2. в посочения случай ще бъде равна на граничната стойност на емисиите на неметанови въглеводороди.
 Освен това се измерва въглеродният диоксид, за да бъде възможно прилагането на процедурите за изчисляване, описани в точки A.1.3. и A.1.4.
 A.1.2. Процедура на изпитване
 A.1.2.1. Общи изисквания
 Изпитванията се извършват с PEMS, която включва:
 A.1.2.1.1.
 газови анализатори за измерване на концентрациите на регулираните газообразни замърсители в отработилите газове;
 A.1.2.1.2.
 дебитомер за измерване на масовия дебит на отработилите газове, работещ на принципа на тръбата на Пито за получаване на усреднени стойности или на еквивалентен принцип;
 A.1.2.1.3.
 глобална система за позициониране (наричана по-долу „GPS“);
 A.1.2.1.4.
 датчици за измерване на околната температура и налягане;
 A.1.2.1.5.
 връзка с ECU на превозното средство;
 A.1.2.2. Параметри на изпитването
 Посочените в таблица 1 параметри се измерват и записват:
 Таблица 1
 Параметри на изпитването
 Параметър
 Мерна единица
 Произход
 Концентрация на THC (1)
 ppm
 Анализатор
 Концентрация на CO (1)
 ppm
 Анализатор
 Концентрация на NOx
 (1)
 ppm
 Анализатор
 Концентрация на CO2
 (1)
 ppm
 Анализатор
 Концентрация на CH4
 (1), (2)
 ppm
 Анализатор
 Поток на отработилите газове
 kg/h
 Дебитомер за отработилите газове (наричан по-долу EFM)
 Температура на отработилите газове
 °K
 EFM
 Околна температура (3)
 °K
 Датчик
 Околно налягане
 kPa
 Датчик
 Въртящ момент на двигателя (4)
 Nm
 ECU или датчик
 Обороти на двигателя
 rpm
 ECU или датчик
 Дебит на горивото на двигателя
 g/s
 ECU или датчик
 Температура на охлаждащия агент на двигателя
 °K
 ECU или датчик
 Температура на засмуквания от двигателя въздух (3)
 °K
 Датчик
 Пътна скорост на превозното средство
 km/h
 ECU и GPS
 Географска ширина на местонахождението на превозното средство
 градуси
 GPS
 Географска дължина на местонахождението на превозното средство
 градуси
 GPS
 A.1.2.3. Подготовка на превозното средство
 Подготовката на превозното средство включва следното:
 a)
 проверка на СБД: всички установени проблеми, след като бъдат решени, се записват и представят на органа по одобряването на типа;
 б)
 замяна на маслото, горивото и реагента, ако има такъв.
 A.1.2.4. Монтиране на измервателното оборудване
 A.1.2.4.1. Основен модул
 Винаги, когато е възможно, PEMS се монтира на място, където ще бъде подложена на минимално въздействие от следните фактори:
 a)
 промени в околната температура;
 б)
 промени в околното налягане;
 в)
 електромагнитно излъчване;
 г)
 механични удари и вибрации;
 д)
 въглеводороди


text:
в околната среда — ако се използва анализатор от тип пламъчно-йонизационен детектор (FID), който използва околния въздух като въздух за горелката на пламъчно-йонизационния детектор.
 При монтирането трябва да се следват указанията на производителя на PEMS.
 A.1.2.4.2. Дебитомер за отработилите газове
 Дебитомерът за отработилите газове се прикрепва към изходната тръба на последния шумозаглушител на превозното средство. Датчиците на EFM трябва да бъдат поставени между две части на права тръба, чиято дължина е равна на най-малко 2 пъти диаметъра на EFM (преди и след него). Препоръчва се EFM да се постави след шумозаглушителя на превозното средство, за да се ограничи ефектът от пулсациите на отработилите газове върху измерваните сигнали.
 A.1.2.4.3. Глобална система за позициониране
 Антената трябва да се монтира на най-високото възможно място, като се отчита рискът от интерференция с препятствия, срещани по време на функционирането по пътя.
 A.1.2.4.4. Връзка с ECU на превозното средство
 Трябва да се използва уред за автоматично регистриране на данни за записване на параметрите на двигателя, изброени в таблица 1. При този уред за автоматично регистриране на данни може да се използва шината CAN (Control Area Network) на превозното средство за достъп до данните от ECU, предавани по CAN в съответствие със стандартни протоколи като SAE J1939, J1708 или ISO 15765-4.
 A.1.2.4.5. Вземане на проби от газообразните емисии
 Проводът за вземане на проби се загрява в съответствие със спецификациите от точка A.2.2.3. от допълнение 2 и се изолира добре в точките на връзка (сонда за вземане на проби и задната част на основния модул), за да се избегне наличието на студени зони, които могат да доведат до замърсяване на системата за вземане на проби с кондензирани въглеводороди.
 Сондата за вземане на проби се монтира в изпускателната тръба в съответствие с изискванията на точка 9.3.10. от приложение 4.
 Ако дължината на провода за вземане на проби е променена, се проверяват времената за пренос в рамките на системата и, ако е необходимо, се коригират.
 A.1.2.5. Процедури преди изпитването
 A.1.2.5.1. Пускане в действие и стабилизиране на уредите на PEMS
 Основните модули се загряват и се стабилизират в съответствие със спецификациите на производителя на уредите, докато наляганията, температурите и потоците достигнат зададените им точки на работа.
 A.1.2.5.2. Почистване на системата за вземане на проби
 За да се предотврати замърсяването, проводите за вземане на проби на уредите на PEMS трябва да се продухват до началото на вземането на пробите в съответствие със спецификациите на производителя на уреда.
 A.1.2.5.3. Проверка и калибриране на анализаторите
 Нулирането, калибрирането и проверките за линейност на анализаторите се извършват с използване на газове за калибриране, които отговарят на изискванията на точка 9.3.3. от приложение 4.
 A.1.2.5.4. Почистване на EFM
 EFM трябва да се продуха в местата на връзка с датчика за налягане в съответствие със спецификациите на производителя на уреда. Тази процедура трябва да отстрани кондензирането и дизеловите прахови частици от проводите под налягане и свързаните с тях отвори за измерване на налягането на тръбата с потока.
 A.1.2.6. Провеждане на изпитване на емисиите
 A.1.2.6.1. Начало на изпитването
 Вземането на проби от емисиите, измерването на параметрите на отработилите газове


text:
и записването на данните на двигателя и на околната среда трябва да започне преди пускането на двигателя. Оценката на данните трябва да започне, след като температурата на охлаждащия агент за първи път достигне 343 K (70 oС) или след като температурата на охлаждащия агент се стабилизира в границите на +/- 2 K за период от 5 минути, в зависимост от това кое настъпи първо, но не по-късно от 20 минути след пускането на двигателя.
 A.1.2.6.2. Провеждане на изпитването
 Вземането на проби от емисиите, измерването на параметрите на отработилите газове и записването на данните на двигателя и на околната среда трябва да продължи през цялото време на нормална работа в работен режим на двигателя. Двигателят може да бъде спиран и пускан, но вземането на проби от емисиите трябва да продължи по време на цялото изпитване.
 Трябва да се провеждат периодични проверки на газовите анализатори на PEMS поне на всеки два часа. Записаните по време на проверките данни се обозначават и не трябва да се използват за изчисления на емисиите.
 A.1.2.6.3. Край на последователността на изпитването
 След края на изпитването трябва да се остави достатъчно време на системите за вземане на проби, за да може да изтече времето им на реагиране. Двигателят може да бъде изключен преди или след прекратяването на вземането на проби.
 A.1.2.7. Проверка на измерванията
 A.1.2.7.1. Проверка на анализаторите
 Нулирането, калибрирането и проверките за линейност на анализаторите, описани в точка A.1.2.5.3., се извършват с използване на газове за калибриране, които отговарят на изискванията на точка 9.3.3. от приложение 4.
 A.1.2.7.2. Дрейф от нулата
 Реакцията по отношение на нулевия газ се определя като средната реакция, включително смущенията, по отношение на нулев газ по време на интервал от най-малко 30 секунди. Дрейфът спрямо реакцията на нулевия газ трябва да бъде по-малък от 2 % от пълната скала при използвания най-нисък обхват.
 A.1.2.7.3. Дрейф при еталониране
 Реакцията по отношение на еталонния газ се определя като средната реакция, включително смущенията, по отношение на еталонен газ по време на интервал от най-малко 30 секунди. Дрейфът спрямо реакцията на еталонния газ трябва да бъде по-малък от 2 % от пълната скала при използвания най-нисък обхват.
 A.1.2.7.4. Проверка за дрейф
 Тя се прилага само, ако по време на изпитването не е правена никаква корекция за дрейф от нулата.
 Възможно най-бързо, но не по-късно от 30 минути след завършване на изпитването, използваните обхвати на газовия анализатор трябва да се нулират и калибрират, за да се провери техният дрейф в сравнение с резултатите отпреди изпитването.
 Прилагат се следните разпоредби за дрейфа на анализатора:
 a)
 ако разликата между резултатите преди изпитването и след изпитването е по-малка от 2 %, както е определено в точки A.1.2.7.2. и A.1.2.7.3., измерените концентрации могат да бъдат използвани некоригирани или могат да бъдат коригирани за дрейф съгласно точка A.1.2.7.5.;
 б)
 ако разликата между резултатите преди изпитването и след изпитването е равна или по-голяма от 2 %, както е определено в точки A.1.2.7.2. и A.1.2.7.3., изпитването се анулира или измерените концентрации трябва да бъдат коригирани за дрейф съгласно точка A.1.2.7.5.
 A.1.2.7.5. Корекция за дрейф
 Ако


text:
корекцията за дрейф се прилага в съответствие с точка A.1.2.7.4., коригираните стойности на концентрацията се изчисляват съгласно точка 8.6.1. от приложение 4.
 Разликата между некоригираните и коригираните стойности на специфичните емисии при изпитване на стенд трябва да бъде в границите на ± 6 % от некоригираните стойности на специфичните емисии при изпитване на стенд. Ако дрейфът е по-голям от 6 %, изпитването се анулира. Ако се прилага корекция за дрейф, при докладването на емисиите се използват само резултатите от емисиите, коригирани за дрейф.
 A.1.3. Изчисляване на емисиите
 Крайният резултат от изпитването се закръглява еднократно до съответния брой знаци след десетичната запетая, посочени в приложимия стандарт за емисии, плюс една допълнителна значеща цифра, в съответствие с ASTM E 29-06b. Не се позволява получаването на окончателни резултати на специфичните емисии, получени при изпитване на стенд, чрез закръгляване на междинни стойности.
 A.1.3.1. Синхронизиране на данните
 За да се сведе до минимум ефектът на отклонение, предизвикан от времезакъснението между различните сигнали за изчисляване на масовите емисии, данните, които имат отношение към изчисляването на емисиите, трябва да бъдат синхронизирани, както е описано в точки A.1.3.1.1. — A.1.3.1.4.
 A.1.3.1.1. Данни от газовите анализатори
 Данните от газовите анализатори трябва да бъдат точно синхронизирани, като се използва процедурата от точка 9.3.5. от приложение 4.
 A.1.3.1.2. Данни от газовите анализатори и данни от EFM
 Данните от газовите анализатори трябва да бъдат точно синхронизирани с данните от EFM, като се използва процедурата от точка A.1.3.1.4.
 A.1.3.1.3. Данни от PEMS и данни от двигателя
 Данните от PEMS (газовите анализатори и EFM) трябва да бъдат точно синхронизирани с данните от ECU на двигателя, като се използва процедурата от точка A.1.3.1.4.
 A.1.3.1.4. Процедура за подобрено синхронизиране на данните от PEMS
 Изброените в таблица 1 данни от изпитването се разделят на 3 различни категории:
 1
 Газови анализатори (концентрации на THC, или, когато е приложимо, на CH4, CO, CO2, NOx);
 2
 Дебитомер за отработилите газове (масов дебит на отработилите газове и температура на отработилите газове);
 3
 Двигател (въртящ момент, обороти, температури, дебит на горивото, скорост на превозното средство според ECU).
 Синхронизирането на всяка категория с другите категории се проверява чрез намиране на най-високия коефициент на корелация между двете серии от параметри. Всички параметри от дадена категория трябва да бъдат коригирани, за да се постигне максимален коефициент на корелация. Трябва да се използват следните параметри за изчисляване на коефициентите на корелация:
 За синхронизиране:
 a)
 на категории 1 и 2 (данни от анализаторите и от EFM) с категория 3 (данни от двигателя): скоростта на превозното средство съгласно данните от GPS и от ECU;
 б)
 на категория 1 с категория 2: концентрацията на CO2 и масата на отработилите газове;
 в)
 на категория 2 с категория 3: концентрацията на CO2 и дебита на горивото на двигателя.
 A.1.3.2. Проверки за съответствие на данните
 A.1.3.2.1. Данни от анализаторите и данни от EFM
 Съответствието на данните (масов дебит на отработилите газове, измерен от EFM, и концентрации на газовете) се проверява, като се използва корелация между измерения от ECU дебит на горивото и дебита на горивото, изчислен с използване на формулата от точка


text:
8.4.1.6. от приложение 4. Прилага се линейна регресия за измерените и изчислени стойности на дебита на горивото. Използва се методът на най-малките квадрати, като най-пригодната формула е от вида:
 където:
 y
 е изчисленият дебит на горивото [g/s];
 m
 е наклонът на регресионната права;
 x
 е измереният дебит на горивото [g/s];
 b
 е пресичането на у с регресионната права.
 Наклонът (m) и коефициентът на определяне (r2) се изчисляват за всяка една регресионна права. Препоръчва се извършването на този анализ в обхвата от 15 % от максималната стойност, при максималната стойност и при честота по-голяма или равна на 1 Hz. За да бъде счетено дадено изпитване за валидно, трябва да се направи оценка на следните два критерия:
 Таблица 2
 Допустими отклонения
 Наклон на регресионната права, m
 0,9 до 1,1 — препоръчително
 Коефициент на определяне, r2
 минимум 0,90 — задължително
 A.1.3.2.2. Данни за въртящия момент от ECU
 Съответствието на сигнала за въртящия момент от ECU трябва да се провери чрез сравняване на максималните стойности за въртящия момент от ECU при различни обороти на двигателя със съответните стойности на кривата на официалния въртящ момент при пълно натоварване на двигателя съгласно точка 5 от настоящото приложение.
 A.1.3.2.3. Специфичен разход на гориво, получен при изпитване на стенд
 Специфичният разход на гориво, получен при изпитване на стенд (BSFC), се проверява, като се използва:
 a)
 разходът на гориво, изчислен въз основа на данните за емисиите (данни от газовите анализатори за концентрациите и за масовия дебит на отработилите газове) съгласно формулите от точка 8.4.1.6. от приложение 4;
 б)
 работата, изчислена с използване на данните от ECU (въртящ момент и обороти на двигателя).
 A.1.3.2.4. Километражен брояч
 Разстоянието, указано от километражния брояч на превозното средство, се проверява чрез сравнение с данните от GPS.
 A.1.3.2.5. Околно налягане
 Стойността на околното налягане се проверява чрез сравнение с данните от GPS за надморската височина.
 A.1.3.3. Коригиране за преминаване от суха към влажна база
 Ако концентрацията се измерва на суха база, то тя се преобразува към влажна база съгласно формулата от точка 8.1 от приложение 4.
 A.1.3.4. Корекция на NOx за влажност и температура
 Измерените от PEMS концентрации на NOx не трябва да се коригират за температурата на околния въздух и влажността.
 A.1.3.5. Изчисляване на моментните газообразни емисии
 Масовите емисии се определят, както е описано в точка 8.4.2.3 от приложение 4.
 A.1.4. Определяне на емисиите и на коефициентите на съответствие
 A.1.4.1. Принцип на времевия интервал за усреднени стойности
 Емисиите се интегрират, като се използва методът на пълзящ времеви интервал за изчисляване на усреднени стойности, базиран на еталонната маса на CO2 или на еталонната работа. Принципът на изчисляване е, както следва: масовите емисии не се изчисляват за пълния набор от данни, а за подсъвкупности от пълния набор от данни, като размерът на тези подсъвкупности се определя така, че да съответства на масата на CO2 на двигателя или на работата, измерени през преходния цикъл на референтната лаборатория. Изчисляванията на средна пълзяща стойност се провеждат с постъпково нарастване на времето Δt, равно на периода на вземане на извадка от данните. Тези подсъвкупности, използвани за изчисляване на средната стойност


text:
на данните от емисиите, в следващите точки се наричат „времеви интервали за усреднени стойности“.
 При изчисляването на работата или на масата на CO2 и на емисиите от времевия интервал за усреднени стойности не се вземат под внимание отрязъците с невалидни данни.
 За невалидни се смятат следните данни:
 a)
 данните от периодичната проверка на уредите и/или след проверките за дрейф от нулата;
 б)
 данните, които са извън условията, определени в точки 4.2. и 4.3. от настоящото приложение.
 Масовите емисии (mg/времеви интервал) се определят, както е описано в точка 8.4.2.3 от приложение 4.
 Фигура 1.
 Скорост на превозното средство спрямо времето и усреднени емисии на превозното средство, като се започва от първия времеви интервал за усреднени стойности, спрямо времето
 A.1.4.2. Метод, базиран на работата
 Фигура 2.
 Метод, базиран на работата
 Продължителността t
 2,i
 – t
 1,i
 на i по ред времеви интервал за усреднени стойности се определя по формулата:
 където:
 W(tj,i)
 е работата на двигателя, измерена между началната точка и времето tj,i
 , kWh;
 Wref
 е работата на двигателя за WHTC, kWh.
 t2,i
 трябва да е избрана по такъв начин, че:
 където Δtе периодът на вземане на извадка от данните, равен на 1 секунда или по-малко.
 A.1.4.2.1. Изчисляване на специфичните емисии
 Специфичните емисии e
 gas (g/kWh) се изчисляват за всеки времеви интервал и всеки замърсител по следния начин:
 където:
 m
 е масовата емисия на компонента, в mg/времеви интервал;
 е работата на двигателя по време на i по ред времеви интервал за усреднени стойности, kWh.
 A.1.4.2.2. Избор на валидни времеви интервали
 Валидните времеви интервали са интервалите, чиято средна мощност надвишава праговата стойност на мощността, равна на 20 % от максималната мощност на двигателя. Процентът на валидните времеви интервали трябва да е по-голям или равен на 50 %.
 A.1.4.2.2.1.
 Ако процентът на валидните времеви интервали е по-малък от 50 %, оценката на данните трябва да се извърши повторно, като се използват по-ниски прагови стойности на мощността. Праговата стойност на мощността трябва да се намалява на стъпки от 1 %, докато процентът на валидни времеви интервали стане равен или по-голям от 50 %.
 A.1.4.2.2.2.
 При всички случаи по-малката прагова стойност не трябва да бъде по-ниска от 15 %.
 A.1.4.2.2.3.
 Изпитването се анулира, ако процентът на валидните времеви интервали е по-малък от 50 % при прагова стойност на мощността от 15 %.
 A.1.4.2.3. Изчисляване на коефициентите на съответствие
 Коефициентите на съответствие се изчисляват за всеки отделен валиден времеви интервал и всеки отделен замърсител по следния начин:
 където:
 e
 e специфичната емисия при изпитване на стенд на компонента, mg/kWh;
 L
 L е приложимата гранична стойност, mg/kWh.
 A.1.4.3. Метод, базиран на масата на CO2
 Фигура 3.
 Метод, базиран на масата на CO2
 Продължителността t
 2,i
 – t
 1,i
 на i по ред времеви интервал за усреднени стойности се определя по формулата:
 където:
 mCO2(tj,i)
 е масата на CO2, измерена между началната точка на изпитването и времето tj,i
 , kg;
 mCO2,ref
 е масата на CO2, определена за WHTC, kg;
 t2,i
 трябва да е избрана по такъв начин, че:
 където Δtе периодът на вземане на извадка от данните, равен на 1


text:
секунда или по-малко.
 Масите на CO2 се изчисляват във времевите интервали чрез интегриране на моментните емисии, изчислени в съответствие с изискванията на точка A.1.3.5.
 A.1.4.3.1. Избор на валидни времеви интервали
 Валидните времеви интервали са интервалите, чиято продължителност не надвишава максималната продължителност, изчислена по следната формула:
 където:
 D
 max
 е максималната продължителност на времевия интервал, s;
 P
 max
 е максималната мощност на двигателя, kW.
 A.1.4.3.1.1.
 Ако процентът на валидните времеви интервали е по-малък от 50 %, оценката на данните трябва да се извърши повторно, като се използва по-дълга продължителност на времевите интервали. Това се постига, като стойността 0,2 във формулата, дадена в точка A.1.4.3.1., се намалява на стъпки от 1 %, докато процентът на валидните времеви интервали стане равен или по-голям от 50 %.
 A.1.4.3.1.2.
 При всички случаи по-малката стойност в посочената по-горе формула не трябва да бъде по-ниска от 15 %.
 A.1.4.3.1.3.
 Изпитването се анулира, ако процентът на валидните времеви интервали е по-малък от 50 % при максимална продължителност на времевите интервали, изчислена в съответствие с точки A.1.4.3.1., A.1.4.3.1.1. и A.1.4.3.1.2.
 A.1.4.3.2. Изчисляване на коефициентите на съответствие
 Коефициентите на съответствие се изчисляват за всеки отделен времеви интервал и всеки отделен замърсител по следния начин:
 като (отношение в експлоатация) и
 (сертификационно отношение)
 където:
 m
 е масовата емисия на компонента, mg/времеви интервал;
 е масата на CO2 по време на i по ред времеви интервал за усреднени стойности, kg;
 mCO2,ref
 е масата на CO2 на двигателя, определена за WHTC, kg;
 mL
 е масовата емисия на компонента, съответстваща на приложимата гранична стойност по отношение на WHTC, mg.
 (1) Измерена или коригирана към влажна база.
 (2) Само за двигатели, използващи като гориво природен газ:
 (3) Да се използва датчикът за околната температура или датчикът за температурата на засмуквания въздух.
 (4) Записаната стойност трябва да бъде: а) полезният въртящ момент, или б) полезният въртящ момент, изчислен въз основа на изразената в проценти стойност на действителния въртящ момент на двигателя, триещия момент и еталонния въртящ момент, съгласно стандарт SAE J1939-71.
 Допълнение 2
 Преносимо измервателно оборудване
 A.2.1. Общи положения
 Газообразните емисии се измерват съгласно процедурата, определена в допълнение 1 към настоящото приложение. В настоящото допълнение се описват характеристиките на преносимото измервателно оборудване, което трябва да се използва за извършване на тези изпитвания.
 A.2.2. Измервателно оборудване
 A.2.2.1. Общи спецификации за газовите анализатори
 Спецификациите по отношение на газовите анализатори на PEMS трябва да отговарят на изискванията, посочени в точка 9.3.1. от приложение 4.
 A.2.2.2. Технология на газовите анализатори
 Газовете се анализират, като се използват технологиите, определени в точка 9.3.2. от приложение 4.
 Анализаторът на азотните оксиди може да бъде и от недисперсен ултравиолетов тип (NDUV).
 A.2.2.3. Вземане на проби от газообразните емисии
 Сондите за вземане на проби трябва да отговарят на изискванията, определени в точка A.2.1.2. от допълнение 2 към приложение 4. Проводът за вземане на проби трябва да е загрят до 190 °C (+/- 10 °C).
 A.2.2.4. Други уреди
 Измервателните уреди трябва да удовлетворяват изискванията от таблица 7 и на точка 9.3.1. от приложение 4.
 A.2.3. Спомагателно оборудване
 A.2.3.1. Връзка на дебитомера за отработилите газове (EFM) с изходната тръба


text:
на последния шумозаглушител
 Монтирането на EFM не трябва да увеличава противоналягането повече от стойността, препоръчана от производителя на двигателя, нито да увеличава дължината на изходната тръба на последния шумозаглушител с повече от 1,2 m. Както за всички компоненти на оборудването на PEMS, монтирането на EFM трябва да отговаря на приложимите на местно ниво наредби за безопасност на пътя и застрахователни изисквания.
 A.2.3.2. Местоположение на PEMS и приспособления за монтиране
 Оборудването на PEMS се монтира, както е определено в точка A.1.2.4. от допълнение 1 към настоящото приложение.
 A.2.3.3. Електрическо захранване
 Оборудването на PEMS се захранва, като се използва методът, описан в точка 4.6.6. от настоящото приложение.
 Допълнение 3
 Калибриране на преносимото измервателно оборудване
 A.3.1. Калибриране и проверка на оборудването
 A.3.1.1. Газове за калибриране
 Газовите анализатори на PEMS се калибрират с използване на газове, които отговарят на изискванията, посочени в точка 9.3.3. от приложение 4.
 A.3.1.2. Изпитване за пропуски
 Изпитванията за пропуски на PEMS се провеждат съгласно изискванията, определени в точка 9.3.4. от приложение 4.
 A.3.1.3. Проверка на времето за реагиране на аналитичната система
 Проверката на времето за реагиране на аналитичната система на PEMS се провежда в съответствие с изискванията, посочени в точка 9.3.5. от приложение 4.
 Допълнение 4
 Метод за проверка на съответствието на сигнала за въртящия момент от модула за електронно управление на системата на двигателя (ECU)
 A.4.1. Въведение
 В настоящото допълнение се описва накратко методът, използван за проверка на съответствието на сигнала за въртящия момент от ECU по време на изпитването за съответствие в експлоатация с PEMS.
 Приложимата подробна процедура се оставя на производителя на двигателя и подлежи на одобрението на органа по одобряването на типа.
 A.4.2. Метод на „максималния въртящ момент“
 A.4.2.1.
 Методът на „максималния въртящ момент“ се състои в доказване, че по време на изпитването на превозното средство е достигната определена точка от еталонната крива на максималния въртящ момент като функция от оборотите на двигателя.
 A.4.2.2.
 Ако определена точка от еталонната крива на максималния въртящ момент като функция от оборотите на двигателя не бъде достигната по време на изпитването на емисии за съответствие в експлоатация с PEMS, производителят има право да промени натоварването на превозното средство и/или изпитвателното трасе, ако е необходимо, за да извърши посоченото доказване след изпитването на емисии за съответствие в експлоатация с PEMS.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9A
 СИСТЕМИ ЗА БОРДОВА ДИАГНОСТИКА (СБД)
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 1.1. В настоящото приложение се определят функционалните аспекти на системите за бордова диагностика (СБД) за контрол на емисиите от системи на двигателя, обхванати от настоящото правило.
 2. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
 2.1. Общите изисквания, включително специфичните изисквания за сигурността на електронната система, са онези, определени в точка 4 от приложение 9Б, както и описаните в точка 2. от настоящото приложение.
 2.2. Подлежи на уточняване
 2.3. Допълнителни разпоредби относно изискванията за следене
 2.3.1. Неизправни дюзи
 2.3.1.1.
 Производителят трябва да предостави на органа по одобряването на типа анализ на дългосрочните ефекти върху системата за контрол на емисиите на неизправни дюзи на гориво (напр. задръстени или замърсени дюзи) дори ако праговите стойности на СБД не са надвишени впоследствие на тези неизправности.
 2.3.1.2.
 След изтичане на периода,