text:
обмен на информация, основаваща се главно на предаване от всяка договаряща страна на централен орган, за който бе решено да бъде секретарят на Съда на ЕО, на съдебни решения, постановени по Конвенцията от Лугано и по Брюкселската конвенция; класификация на тези съдебни решения от централния орган; и съобщаване на съответните документи от централния орган до компетентните национални органи на договарящите страни и на Европейската комисия. Постоянен комитет, състоящ се от представители на договарящите страни (обсъден по-надолу) би могъл да се свика с оглед на обмяна на мнения по съдебната практика, съобщена на държавите от централния орган.
 Съгласно тези разпоредби постоянният комитет е свикван веднъж годишно от Швейцарското федерално правителство, депозитарят на Конвенцията от 1988 г. През първите години имаше директен обмен на информация, но след петото заседание, проведено в Interlaken на 18 септември 1998 г., Комитетът работи въз основа на доклад за съдебните решения от предходната година, изготвен от избрани на ротационен принцип представители, който Комитетът обсъди с цел разкриване на евентуални различия при тълкуването от националните съдилища и идентифициране на различия, които биха могли да възникнат в бъдеще, с цел те да бъдат предварително преодолени.
 200.
 Тази система за обмен на информация се променя значително от член 3 от новия протокол. На Европейската комисия е възложено да създаде нова система, за която са поставени няколко критерия: системата трябва да бъде достъпна за обществеността и да съдържа решения, постановени от съдилища на последна инстанция и от Съда на ЕО, и всякакви други решения от особена важност, които са станали окончателни, постановени съгласно новата конвенция, Конвенцията от Лугано от 1988 г. или инструментите, посочени в член 64, параграф 1 от новата конвенция, сред които на първо място Регламент Брюксел I. Решенията са класифицирани по категории, като са предоставени резюмета. За разлика от предходния протокол, член 3 не споменава преводите, но е очевидно, че класифицираните решения трябва да бъдат поне частично преведени, ако не на всички езици на държавите, обвързани по конвенцията, то поне на няколко езика, които ги правят достъпни за обикновените съдилища, които трябва да ги вземат предвид при прилагането на конвенцията.
 Задължението за създаване на обществено достъпна информационна система е от особено значение и е разлика в сравнение с предишната система, при която информацията трябваше да се предоставя само на държавите и на техните представители в постоянния комитет, въпреки че на практика секретарят на Съда на ЕО даваше достъп до информацията на широк кръг прависти (адвокати, съдии, нотариуси, университетски преподаватели и др.). Новата уредба има за цел да предостави по-структуриран достъп до съдебни решения на всяко заинтересовано лице, така че да може да се използва по-лесно и по-пълноценно натрупаната съдебна практика по конвенцията.
 Държавите, обвързани по конвенцията, продължават да бъдат задължени да съобщават на Комисията съдебни решения. Секретарят на Съда на ЕО ще има за задача да подбира случаи от особен интерес за работата на конвенцията, и да ги представя за разглеждане на експертните срещи съгласно член 5 от протокола (вж. по-долу).
 201.
 Докато Комисията създаде новата система, ще продължи да се прилага предходната система, възложена на Съда на


text:
ЕО. Възможно е обаче незабавно да се приложи разпоредбата, която предвижда секретарят да събира информация относно съдебни решения и да я съобщава на държавите-членки посредством експертните срещи по член 5 от протокола, а не чрез постоянния комитет от представители на договарящите страни, посочен в член 3 от предходния протокол, на който по силата на член 4 от новия протокол се възлагат нови задачи.
 4. Постоянен комитет на представители на договарящите страни (член 4)
 202.
 Протокол 2 към Конвенцията от 1988 г. предвиждаше създаването на постоянен комитет от представители на договарящите страни, в чиито заседания Европейските общности (Комисия, Съвет и Съд на ЕО) и ЕАСТ могат да участват като наблюдатели, който да разглежда развитието на съдебната практика, която бе предмет на по-горе описаната система за обмен на информация, и връзката между Конвенцията и другите конвенции по специални въпроси, и в резултат на този преглед да прецени дали би било подходящо да се започне преразглеждане на конвенцията по конкретни въпроси и да се отправят препоръки за тази цел.
 Член 4 от новия протокол запазва институцията на постоянния комитет, въпреки че тъй като е ограничен до договарящите страни, той е по-малък орган от предходния, понеже държавите-членки на Европейската общност сега са заменени от самата Общност. Това означава, че съставът на новия комитет не е идеален за обмена на информация и обсъждане на национални съдебни решения, извършвани по силата на Конвенцията от 1988 г., а Комитетът получи други и по-важни задачи във връзка с действието и преразглеждането на Конвенцията.
 203.
 Функциите, които са възложени на Комитета са консултации и преразглеждане. Комитетът извършва консултации относно връзката между Конвенцията и други международни инструменти, прилагането на член 67, включително планираните присъединявания към инструменти, отнасящи се до специфични области и предлагано законодателство съгласно протокол 3, относно евентуално преразглеждане на Конвенцията съгласно член 76 и относно измененията на приложения I—IV съгласно член 77, параграф 1. Също така Комитетът трябва да разглежда присъединяването на нови държави и може да отправя посочените в член 7, параграф 1, буква в) въпроси до присъединяващи се държави, относно техните съдебни системи и прилагането на конвенцията, както и да разглежда евентуално адаптиране на конвенцията, необходимо за прилагането ѝ в присъединяващите се държави. Във всички тези области задачата на Комитета е да обсъди аспекти на действието на конвенцията и при необходимост да подготви провеждането на конференция за преразглеждането ѝ.
 204.
 Що се отнася до преразглеждането на конвенцията, функциите на постоянния комитет са по-широки от обикновеното обсъждане и подготовка на решения. Самият комитет трябва да вземе решение по някои въпроси, изискващи изменение на Конвенцията и на приложенията към нея. Той приема версии на нов автентичен език съгласно член 73, параграф 3 от конвенцията и необходимите изменения на приложение VIII. Също така той може да приема изменения на приложения V и VI съгласно член 77, параграф 2, Накрая, комитетът може да бъде свикван за обсъждане на оттеглянето на декларации и резерви, направени от договарящите страни съгласно протокол 1, и да приема решения относно последиците от такова оттегляне, като внесе съответните изменения в приложение IХ. Това са важни функции,

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
които при Конвенцията от 1988 г. биха изисквали свикване на дипломатическа конференция на договарящите страни за изменение на конвенцията, но които сега са предмет на опростена процедура за преразглеждане, процедура, улеснена от факта, че значителен обем информация е въведен не в текста на конвенцията, а в приложенията.
 Процедурата е улеснена допълнително от оправомощаването на Комитета да определи процедурните правила относно своята дейност и вземането на решения, които трябва да предвиждат възможността както за консултиране, така и за решение с писмена процедура, без да се налага среща на договарящите страни. Разбира се, независимо от тази разпоредба в процедурния правилник, всяка договаряща страна трябва да остане свободна да иска свикване на заседание на Комитета.
 5. Срещи на експерти (член 5)
 205.
 Във връзка с необходимостта от форум, който да обединява всички държави, обвързани по конвенцията, за обсъждане на развитието на съдебната практика по конвенцията, на която досега се отговаряше от постоянният комитет, от сега нататък се предвижда различен вид консултация, при която ще бъде свиквана експертна среща винаги, когато това е необходимо или целесъобразно. Депозитарят може да свика среща без наличието на формално искане винаги когато счита това за целесъобразно, каквато вече беше практиката за свикване на комитета, създаден от Конвенцията от 1988 г. Целта на експертната среща е да се обменят мнения относно действието на конвенцията, и по-специално относно развитието на съдебната практика и новото законодателство, обикновено общностното законодателство, което може да окаже въздействие върху прилагането на конвенцията. Очевидно, този вид обмен на мнения е полезен за постигането на паралелно и унифицирано тълкуване на Конвенцията и на Регламент Брюксел I.
 Съставът на тези срещи е по-широк от състава на постоянния комитет и като цяло еднакъв с този на комитета, предвиден в предходния протокол 2, което е съвсем естествено, като се вземе предвид, че те имат еднакви задачи да обменят мнения по националната съдебна практика. Следователно участниците са експерти от договарящите страни, държавите, обвързани по Конвенцията, Съда на ЕО и ЕАСТ. Участието в тези срещи може да бъде допълнително разширено с участието на други експерти, чието присъствие бъде счетено за подходящо.
 Въпреки че задачите на срещите на експертите са по-ограничени, е установена връзка с постоянния комитет. Ако в хода на срещите се поставят въпроси относно действието на Конвенцията, които по преценка на участниците изискват допълнителни консултации между договарящите страни или по-задълбочен преглед с цел преразглеждане на конвенцията, те могат да бъдат отнесени до постоянния комитет за по-нататъшни действия.
 3.
 Протокол 3 относно прилагането на член 67 от конвенцията
 206.
 Протоколът относно прилагането на член 67 от Конвенцията като цяло възпроизвежда предходния протокол No 3 към Конвенцията от 1988 г., който се отнасяше до прилагането на член 57 от тази конвенция. Протоколът предвижда, че разпоредбите, съдържащи се в актове на институциите на Европейските общности, уреждащи, когато се отнасят до специфични области, компетентността или признаването и изпълнението на съдебни решения, се третират по същия начин, както конвенциите, посочени в член 67, параграф 1. Причините за това приравняване са разяснени изцяло в доклада към Конвенцията от 1988 г., към който следва да се препрати (доклад


text:
Jenard-Möller, параграфи 120—125). В този доклад обаче се отбелязва, че препратката е само към актове на Общността, а не към законодателство на държавите-членки на Общността, когато то е било хармонизирано в съответствие с тези актове, като например директива, тъй като „Асимилирането на актовете на Общността в конвенции, сключени в специфични области, може да препраща само към акт, който е равностоен на такава конвенция, и следователно не може да обхваща националното законодателство“ (параграф 125).
 В новия протокол е добавена разпоредба (параграф 3), която гласи, че когато договаряща страна или няколко страни заедно инкорпорират в националното право част или всички разпоредби, съдържащи се в актове на институциите на Европейската общност, тогава тези разпоредби на националното право се третират по същия начин като конвенциите, отнасящи се до специфични области. Целта на тази разпоредба е да улесни адаптирането на националното право на държави, които не са членки на Общността, към законодателството, създадено от Общността, и да предостави на тези държави гъвкавостта, от която се нуждаят, за да изготвят необходимите адаптации, особено когато въпросните общностни инструменти са директиви.
 207.
 Параграф 2 от Протокола възпроизвежда съответния член в предходния протокол и предвижда, че ако акт на Общността е несъвместим с Конвенцията, договарящите страни са длъжни бързо да разгледат възможността за изменение на конвенцията съгласно член 76, без да се засяга процедурата, установена в протокол 2. Предходният протокол се прилагаше само за актове на Общността, несъвместими с Конвенцията, но новият параграф 2 обхваща и хипотезата на предложение за общностен акт, който е несъвместим, като по този начин дава възможност Конвенцията да бъде изменена едновременно с окончателното приемане на общностния акт.
 (1) Дания подписа Конвенцията в Брюксел на 5 декември 2007 г.
 (2) ОВ L 319, 25.11.1988 г.
 (3) Освен когато изрично е указано друго позоваванията са към текста на Брюкселската конвенция, публикувана в ОВ C 27, 26.1.1998 г., която включва конвенцията, изменена с Конвенцията от 9 октомври 1978 г. относно присъединяването на Кралство Дания, Ирландия и Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия (Конвенцията за присъединяване от 1978 г.), с Конвенцията от 25 октомври 1982 г. относно присъединяването на Република Гърция (Конвенцията за присъединяване от 1982 г.), с Конвенцията от 26 май 1989 относно присъединяването на Кралство Испания и на Португалската република (Конвенция за присъединяването от 1989 г.) и с Конвенцията от 29 ноември 1996 г. относно присъединяването на Република Австрия, Република Финландия и Кралство Швеция (Конвенцията за присъединяване от 1996 г.)
 (4) Финландия, Швеция и Австрия, които станаха държави-членки на Общността на 1 януари 1995 г., са страни по Конвенцията от Лугано от 1 април 1993 г.
 (5) Договор от Амстердам за изменение на Договора за Европейския съюз, Договорите за създаване на Европейските общности и на някои свързани с тях актове (ОВ C 340, 10.11.1997 г.).
 (6) По-специално следва да се отбележи Европейската група по международно частно право (EGPIL/GEDIP), която на 7 април 1997 г. представи на секретаря на постоянния комитет за Конвенцията от Лугано и на генералния секретар на Съвета на Европейския съюз документ, съдържащ серия от предложения за преразглеждане на конвенциите от Брюксел и Лугано;


text:
документът бе разпространен сред делегациите като работен документ на Съвета на 15 април 1997 г. (наричан по-нататък „предложенията на Европейската група по международно частно право“).
 (7) Полша участва в заседанията на работната група като наблюдател, след като всички договарящи страни по Конвенцията от Лугано предоставиха съгласието си за присъединяване към конвенцията. Съдът на ЕО, ЕАСТ и Хагската конференция по международно частно право имаха статут на наблюдатели в заседанията на работната група имаха .
 (8) Документ на Съвета 7700/99, 30.4.1999 г.
 (9) COM(1999) 348 окончателен от 14.7.1999 г.
 (10) ОВ L 12, 16.1.2001 г.
 (11) ОВ L 299, 16.11.2005 г.
 (12) COM(2002) 298 окончателен, 22.3.2002 г.
 (13) Съд на ЕО, становище 1/03, диспозитивна част.
 (14) Доклад относно Конвенцията от Лугано от 16 септември 1988 г. (ОВ C 189, 28.7.1990 г.).
 (15) Доклад по Конвенцията от 27 септември 1968 г. относно компетентността и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, ОВ C 59, 5.3.1979 г.
 (16) Доклад относно Конвенцията от 9 октомври 1978 г. относно присъединяването на Дания, Ирландия и Обединеното кралство, ОВ C 59, 5.3.1979 г.
 (17) Доклад относно Конвенцията от 25 октомври 1982 г. относно присъединяването на Гърция, ОВ C 298, 24.11.1986 г.
 (18) Доклад относно Конвенцията от 26 май 1989 г. относно присъединяването на Португалия и Испания, ОВ C 189, 28.7.1990 г.
 (19) Съд на ЕО, Дело C-281/02 Owusu [2005] ECR I-1383, параграфи 25—26.
 (20) Съд на ЕО, Дело C-266/01 Prйservatrice Fonciиre TIARD [2003] ECR I-4867, параграф 36.
 (21) Вж. като насока за тълкуването на изключването на съпружеската имуществена общност от Конвенцията, Съд на ЕО, дело 143/78 de Cavel [1979] ECR 1055, и дело C-220/95 Van den Boogaard v Laumen [1997] ECR I-1147.
 (22) Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, 5.7.1971 г.).
 (23) Съд на ЕО, дело C-271/00 Gemeente Steenbergen [2002] ECR 10489
 (24) Доклад Jenard-Möller, стр. 14-17.
 (25) Необходимо е да се припомни, че Регламентът Брюксел I ще бъде заменен, доколкото се отнася до разпоредбите от него за задълженията за издръжка, с Регламент (ЕО) No 4/2009 на Съвета от 18 декември 2008 г. относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка (ОВ L 7, 10.1.2009 г.) (вж. член 68 от регламента).
 (26) COM(97) 609 окончателен, 26.11.1997 г. По същия начин в полза на обичайното място на пребиваване, предложения на Европейската група по международно частно право, параграф 26.
 (27) ОВ L 338, 23.12.2003 г. Регламентът заменя предходния Регламент No 1347/2000, който също основава компетентността на критерия за постоянно място на пребиваване.
 (28) Доклад Jenard, стр. 15-16.
 (29) COM(97) 609 окончателен, член 2.
 (30) Вж. по-специално текст на Конвенцията на италиански език. същото се отнася и за италианската езикова версия на Регламент Брюксел I.
 (31) Съд на ЕО, становище 1/03, параграфи 144 и 148.
 (32) Съд на ЕО, дело 21/76 Bier [1976] ECR 1735.


text:
(33) Доклад Jenard, стр. 22.
 (34) Дело 34/82 Martin Peters [1983] ECR 987; Дело C-26/91 Jacob Handte [1992] ECR I-3697.
 (35) Поне в случаите когато се оспорва иск за нарушение на договор (дело 38/81 Effer [1982] ECR 825).
 (36) Съд на ЕО, дело 189/87 Kalfelis [1988] ECR 5565.
 (37) Дело 14/76 De Bloos [1976] ECR 1497, параграф 13: по иск за вреди от нарушение на договор Съдът констатира, че задължението, които трябва да бъде взето предвид не е заплащането на вреди, а по-скоро задължението, чието нарушение ищецът изтъква в подкрепа на иска си за вреди.
 (38) Дело 266/85 Shenavai [1987] ECR 239.
 (39) Съд на ЕО, дело C-440/97 Groupe Concorde [1999] ECR I-6307, параграф 26.
 (40) Съд на ЕО, дело C-420/97 Leathertex [1999] ECR I-6747.
 (41) Дело 12/76 Tessili [1976] ECR 1473; Дело C-288/92 Custom Made Commercial [1994] ECR I-2913, параграф 26 (където се уточнява, че приложимото право може да включва международна конвенция, постановяваща унифицирано право); дело C-440/97 Groupe Concorde [1999] ECR I-6307.
 (42) Дело 56/79 Zelger v Salinitri [1980] ECR 89.
 (43) Droz, „Delendum est forum contractus?“, Rec. Dalloz, 1977 г., chron. стр. 351.
 (44) COM(97) 609 окончателен, член 5.
 (45) В същия ред на мисли в полза на установяването на обективни критерии, указващи действителното място на доставка или действителното място на предоставяне на услуга, вж. напр. предложенията на Европейската група по международно частно право, параграф 9; според тези предложения обаче, когато обективните критерии са неприложими по конкретен случай, се прилага общото правило, че компетентен е съдът по местоживеенето на ответника, а не се прибягва до местоизпълнението на въпросното задължение, както предвижда член 5, параграф 1 от настоящия текст.
 (46) Съд на ЕО, дело C-386/05 Color Drack [2007] ECR I-3699.
 (47) Вж. точка 16 от решението.
 (48) Съд на ЕО, дело C-220/95 Van den Boogaard v Laumen [1997] ECR I-1147, параграф 22; по-рано, дело 120/79 de Cavel [1979] ECR 731, параграф 11.
 (49) Вж. по-конкретно Съд на ЕО, дело 120/79 de Cavel [1979] ECR 731, параграф 7.
 (50) Съд на ЕО, дело C-295/95 Farrell v Long [1997] ECR I-1683.
 (51) COM(97) 609 окончателен, член 5, параграф 2.
 (52) Съд на ЕО, дело C-433/01 Blijdenstein [2004] ECR I-981, параграфи 31 и 34.
 (53) Следва да се има предвид, че член 5, параграф 2 ще бъде заменен с Регламент No 4/2009 относно задълженията за издръжка: вж. параграф 19 по-горе.
 (54) Регламент (ЕО) No 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 г. относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000 (ОВ L 338, 23.12.2003 г.).
 (55) Доклад Jenard, стр 26.
 (56) Съд на ЕО, дело 21/76 Bier [1976] ECR 1735.
 (57) COM (97) 609 окончателен.
 (58) Съд на ЕО, дело C-220/88 Dumez [1990] ECR I-49.
 (59) Съд на ЕО, дело C-364/93 Marinari [1995] ECR I-2719, параграф 21; Дело C-168/02 Kronhofer [2004] ECR I-6009, параграфи 19—21.
 (60) Съд на ЕО, дело C-68/93 Shevill [1995] ECR I-415, параграф 33.
 (61) Регламент (ЕО) No 864/2007 на Европейския парламент


text:
и на Съвета от 11 юли 2007 г. относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим II“) (ОВ L 199, 31.7.2007 г.), предоставя само частично разрешение.
 (62) В подкрепа на това виждане вж. и доклада Schlosser, параграф 134.
 (63) Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. (ОВ L 95, 21.4.1993 г.).
 (64) Директива 98/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 1998 г. (ОВ L 116, 11.6.1998 г.).
 (65) Както в доклада Schlosser, параграф 134.
 (66) Съд на ЕО, дело C-167/00 Henkel [2002] ECR I-8111, параграфи 49—50.
 (67) Съд на ЕО, дело C-334/00 Tacconi [2002] ECR I-7357, параграфи 21—23, с препратка към Брюкселската конвенция, в случаи на преддоговорна отговорност
 (68) Доклад Jenard, стр 63.
 (69) Тази бележка под линия се отнася до чисто редакторска промяна в италианската езикова версия на обяснителния доклад (изразът violazione involontaria е заменен с violazione non dolosa.
 (70) Съд на ЕО, дело C-7/98 Krombach [2000] ECR I-1935, параграфи 44—45
 (71) За разлика от констатациите на Съда на ЕО в по-ранно решение, дело 157/80 Rinkau [1981] ECR 1391, параграф 12.
 (72) Съд на ЕО, дело 33/78 Somafer v Saar-Ferngas [1978] ECR 2183.
 (73) Съд на ЕО, дело 218/86 Schotte v Parfums Rothschild [1987] ECR 4905, параграф 17.
 (74) Съд на ЕО, дело 33/78 Somafer v Saar-Ferngas [1978] ECR 2183.
 (75) Доклад Jenard, стр 26.
 (76) Съд на ЕО, дело 189/87 Kalfelis [1988] ECR 5565, параграф 12; и дело C-98/06 Freeport [2007] ECR ECR I-8319.
 (77) COM(97) 609 окончателен, член 6.
 (78) Съд на ЕО, дело C-51/97 Rйunion europйenne [1998] ECR I-6511.
 (79) Това съображение няма за цел да внуши, че член 6, параграф 1 може да бъде тълкуван по начин, който би позволил на ищеца да предяви иск срещу множество ответници в съда, компетентен за един от тях единствено с цел да отстрани един от ответниците от полагащия му се съд: вж. Съд на ЕО, дело C-103/05 Reisch Montage [2006] ECR I-6827, параграф 32. вж. също Съд на ЕО, дело C-98/06 Freeport [2007] ECR I-8319, параграф 54.
 (80) Съд на ЕО, дело C-365/88 Hagen [1990] ECR I-1845.
 (81) Съгласно проекта за Ратификационен акт, одобрен от швейцарския федерален съвет на 18 февруари 2009 г. (BBl 2009 1777, FF 2009 1497; FF 2009 1435.), Швейцария ще оттегли декларацията си по отношение на член II от Протокол I, който произвежда от момента на влизане в сила на конвенцията.
 (82) Държавите, за които се отнася разпоредбата, са Германия, Австрия, Унгария и Швейцария.
 (83) С решение на Съвета на ЕО относно сключването на новата конвенция от Лугано, приета на 27 ноември 2008 г. (ОВ L 147, 10.6.2009 г.), Съветът реши Общността да направи декларация, в съответствие с Протокол I, член II, параграф 2 от Конвенцията, според който до производствата, посочени в член 6, параграф 2 и в член 11, може да не се прибегне в Естония, Латвия, Литва, Полша и Словения, освен държавите-членки, които вече са посочени в приложение IX към конвенцията.
 (84) Доклад Jenard, стр. 31, който добавя, че местоживеенето на притежателят на застрахователна полица, което е от


text:
значение за определянето на компетентност е местоживеенето, съществуващо към момента на началото на производството.
 (85) Вж. също Съд на ЕО, дело C-463/06 FBTO Schadeverzekeringen [2007] ECR I-11321, параграф 24.
 (86) Втора Директива 88/357/ЕИО на Съвета от 22 юни 1988 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прякото застраховане, различно от животозастраховането, и за формулиране на разпоредби за улесняване на ефективното упражняване на свободата на предоставяне на услуги, и за изменение на Директива 73/239/ЕИО (ОВ L 172, 4.7.1988 г.)
 (87) Първа директива 73/239/ЕИО на Съвета от 24 юли 1973 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно достъпа до и упражняването на пряка застрахователна дейност, различна от животозастраховане (ОВ L 228, 16.8.1973 г., стр. 3).
 (88) По-специално член 2 от Директива 85/577/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 г. относно защита на потребителите във връзка с договорите, сключени извън търговския обект (ОВ L 372, 31.12.1985 г); и макар и с известна разлика, в другите директиви за потребителите, например член 2 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 21.4.1993 г.), и член 2 от Директива 97/7/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 май 1997 г. относно защитата на потребителя по отношение на договорите от разстояние (ОВ L 144, 4.6.1997 г.).
 (89) Вж. член 6 от Регламент (ЕО) No 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 г. относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (ОВ L 177, 4.7.2008 г.). Вж. също член 5 от Римската конвенция от 19 юни 1980 г. (ОВ C 334, 30.12.2005 г.).
 (90) Директива 87/102/ЕИО на Съвета от 22 декември 1986 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно потребителския кредит (ОВ L 42, 12.2.1987 г.), впоследствие заменена с Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, 22.5.2008 г.).
 (91) Директива 94/47/ЕО на Европейския съвет и на Съвета от 26 октомври 1994 година относно защитата на купувачите с оглед на определени аспекти от договорите, свързани с придобиването на правото на временно ползване на недвижима собственост (ОВ L 280, 29.10.1994 г.).
 (92) Съд на ЕО, дело C-423/97 Travel Vac [1999] ECR I-2195, параграф 22.
 (93) Съд на ЕО, дело C-73/04 Klein [2005] ECR I-8667, параграфи 22 и следващи.
 (94) Съгласно определението в Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 г. за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронната търговия) (ОВ L 178, 17.7.2000 г.), член 1, параграф 4 от която изрично предвижда, че директивата „не разглежда юрисдикцията на съдилищата“, от което следва, че този въпрос се урежда от Регламент Брюксел I и успоредно с него от Конвенцията от Лугано.
 (95) Декларация на Съвета и на Комисията, достъпна на уебсайта на Европейската съдебна мрежа, по-конкретно на http://ec.europa.eu/civiljustice/docs/Reg_44-2000_joint_statement_14139_en.pdf.
 (96) Член 5, параграф 5 от


text:
Конвенцията от 19 юни 1980 г.; вж. също така член 6, параграф 3 и параграф 4, буква б) от Регламента Рим I.
 (97) Член 6, параграф 2, буква б) от Конвенцията (ОВ C 27, 26.1.1998 г.); вж. също така член 8, параграф 3 от Регламент Рим I.
 (98) Вж. във връзка с член 5, параграф 1 от Брюкселската конвенция, Съд на ЕО, дело C-37/00 Weber [2002] I-2013, параграфи 49—58.
 (99) Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 г. относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18 от 21.1.1997 г.).
 (100) Съд на ЕО, дело C-280/90 Hacker [1992] ECR I-1111, параграф 15 (с позоваване на член 16, параграф 1 от Брюкселската конвенция).
 (101) Съд на ЕО, дело C-8/98 Dansommer [2000] ECR I-393, параграф 38 (с препратка към член 16, параграф 1 от Брюкселската конвенция).
 (102) Доклад Jenard-Möller, параграф 54.
 (103) На което се обръща внимание в доклада Jenard, стр. 35 и в доклада Schlosser, параграфи 166—172.
 (104) Вж. точка 153 от становище 1/03: „Същевременно, независимо че фактът, че целта и формулировката на общностните правила и разпоредбите на предвиденото споразумение са еднакви, е фактор, който трябва да бъде зачитан при определянето на това дали споразумението засяга тези правила, сам по себе си този фактор не може да демонстрира липсата на такова действие. Що се отнася до съгласуваността, която произтича от прилагането на същите правила относно компетентността, това не е равнозначно на липсата на такова действие, тъй като прилагането на разпоредба относно компетентност, предвидена в предвижданото споразумение може да доведе до избор на съд с компетентност извън тази, която е избрана съгласно Регламент 44/2001. Така, когато новата конвенция от Лугано съдържа членове, които са идентични на членове 22 и 23 от Регламент No44/2001, и на тази основа води до избор на подходяща подсъдност до съд на държава, която не е членка, но е страна по конвенцията, когато местоживеенето на ответника е в държава-членка, при липсата на конвенцията последната държава би била подходящо място, когато по силата на конвенцията това е държава, която не е членка.“
 (105) Доклад Schlosser, параграф 173.
 (106) COM(2000) 412 окончателен от 1.8.2000 г.
 (107) COM(2003) 827 окончателен и COM(2003) 828 окончателен, 23.12.2003 г. Съгласно предложенията от 2003 г. компетентност се предоставя на Съда на ЕО, а Съдът за общностни патенти би бил създаден в рамките на Съда на ЕО, с възможност за обжалване пред Първоинстанционния съд.
 (108) Според предложения от Комисията протокол (протокол 4) Съдът на ЕО би имал изключителна компетентност по спорове относно общностно право на индустриална собственост, доколкото такава изключителна компетентност му бе предоставена с Договора за създаване на Европейската общност. Дялове III и IV от Конвенцията от Лугано биха били приложими относно признаването и изпълнението на съдебни решения, постановен по такива производства.
 (109) Съд на ЕО, дело C-4/03 GAT [2006] ECR I-6509 (с препратка към член 16, параграф 4 от Брюкселската конвенция).
 (110) Решение по GAT, параграф 25.
 (111) Съдът изрично заяви, че компетентността на съдилищата на държава, различна от държавата, издала патента, да се произнесат


text:
косвено по действителността на чуждестранен патент не би могла да бъде ограничена само до онези случаи, при което, съгласно приложимото национално право, последиците от решението, което ще бъде постановено, са ограничени до страните по производството. В няколко държави решение за обявяване на недействителност на патент има действие erga omnes, а ограничен от този вид би довело до неравнопоставеност, като по този начин би накърнило еднаквостта на правата и задълженията на държавите, обвързани по конвенцията и за съответните лица (параграф 30 от решението GAT).
 (112) Вж. също Решението на Съвета относно сключването на новата конвенция от Лугано, приета на 27 ноември 2008 г. (ОВ L 147, 10.6.2009 г.), в което Европейската общност изразява намерението си да изясни обхвата на член 22, параграф 4 от Регламента Брюксел I в същия смисъл, като по този начин гарантира съответствието му с член 22, параграф 4 от Конвенцията от Лугано, като същевременно отчита резултатите от оценката на прилагането на Регламента Брюксел I.
 (113) член 1, параграф 3 от Конвенцията
 (114) Доклад Schlosser, параграф 179.
 (115) Доклад Schlosser, параграф 174.
 (116) Доклад Schlosser, параграф 177.
 (117) Вж.с позоваване на Конвенцията от Брюксел, Kurz v Stella Musical [1991] 3 WLR 1046.
 (118) Доклад Schlosser, параграф 179. Относно доказателствата за използване в международната търговия и оценката на тяхната релевантност, вж. по-конкретно Съд на ЕО, дело C-159/97 Trasporti Castelletti [1999] ECR I-1597.
 (119) Това позоваване бе възприето от Брюкселската конвенция, във варианта ѝ от Donostia-San Sebastiбn от 1989 г., и впоследствие от Регламент Брюксел I. доклад Jenard-Möller, параграф 58.
 (120) В английската езикова версия на буква а) се говори за споразумение „засвидетелствано в писмена форма“, докато други езикови версии използват изрази, които буквално означават „сключено устно с писмено потвърждение“.
 (121) Член 7, параграфи 3 и 4 от Закона образец на UNCITRAL относно международния търговски арбитраж, изменен от UNCITRAL на 7 юли 2006 г., с документ UN A/61/17, приложение I, съгласно което „(3) Арбитражното споразумение е в писмена форма, ако съдържанието му е записано в някаква форма, независимо дали арбитражното споразумение или договор е сключено в устна форма, чрез действие или с други средства. (4) Електронното съобщение изпълнява изискването арбитражното споразумение да бъде в писмена форма, ако включената в него информация е достъпна, така че да може да бъде използвана за последващи позовавания; „електронно съобщение“ означава всяка комуникация, осъществена между страните чрез съдържащи данни съобщения; „съдържащи данни съобщения“ означава генерирана, изпратена, получена или съхранена информация на електронни, магнитни, оптични или подобни носители, която включват, но не се ограничават до електронен обмен на данни, електронна поща, телеграми, телекси или телекопиране“.
 (122) Съд на ЕО, дело 24/76 Estasis Salotti [1976] ECR 1831; Дело 25/76 Galeries Segoura [1976] ECR 1851.
 (123) В подкрепа на това вж. доклада Jenard стр. 38.
 (124) Съд на ЕО, дело 150/80 Elefanten Schuh [1981] ECR 1671, параграф 17.
 (125) Съд на ЕО, дело 27/81 Rohr v Ossberger [1981] ECR 2431, параграф 8.
 (126) Доклад Jenard, стр 38.
 (127) Съд на ЕО, дело 150/80 Elefanten Schuh [1981] ECR 1671, параграф 16.
 (128) Доклад Jenard, стр 38.
 (129) Доклад Jenard,


text:
стр 39.
 (130) Доклад Schlosser, параграф 22
 (131) За становище в обратния смисъл вж. доклада Jenard, стр. 40.
 (132) Вж. по-долу във връзка с член 34, параграф 2.
 (133) Виж член 26, параграф 3 от конвенцията.
 (134) ОВ L 160, 30.6.2000 г.
 (135) ОВ L 300, 17.11.2005 г.
 (136) Регламент (ЕО) No 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г. относно връчване в държавите-членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела („връчване на документи“) и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1348/2000 на Съвета (ОВ L 324, 10.12.2007 r.).
 (137) Понастоящем с Регламент No 1393/2007, вж. по-горе параграф 116.
 (138) Членове 4—11 от Регламент No 1348/2000.
 (139) Членове 12—15 от Регламент No 1348/2000.
 (140) Доклад Jenard-Möller, параграф 64.
 (141) Съд на ЕО, дело 144/86 Gubisch v Palumbo [1987] ECR 4861, специално изтъква еднаквото основание на висящите дела.
 (142) В доклада Jenard, стр 41, се посочва, че „Комитетът [който изготви текста на Брюкселската конвенция] реши, че не се налага в текста да се определя моментът, от който производството се счита за висящо, и остава въпросът да бъде решен от вътрешното право на всяка договаряща страна.“
 (143) Съд на ЕО, дело 129/83 Zelger v Salinitri [1984] ECR 2397.
 (144) В някои кантони, за дата се приема датата, на която е започнало помирителното производство, преди началото на съдебното производство.
 (145) С изключение на това, че в Гърция определящият момент за lis pendens има обратно действие към датата на подаване на исковата молба пред съда.
 (146) Регламент (ЕО) No 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 г. (ОВ L 324, 10.12.2007 г.), който отменя Регламент No 1348/2000 на Съвета: виж по-горе параграф 116.
 (147) Конвенция, изготвена на базата на член K.3 от Договора за Европейския съюз, относно връчването в държавите-членки на Европейския съюз на съдебни и извънсъдебни документи по граждански и търговски дела (ОВ C 261, 27.8.1997 г.), която работната група ad hoc ползваше при прегледа на конвенциите от Брюксел и Лугано.
 (148) Вж. например Съд на ЕО, дело C-406/92 Tatry v Maciej Rataj [1994] ECR I-5439, по което Съдът поддържа, че иск, с който се претендира отговорност на ответника за причиняване на вреди и му се разпорежда да заплати обезщетение за вреди има същото основание и същия предмет като по-ранни производства, образувани по искане на този ответник, в които той претендира да се постанови, че не носи отговорност за тази вреда.
 (149) В това отношение договореното решение е за предпочитане пред предложението на Европейската група за международно частно право, при която за да се определи моментът, в който делото категорично се счита за висящо, препраща кумулативно към момента, в който съдът е уведомен за исковата молба и момента, в който уведомлението е връчено на ответника: предложения на Европейската група по международно частно право, параграфи 10—12.
 (150) Която изглежда става все по-рядко срещана а с развитието на практиката на Съда на ЕО. По дело относно наем на недвижим имот, намиращ се отчасти в Белгия и отчасти в Нидерландия, съдът поддържа, че всяка от


text:
тези две държави има изключителна компетентност над частта от имота, която се намира на нейна територия, и по този начин изключва възможността за прилагане на разпоредбата относно стълкновение на изключителна компетентност, макар и само при обстоятелствата по делото, а не като цяло: Съд на ЕО, дело 158/87 Scherrens [1988] ECR 3791.
 (151) За пример вж. Съд на ЕО, дело 23/78 Meeth v Glacetal [1978] ECR 2133.
 (152) Съд на ЕО, дело 150/80 Elefanten Schuh [1981] ECR 1671.
 (153) Доклад Jenard, стр 41.
 (154) Съд на ЕО, дело C-261/90 Reichert [1992] ECR I-2149, параграф 34.
 (155) Вж. също предложенията на Европейската група по международно частно право, параграф 13.
 (156) Съд на ЕО, дело C-391/95 Van Uden [1998] ECR I-7091.
 (157) Van Uden, параграф 22.
 (158) Van Uden, параграфи 20 и 28.
 (159) Van Uden, параграф 29, и относно възможността производството по същество да се извърши пред арбитраж, параграф 34.
 (160) Van Uden, параграф 40.
 (161) Van Uden, параграф 43—48. За подобна констатация вж. също Съд на ЕО, дело C-99/96 Mietz [1999] ECR I-2277, параграф 47.
 (162) Доклад Jenard, стр 42.
 (163) След като работната група ad hoc приключи работата си, производствата за екзекватура бяха премахнати в Общността за някои видове съдебни решения: Регламент (ЕО) No 805/2004 от 21 април 2004 г. за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания (ОВ L 143, 30.4.2004 г.) изменен с Регламент (ЕО) No 1869/2005 (ОВ L 300, 17.11.2005 г.); Регламент (ЕО) No 1896/2006 от 12 декември 2006 г. за създаване на процедура за европейска заповед за плащане (ОВJ L 399, 30.12.2006 г.); и Регламент (ЕО) No 861/2007 от 11 юли 2007 г. за създаване на европейска процедура за искове с малък материален интерес (ОВ L 199, 31.7.2007 г.).
 (164) Относно това вж.доклада Jenard, стp. 42 и доклада Schlosser, параграф 188.
 (165) Съд на ЕО, дело 125/79 Denilauler v Couchet [1980] ECR 1553.
 (166) Вж. например Службата за хармонизация на вътрешния пазар (OHIM), която издава в рамките на Европейската общност, решение относно отнемането или недействителността на някои видове права на интелектуална собственост на Общността, като търговските марки на Общността и регистрирани промишлени дизайни, или националните съдилища, посочени от държавите-членки на ЕС, като например общностните съдилища във връзка с недействителността на някои видове права на интелектуална собственост на Общността, като търговските марки на Общността, регистрирани или нерегистрирани промишлени дизайни.
 (167) Съд на ЕО, дело C-7/98 Krombach [2000] ECR I-1935, параграфи 23 и 37, с позоваване на правото на защита.
 (168) Съд на ЕО, дело C-38/98 Renault v Maxicar [2000] ECR I-2973, параграф 30, с позоваване на правилното прилагане от съдилищата на държавата на произход на общностните принципи за свободно движение на стоки и свободна конкуренция.
 (169) Съд на ЕО, дело C-7/98 Krombach [2000] ECR I-1935, параграфи 38—40.
 (170) Доклад Jenard, стр 44. Доклад Schlosser, параграф 194.
 (171) Съд на ЕО, дело 166/80 Klomps v Michel [1981] ECR 1593, параграфи 15—19.
 (172) Съд на ЕО, дело C-305/88 Lancray v Peters und Sickert [1990] ECR I-2725, параграфи 15, 18 и 23.
 (173) Съд на ЕО, дело C-123/91 Minalmet


text:
v Brandeis [1992] ECR I-5661, параграф 22; дело C-78/95 Hendrikman [1996] ECR I-4943, параграфи 18—21.
 (174) За подобен подход вж. предложенията на Европейската група по международно частно право, параграфи 14—16.
 (175) Съд на ЕО, дело 49/84 Debaecker v Bouwman [1985] ECR 1779, диспозитивна част.
 (176) Работната група ad hoc предпочете да не включи изрично текста на член 26, параграф 2 в член 34, параграф 2, както първоначално предложи Комисията, за да не се налага допълнителна задължителна проверка на действията на съда, постановил решението.
 (177) Съд на ЕО, дело 166/80 Klomps v Michel [1981] ECR 1593, параграф 19.
 (178) В решенията Minalmet и Hendrikman, вж. параграф 134 по-горе. С позоваване на съответната разпоредба в Регламент Брюксел I Съдът на ЕО допълнително поясни, че възможността на ответника да оспори взетото в негово отсъствие решение в държавата на произход предполага, че той е бил информиран за това решение и е разполагал с достатъчно време да подготви защитата си и да започне производство срещу това решение: вж. дело C-283/05 ASML [2006] ECR I-12041.
 (179) Съд на ЕО, дело 49/84 Debaecker v Bouwman [1985] ECR 1779, параграфи 10—13.
 (180) Доклад Jenard, стр 45.
 (181) Съд на ЕО, дело 145/86 Hoffmann v Krieg [1988] ECR 645, параграф 25, с позоваване на чуждестранно решение между съпрузи за задължение за издръжка, което противоречи на бракоразводното решение в държавата, в която се иска признаването му
 (182) Доклад Schlosser, параграф 205.
 (183) Предложения на Европейската група по международно частно право, параграф 28.
 (184) доклад Jenard-Möller, параграфи 67,14—17, 79—84.
 (185) Доклад Jenard, стр 46.
 (186) Параграф 128 по-горе.
 (187) Доклад Jenard, стр 47.
 (188) доклад Schlosser, параграфи 208—213, и доклад Jenard-Möller, параграфи 68—69.
 (189) Също така бе изтъкнато, че би било желателно да се изготви наръчник с необходимата практическа информация за определяне на съда или компетентния орган, информация, която очевидно не би могла да бъде предоставена в текста на самата конвенция или в приложение.
 (190) Вж. доклад Jenard, стр. 49—50.
 (191) Органът, който издава сертификата, е длъжен да събере необходимата информация от решението, за което се отнася сертификатът, но може да се нуждае от помощта на заинтересованата страна. Така например, ако съгласно правото на държавата по произход, документът, с който се образува производството, трябва да бъде връчен не от съд, а от ищеца, последният е длъжен да предостави на органа, издаващ сертификата, доказателства, че връчването е осъществено, така че в сертификата да може да се впише датата.
 (192) Доклад Jenard, стр. 55-56.
 (193) Доклад Jenard, стр 56.
 (194) Единствената последица от забавянето, следователно е, че органът, от който се иска изпълнение, може да носи отговорност, ако това е предвидено в националното право или в Общностното право, тъй като конвенцията ще стане част от достиженията на правото на ЕО. Повтарящо се забавяне може да бъде разгледано от постоянния комитет, предвиден в протокол 2.
 (195) Член 43, параграф 4 има предимство спрямо член 40, параграф 2 от Конвенцията от 1988 г.
 (196) Вж. също доклада Jenard, стр. 53.
 (197) Такъв е случаят с Малта, където не се допуска по-нататъшно обжалване пред друг съд,


text:
освен при производства относно задължения за издръжка.
 (198) Вж. доклада Jenard, стр. 52.
 (199) COM(97) 609 окончателен предложи добавянето на нов член след настоящия член 33, който да гласи: „Постановените в договаряща държава решения, когато е постановено окончателно разпореждане, пораждат право, въз основа на което могат да бъдат постановени временни охранителни мерки в съответствие с правото на държавата, от която се иска изпълнението, дори когато те не се изпълними или не се били обявени за изпълними в държавата, в която се иска изпълнението“.
 (200) Съд на ЕО, дело 148/84 Deutsche Genossenschaftsbank v Brasserie du Ркcheur [1985] ECR 1981, параграф 18.
 (201) Съд на ЕО, дело 119/84 Capelloni and Aquilini v Pelkmans [1985] ECR 3147, параграф 11.
 (202) Съд на ЕО, Capelloni and Aquilini v Pelkmans, параграф 21.
 (203) Съд на ЕО, Capelloni and Aquilini v Pelkmans, параграф 25—26.
 (204) Съд на ЕО, дело C-220/95 Van den Boogaard v Laumen [1997] ECR I-1147, параграфи 21—22, с позоваване на английско съдебно решение, което в едно и също решение по иск за развод урежда брачните правоотношения на страните и задълженията за издръжка.
 (205) Виж параграф 169 по-долу.
 (206) Доклад Jenard, стр. 53-54.
 (207) Доклад Schlosser, параграф 213.
 (208) Член 44 от Конвенцията от Лугано от 1988 г. ограничи прилагането му до „производствата, предвидени в членове 32—35“.
 (209) Доклад Jenard, стр 54.
 (210) Отбелязано бе, че в италианската езикова версия на конвенцията по-ранният термин „atti autentici“ („автентични инструменти“) е заменен с термина „atti pubblici“ („публични инструменти“). Промяната има за цел да отрази съдебната практика на Съда на ЕО, както се обяснява в текста.
 (211) Съд на ЕО, дело C-260/97 Unibank v Christensen [1999] ECR I-3715, параграф 15, с препратка към член 50 от Брюкселската конвенция.
 (212) Доклад Jenard-Möller, параграф 72.
 (213) Доклад Jenard-Möller, параграф 106—107.
 (214) Която предвижда изрично, че при ускорената съдебна процедура относно заповеди за плащане понятието „съд“ включва Шведската служба за принудително изпълнение (kronofogdemyndighet).
 (215) Конвенцията е ратифицирана от Дания (2 май 1989 г.), Норвегия (1 ноември 1994 г.) и Финландия (21 декември 1995 г.), а Ирландия (17 октомври 1989 г.) и Швеция (30 април 1993 г.) са се присъединили към нея. Съгласно член 15 от конвенцията, тя влиза в сила шест месеца след депозирането на ратификационния инструмент или получаването на нотификацията за присъединяване. Гърция е ратифицирала на 27 февруари 1967 г., преди Конвенцията от 1988 г. Само Исландия изглежда не се е присъединила към конвенцията.
 (216) Доклад Jenard, стр 59. доклад Jenard-Möller, параграф 77.
 (217) Съд на ЕО, дело C-406/92 Tatry v Maciej Rataj [1994] ECR I-5439, параграфи 24—25 и 27, с позоваване на прилагането на Брюкселската конвенция за случаи на lis pendens и свързани искове, когато тези аспекти не са уредени в специалната конвенция, която се ограничава до определени правила за компетентност (специалната конвенция в случая бе Брюкселската конвенция от 1952 г. относно задържането на морски кораби).
 (218) Параграф 7 по-горе.
 (219) Доклад Jenard, стр 61.
 (220) Това ограничение бе въведено в Брюкселската конвенция с Конвенцията за присъединяване от 1978 г.: доклад Schlosser, параграфи 249—250;
 (221) Параграф 180 по-горе.


text:
(222) Параграф 7 по-горе.
 (223) Член 62 от Конвенцията от 1988 г.; вж. доклад Jenard-Möller, параграф 89—90.
 (224) По искане на Дания в хода на преговорите бе пояснено, че настоящото положение на Фарьорските острови и Гренландия по отношение на Конвенцията от 1988 г. би било запазено и при новата конвенция. доклад Jenard-Möller, параграф 95.
 (225) Вж. параграф 101 по-горе.
 (226) Конвенция от 30 юни 2005 г. за споразуменията относно избор на съд, приета от 20-та сесия на Хагската конференция по международно частно право.
 (227) Вж. обяснителен меморандум от Т. Hartley и M. Dogaouchi относно Хагската конвенция, параграфи 271—282.
 (228) Протокол (No6), приложен към Договора за Европейски съюз, към Договора за създаване на Европейската общност и към Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия.


text:
 23.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 251/3
 ПРЕВОД
 СПОРАЗУМЕНИЕ
 между Европейския съюз и Централноафриканската република относно подробните условия за предаване на Централноафриканската република на лица, задържани от военната операция на Европейския съюз (EUFOR RCA) при изпълнение на мандата ѝ и относно гаранциите, които се прилагат към такива лица
 ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, наричана по-нататък „ЕС“,
 от една страна, и
 ЦЕНТРАЛНОАФРИКАНСКАТА РЕПУБЛИКА, наричана по-нататък „ЦАР“,
 от друга страна,
 наричани по-нататък заедно „страните“;
 КАТО ЖЕЛАЯТ да си сътрудничат за възстановяването на сигурността и на принципите на правовата държава в Централноафриканската република и да съдействат за подобряването на хуманитарното положение и за защитата на гражданското население;
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД Резолюция No 2134 (2014) на Съвета за сигурност на ООН, и по-специално параграф 44 от нея, с който операцията на ЕС в Централноафриканската република се упълномощава да предприеме всички необходими мерки за изпълнението на мисиите си;
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД Решение 2014/73/ОВППС на Съвета на Европейския съюз, с което, в изпълнение на Резолюция No 2134 (2014) на Съвета за сигурност на ООН, в Централноафриканската република се установява военна операция на Европейския съюз (EUFOR RCA) с цел да допринесе за стабилизирането на ситуацията;
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че краткосрочното задържане на лица може да се окаже необходимо за изпълнението на мандата на EUFOR RCA или за да може тези лица да бъдат предадени на властите на ЦАР, особено когато са заподозрени в извършване на сериозни престъпления или правонарушения съгласно наказателното право на ЦАР или за да се гарантира сигурността на EUFOR RCA и нейния персонал;
 КАТО ИМА ПРЕДВИД, че това задържане се осъществява от EUFOR RCA в изпълнение на Резолюция 2134 (2014) на Съвета за сигурност на ООН, и по-специално параграф 44 от нея, в съответствие с приложимите правила на международното право в областта на правата на човека и международното хуманитарно право, и като уведомява доколкото е възможно компетентните органи на ЦАР;
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че задържането на такива лица от EUFOR RCA може да бъде последвано от предаването им на компетентните власти на ЦАР, при спазване на приложимите правила на международното право, или от освобождаването им;
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че задържането на такива лица от EUFOR RCA може да бъде последвано и от институционализирането им въз основа на решение на EUFOR RCA съгласно правото в областта на въоръжените конфликти или от поставянето им под арест от EUFOR RCA с разрешението на съдебните власти на ЦАР;
 КАТО СЪЗНАВАТ необходимостта от договаряне с ЦАР на подробните условия за предаването на тези лица, както и на гаранциите, които се прилагат към тях, по-специално в хода на наказателното производство, което ЦАР е вероятно да задейства;
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че настоящото споразумение не засяга нито правата и задълженията на ЦАР съгласно устава на Международния наказателен съд, нито ангажимента на ЕС да оказва подкрепа на този съд;
 КАТО СЪЗНАВАТ, че Международният наказателен съд е бил сезиран за положението в ЦАР и като желаят да си сътрудничат с него;
 КАТО ЖЕЛАЯТ да си сътрудничат с международната анкетна комисия, сформирана съгласно параграф 24 от Резолюция No 2127 (2013) на Съвета за сигурност на


text:
ООН, чиято мисия е да разследва нарушенията на международното хуманитарно право и на международното право в областта на правата на човека, както и нарушенията на правата на човека, извършени в ЦАР от страните по конфликта в страната от 1 януари 2013 г. насам;
 РЕШЕНИ да зачитат и да гарантират изпълнението на правните си задължения, и по-специално по отношение на приложимото международно хуманитарно право и международното право в областта на правата на човека, и като припомнят във връзка с това разпоредбите на параграф 48 от Резолюция No 2134 (2014) на Съвета за сигурност на ООН,
 СЕ ДОГОВОРИХА ЗА СЛЕДНОТО:
 Общи разпоредби
 Член 1
 Настоящото споразумение има за цел да установи принципите и процедурите, въз основа на които се определят подробните условия за предаване на ЦАР на задържаните от EUFOR RCA лица, от една страна, и гаранциите, които се прилагат към тях след предаването им на ЦАР, от друга страна, за да се гарантира, че страните спазват задълженията си по силата на международното право.
 Член 2
 За целите на настоящото споразумение:
 1.
 „EUFOR RCA“ означава EUFOR RCA по смисъла на размяната на писма между ЦАР и ЕС от 13 март 2014 г.;
 2.
 „Предадени лица“ означава лица, задържани от EUFOR RCA при изпълнението на мандата ѝ, когато са заподозрени в извършване на сериозни престъпления или правонарушения съгласно наказателното право на ЦАР и които са предадени от EUFOR RCA на ЦАР;
 3.
 „Трета страна“ означава всяка държава или организация, която не е страна по настоящото споразумение.
 Условия на предаването
 Член 3
 1. EUFOR RCA може да предаде на ЦАР задържаните от нея лица при определените по-долу условия.
 2. EUFOR RCA не предава лица на ЦАР, ако има основания да се счита, че предвидените в настоящото споразумение гаранции няма да бъдат спазени.
 3. Преди всяко предаване EUFOR RCA:
 а)
 информира без ненужно забавяне задържаното лица за решението за предаването му;
 б)
 дава възможност на задържаното лице да изрази евентуалните си опасения във връзка с предаването му;
 в)
 преди да вземе окончателното решение за предаване, проучва всички изразени опасения.
 4. Ако лице, задържано от EUFOR RCA, не е предадено незабавно на ЦАР, то може да остане задържано от EUFOR RCA, при условие че компетентните съдебни органи на ЦАР са го разрешили. През периода на временно задържане лицето се ползва с правата и гаранциите, предоставяни от международното право на временно задържани лица.
 5. В момента на предаването и със съгласието на лицето, което е обект на това предаване, EUFOR RCA информира Международния комитет на Червения Кръст (МКЧК) и при целесъобразност всяка друга организация, посочена в член 6, параграф 1, а когато става въпрос за чужденци — консулските власти на страната, на която е гражданин лицето.
 6. В момента на предаването EUFOR RCA предоставя на ЦАР цялата информация, която притежава и от която се нуждаят съдебните органи на ЦАР.
 7. EUFOR RCA води регистър, в който се вписват всички данни за всяко предадено лице или задържано в съответствие с параграф 4 лице. Тези данни включват самоличността на лицето, мястото на задържане, датата на предаването му, здравословното му


text:
състояние и всяко решение, свързано с него.
 Третиране на предадените лица
 Член 4
 1. При всички обстоятелства ЦАР третира всички предадени лица хуманно, без да прави неблагоприятни разграничения и в съответствие с приложимите правила на международното право.
 2. За тази цел, обхванатите от настоящото споразумение лица се ползват със същите гаранции като предвидените в Конвенцията против изтезанията и други форми на жестоко, нечовешко или унизително отнасяне или наказание от 10 декември 1984 г., в съответните разпоредби на Международния пакт за граждански и политически права от 16 декември 1966 г. и Международната конвенция за защита на всички лица от насилствено изчезване от 20 декември 2006 г., в съответствие с приложимите правила на международното право в областта на правата на човека, както и като предвидените в общия член 3 на Женевските конвенции от 12 август 1949 г. и във втория допълнителен протокол към тях относно защитата на жертвите при немеждународни въоръжени конфликти (протокол II), приет на 8 юни 1977 г., в съответствие с приложимите правила на международното хуманитарно право.
 3. ЦАР третира предадените лица на възраст под 18 години в съответствие с международното хуманитарно право и международното право в областта на правата на човека, по-специално Конвенцията за правата на детето от 20 ноември 1989 г. и Факултативния протокол към тази конвенция относно участието на деца във въоръжени конфликти от 25 май 2000 г., като в частност им позволява да останат във връзка със семействата си и им осигурява място или помещение на задържане, отделно от това на възрастните, освен в случаи на семейства, настанени като семейни единици.
 4. В случай че за предадено лице има риск от смъртна присъда или от присъда, която води да жестоко, нехуманно или унизително отношение, ЦАР не предприема никакви стъпки към формулирането, произнасянето или изпълнението на такава присъда по отношение на предаденото лице.
 5. Никое лице, предадено по силата на настоящия член, не може да бъде впоследствие предадено на трета страна без предварителното писмено съгласие на ЕС. В случай на последващо предаване на трета страна ЦАР гарантира, че третата страна спазва определените в параграфи 1, 2 и 3 гаранции, както и че в случай на риск от смъртна присъда или от присъда, която води да жестоко, нехуманно или унизително отношение, няма да бъдат предприети никакви стъпки към формулирането, произнасянето или изпълнението на такава присъда по отношение на предаденото лице. В случай на последващо предаване на трета страна ЦАР гарантира на ЕС право на неограничен достъп до така предадените лица.
 Регистриране, наблюдение на условията на задържане на предадените лица и достъп до задържаните лица
 Член 5
 1. Предадените лица могат да подават искания или жалби до ЦАР относно начина, по който са третирани. ЦАР поема ангажимент да разгледа незабавно всяко искане или жалба и да го съобщи незабавно на EUFOR RCA.
 2. Ако ЕС прецени, че предадено лице не се третира в съответствие с условията на настоящото споразумение, ЕС отправя искане към ЦАР да предприеме необходимите коригиращи мерки. ЦАР ще изпълни посочените мерки във възможно най-кратък срок.
 3. Представителите на ЕС или на EUFOR RCA имат право да


text:
посещават всички места, където се намират предадените лица. Те имат достъп до всички използвани от предадените лица места. Те също имат право да посещават местата на задържане, заминаване, транзит или пристигане на предадените лица. Те могат да провеждат разговори без свидетели със задържаните лица, както и с всяко друго лице, което ЕС или EUFOR RCA сметне за подходящо, при необходимост чрез устен преводач.
 4. Тези представители разполагат с пълна свобода по отношение на избора на местата и помещенията, които да посетят. Няма ограничения по отношение на продължителността и честотата на тези посещения. Те са забранени единствено в случай на спешни военни нужди, при това само като изключителна и временна мярка.
 5. В случай на последващо предаване на трета страна ЦАР гарантира, че ЕС има право на неограничен достъп до така предадените лица.
 6. ЦАР води регистър, в който се вписват всички данни за всяко предадено лице. Тези данни включват самоличността на лицето, считаната за начало на задържането дата след предаването му или, ако е приложимо, датата на освобождаването му, мястото на задържане, здравословното му състояние и всяко решение, взето по отношение на него.
 7. Представителите на ЕС или EUFOR RCA могат да правят справки в този регистър при поискване.
 Член 6
 1. МКЧК или всяка друга взаимно одобрена от страните безпристрастна хуманитарна организация има право на постоянен достъп до предадените лица.
 2. Предадените лица могат да подадат до МКЧК или при целесъобразност до посочената в параграф 1 всяка друга организация искания или жалби относно начина, по който са третирани.
 3. МКЧК или при целесъобразност всяка друга посочена в параграф 1 организация може да прави справки в посочения в член 5, параграф 6 регистър.
 4. МКЧК и при целесъобразност всяка друга посочена в параграф 1 организация имат право да посещават всички места, където се намират предадените лица. Те имат достъп до всички използвани от предадените лица места. Те също имат право да посещават местата на задържане, заминаване, транзит или пристигане на предадените лица. Те могат да провеждат разговори без свидетели и при необходимост чрез устен преводач, със задържаните лица, както и с всяко друго лице, което ЦАР или EUFOR RCA сметне за подходящо.
 5. Представителите на посочените организации разполагат с пълна свобода по отношение на избора им на местата и помещенията, които да посетят. Няма ограничения по отношение на продължителността и честотата на тези посещения. Те са забранени единствено в случай на спешни военни нужди, при това само като изключителна и временна мярка.
 6. ЦАР уведомява МКЧК и при целесъобразност всяка друга посочена в параграф 1 организация за освобождаването на всяко предадено лице.
 Международен наказателен съд
 Член 7
 EUFOR RCA може да предаде на Международния наказателен съд задържани от нея лица, по отношение на които Международният наказателен съд е издал заповед за арест съгласно член 58 от устава си. EUFOR RCA информира ЦАР предварително за всяко предаване.
 Заключителни разпоредби
 Член 8
 Компетентните органи на ЦАР и командващият EUFOR RCA могат да сключат договорености за изпълнението на настоящото споразумение.
 Член 9
 Споровете относно тълкуването или прилагането на настоящото споразумение се решават чрез


text:
консултации между страните.
 Член 10
 1. Настоящото споразумение влиза в сила на датата на подписването му и остава валидно да края на мандата на EUFOR RCA, освен ако страните решат да го прекратят по взаимно съгласие или едната от тях го прекрати с едномесечно писмено предизвестие до другата страна.
 2. Страните могат във всеки един момент и по взаимно съгласие да изменят настоящото споразумение в писмена форма.
 3. Прекратяването или денонсирането на настоящото споразумение не засяга правата и задълженията, произтичащи от изпълнението му преди изтичането на срока му на действие, по-специално задълженията на страните относно третирането на предадените лица и правото на постоянен достъп до тях.
 Съставено в Банги на 18 юли 2014 година в два еднообразни екземпляра на френски език.
 За Европейския съюз
 За Централноафриканската република


text:
 04/ 03
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 109
 21997A0222(01)
 L 053/2
 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
 СПОРАЗУМЕНИЕ
 между Европейската общност, от една страна, и правителството на Дания и местното правителство на Ферьорските острови, от друга
 ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ,
 от една страна, и
 ПРАВИТЕЛСТВОТО НА ДАНИЯ И МЕСТНОТО ПРАВИТЕЛСТВО НА ФЕРЬОРСКИТЕ ОСТРОВИ,
 от друга,
 КАТО СЕ ПОЗОВАВАТ на статуса на Ферьорските острови като самоуправляваща се неразделна част от една от държавите-членки на Общността;
 КАТО СЕ ПОЗОВАВАТ на резолюция на Съвета от 4 февруари 1974 г. относно проблемите на Ферьорските острови;
 КАТО ОТЧИТАТ жизнената важност за Ферьорските острови на рибарството, което представлява тяхна съществена икономическа дейност, а рибата и рибните продукти са техните основни стоки за износ;
 КАТО ОТЧИТАТ значението на отношенията в сектор рибарство, определени в Договора за рибарство между договарящите се страни, който потвърждава, че търговските аспекти на настоящото Споразумение не следва да оказват влияние върху функционирането на Споразумението за рибарство и че, следователно, обемът на съвместните възможности за рибарство по настоящото Споразумение би трябвало да продължи да се поддържа на удовлетворително ниво;
 В ЖЕЛАНИЕТО СИ да укрепват и да разширят икономическите отношения между Общността и Ферьорските острови и да осигурят, с дължимото зачитане на лоялните условия за конкуренция, хармоничното развитие на тяхната търговия за целите на приноса към работата по изграждане на Европа;
 РЕШЕНИ прогресивно да отстраняват пречките пред тяхната търговия, в съответствие с условията на Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ) 1994 относно създаването на зони за свободна търговия;
 ДЕКЛАРИРАЙКИ тяхната готовност да проучат, в светлината на всеки един целесъобразен фактор, и в частност развитието в Общността, възможността за развиване и задълбочаване на техните отношения, когато това би било в интерес на техните икономики за разширяването им в области, които не са обхванати от настоящото Споразумение;
 КАТО ОТЧИТАТ, че за тази цел между Европейската икономическа общност, от една страна, и правителството на Дания и местното правителство на Ферьорските острови, от друга (наричано по-долу „първоначално Споразумение“) беше подписано Споразумение на 2 декември 1991 г.;
 КАТО ОТЧИТАТ, че между Европейската икономическа общност, от една страна, и правителството на Дания и местното правителство на Ферьорските острови, на 8 март 1995 г. беше подписано Споразумение под формата на размяна на писма, изменящо Таблици I и II на приложението към Протокол 1 на първоначалното Споразумение (наричано по-долу „Споразумение под формата на размяна на писма“);
 КАТО ОТЧИТАТ, че съгласно присъединяването на Република Австрия, Република Финландия и Кралство Швеция към Европейския съюз на 1 януари 1995 г., спогодбите, приложими към търговията с риба и рибни продукти между Ферьорските острови и Общността, трябва да се приспособят с цел поддържане на търговския обмен между Ферьорските острови, от една страна, и новите държави-членки, от друга;
 КАТО ОТЧИТАТ, че в резултат на приетата от Общността обща дефиниция за произход за нефтени продукти, е необходимо да се внесат поправки към разпоредбите, които влияят върху тези продукти;
 КАТО ОТЧИТАТ, че за да се вземат под внимание някои развития в търговията между Общността и държавите-членки на ЕВРОПЕЙСКА АСОЦИАЦИЯ ЗА СВОБОДНА ТЪРГОВИЯ (ЕАСТ), е необходимо да се внесат поправки в разпоредбите


text:
относно дефиницията на понятието „продукти с произход“ и методите за административно сътрудничество;
 КАТО ОТЧИТАТ, че за да се вземе под внимание специфичното производство на рибни храни, предназначени за животни, на Ферьорските острови, е необходимо да се внесат поправки в разпоредбите, приложими към внос на определени селскостопански продукти;
 КАТО ОТЧИТАТ, че за да се осигури неговото правилно функциониране, към настоящото Споразумение трябва да се включи Протокол за взаимна административна помощ в митническите дейности;
 КАТО ОТЧИТАТ, че за да се съобразят с някои промени в номенклатурата на митата на договарящите се страни, които влияят върху продуктите по първоначалното Споразумение, е необходимо да се обнови тарифната номенклатура на тези продукти;
 КАТО ОТЧИТАТ, че за да осигури повече гъвкавост, е целесъобразно да се упълномощи Съвместния комитет да взема решения относно изменения в разпоредбите на протоколите към настоящото Споразумение;
 КАТО ОТЧИТАТ, че в интерес на яснотата, първоначалното Споразумение и Споразумението под формата на обмяна на писма трябва да се замени от смесен нов текст под формата на настоящото Споразумение;
 КАТО ОТЧИТАТ, че двустранните търговски спогодби между Финландия и Швеция и Ферьорските острови престават да бъдат в сила при влизането в сила на настоящото Споразумение;
 РЕШИХА, преследвайки тези цели и отчитайки, че нито една от разпоредбите на настоящото Споразумение не може да се тълкува като освобождаване на договарящите се страни от задълженията, възложени им съгласно други международни споразумения,
 ДА СКЛЮЧАТ НАСТОЯЩОТО СПОРАЗУМЕНИЕ:
 Член 1
 Целта на настоящото Споразумение е:
 а)
 да насърчава, чрез разширяване на взаимната търговия, хармоничното развитие на икономическите отношения между Общността и Ферьорските острови, подпомагайки по този начин напредъка на икономическите дейности в Общността и Ферьорските острови, подобряването на условията за живот и трудова заетост, и увеличаването на производителността и финансовата стабилност,
 б)
 за да осигурите лоялни условия на конкуренция за търговията между договарящите се страни,
 в)
 да съдейства по този начин, за отстраняване на пречките пред търговията, за хармоничното развитие и разширяване на световната търговия.
 Член 2
 Настоящото споразумение се прилага към продукти с произход от Общността или Ферьорските острови:
 i)
 които попадат в Глави 25 до 97 на Хармонизираната система, различни от изброените в приложение II на Договора за създаване на Европейската общност, и различни от изброените в приложение I към настоящото Споразумение;
 ii)
 които са определени в Протоколи 1, 2 и 4 към настоящото Споразумение, с надлежно отчитане на разпоредбите, предвидени в тези протоколи.
 Член 3
 В търговията между Общността и Ферьорските острови не се въвеждат никакви нови мита за внос.
 Член 4
 1. Общността премахва митата върху внос от Ферьорските острови.
 2. Ферьорските острови премахнат митата върху внос от Общността: за тази цел приложение II определя разпоредбите, съдържащи се в митническото и финансово законодателство на Ферьорските острови.
 Член 5
 Разпоредбите относно премахването на митата върху внос се прилагат също така и за мита върху внос с фискален характер.
 Ферьорските острови могат да заменят митото върху внос с фискален характер или фискалния елемент на митото с вътрешен данък.
 Член 6
 В търговията между Общността и Ферьорските острови не се въвеждат никакви такси с ефект, равностоен на мито.
 В търговията между


text:
Общността и Ферьорските острови се премахват таксите с ефект, равностоен на мито върху внос.
 Член 7
 В търговията между Общността и Ферьорските острови не се въвеждат никакви мита върху износ или такси с ефект, равностоен на мито.
 Премахват се митата върху износ и такси с ефект, равностоен на мито.
 Член 8
 Протокол 1 определя тарифното третиране и разпоредбите, приложими към определени риби и рибни продукти, пуснати за свободно обръщение в Общността или внесени във Ферьорските острови.
 Член 9
 Протокол 2 определя тарифното третиране и разпоредбите, приложими към определени продукти, получени чрез обработка на селскостопански продукти.
 Член 10
 1. В случая на специфични правила, създадени в резултат на осъществяването на нейната селскостопанска политика или на каквато и да е промяна в текущите правила, въпросната договаряща се страна може да адаптира договореностите, произтичащи от настоящото Споразумение по отношение на продуктите, предмет на тези правила или изменения.
 2. В такива случаи въпросната договаряща се страна надлежно отчита интересите на другата договаряща се страна. За тази цел договарящите се страни могат да се консултират взаимно в рамките на Съвместния комитет, създаден по силата на член 31.
 Член 11
 Протокол 3 определя дефиницията на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество.
 Член 12
 Договаряща се страна, която отчита намаляването на ефективното ниво на своите мита или такси с ефект, равностоен на мита, приложими към трети държави, облагодетелствани от режима на най-облагодетелствана нация, или която отчита прекратяването на тяхното прилагане, уведомява Съвместния комитет, дотолкова доколкото е осъществимо, не по-късно от 30 дни преди това намаление или прекратяване да влезе в сила. Тя си взема бележки за всички възражения от другата договаряща се страна относно всякакви деформации, които биха могли да произлязат от това.
 Член 13
 1. В търговията между Общността и Ферьорските острови не се въвежда никакво ново количествено ограничение върху вноса или мерки, имащи еквивалентен ефект.
 2. Договарящите се страни премахват количествените ограничения върху вноса и всякакви мерки с ефект, еквивалентен на количествени ограничения върху вноса.
 Член 14
 1. Общността си запазва правото на изменения на разпоредбите, приложими към нефтени продукти по позиции No 2710, 2711, от 2712 (с изключение на озокерит, лигнитен восък, торфен восък) и 2713 на комбинираната номенклатура, чрез приемане на решения по общата търговска политика за нефтени продукти или по общата енергийна политика.
 В този случай Общността надлежно отчита интересите на Ферьорските острови; за тази цел тя осведомява Съвместния комитет, който заседава съгласно условията, определени в член 33 (2).
 2. Ферьорските острови си запазват на аналогични действия, когато бъдат изправени пред подобни ситуации.
 3. Предмет на параграфи 1 и 2, настоящото Споразумение не накърнява нетарифните правила, отнасящи се до внос на нефтени продукти.
 Член 15
 1. Договарящите се страни декларират тяхната готовност да насърчават, доколкото им позволяват техните селскостопански политики, хармоничното развитие на търговията със селскостопански продукти, към които не се прилага настоящото Споразумение.
 2. Договарящите се страни прилагат техните правила по отношение опадването на здравето на хора, животни и растения по недискриминационен начин и не въвеждат никакви нови мерки, които биха могли прекалено да затруднят търговията.
 3. Договарящите


text:
се страни проучват, при условията на член 35, всички трудности които биха могли да възникнат в тяхната търговия със селскостопански продукти и се стараят да търсят подходящи решения.
 Член 16
 Местното правителство на Ферьорските острови предприема необходимите мерки за контрол, за да осигури правилното прилагане на референтната цена, фиксирана или която ще бъде фиксирана от Общността, по член 2 на Протокол 1.
 Договарящите се страни осигуряват правилното прилагане на дефиницията на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество, заложени в Протокол 3.
 Член 17
 Протокол 4 определя специалните условия приложими към внос на определени селскостопански продукти, различни от изброените в Протокол 1.
 Член 18
 Протокол 5 определя условията на взаимна помощ между административните органи в митническите дейности.
 Член 19
 Договарящите се страни потвърждават техния ангажимент да си предоставят взаимно режим на най-облагодетелствана нация в съответствие с ГАТТ 1994.
 Настоящото споразумение не изключва поддържането или учредяването на митнически съюзи, зони на свободна търговия или спогодби за гранична търговия, с изключение на това доколко те изменят търговските договорености, предвидени в настоящото Споразумение, в частност условията относно правилата за произход.
 Член 20
 Договарящите се страни се въздържат от каквито и мерки или практики с вътрешен финансов характер, които независимо дали пряко или непряко, дискриминират продуктите на едната договаряща се страна и подобни продукти с произход от територията на другата договаряща се страна.
 Продукти, изнасяни към територията на една от договарящите се страни, не могат да се облагодетелстват от изплащане на вътрешно данъчно облагане, превишаващо стойността на прякото или непряко данъчно облагане, наложено върху тях.
 Член 21
 Плащанията, отнасящи се до търговията със стоки и трансфера на такива плащания към държавата-членка на Общността, на която кредиторът е гражданин, или към Ферьорските острови, се освобождават от всякакви ограничения.
 Член 22
 Настоящото споразумение не изключва забрани или ограничения на внос, износ или транзит на стоки, които нарушават обществения морал, законите и реда или обществената сигурност, защитата на живота и здравето на хора, животни или растения, защитата на национални съкровища с художествена, историческа или археологична ценност, защитата на индустриалната и търговска собственост, или правилата, отнасящи се до злато или сребро.
 Такива забрани или ограничения не трябва, въпреки това, да представляват средства на произволна дискриминация или прикрито ограничение на търговията между договарящите се страни.
 Член 23
 Нищо в настоящото Споразумение не пречи на договаряща се страна да предприеме какви да е мерки:
 а)
 които счита за необходими за да предотврати разкриването на информация, противоречаща на нейните основни интереси за сигурността;
 б)
 които се отнасят до търговията с оръжия, боеприпаси или военни материали, или до изследване, разработка или производство, необходимо за отбранителни цели, при условие че такива мерки не накърняват условията на конкуренция по отношение на продуктите, които не са предназначени специално за военни цели;
 в)
 които тя счита за съществени за нейната собствена сигурност по време на война или сериозно международно напрежение.
 Член 24
 1. Договарящите се страни се въздържат от всякакви мерки, които биха могли да изложат на опасност изпълнението на целите на настоящото Споразумение.
 2. Те предприемат всякакви общи или специфични мерки, необходими за


text:
изпълнението на техните задължения по настоящото Споразумение.
 Ако коя да е договаряща се страна счете, че другата договаряща се страна не е успяла да изпълни задължение по настоящото Споразумение, тя може да предприеме подходящи мерки при условията и в съответствие с процедурите, определени в член 29.
 Член 25
 1. Следното е несъвместимо с правилното функциониране на настоящото Споразумение, дотолкова доколкото би могло да повлияе на търговията между Общността и Ферьорските острови:
 i)
 всички споразумения между предприятия, решения на обединения на предприятия и съвместни практики между предприятия, които имат за цел или възпрепятстват предотвратяването, ограничението или изкривяването на конкуренцията по отношение на производството на или търговията със стоки;
 ii)
 злоупотреба от едно или повече предприятия с доминираща позиция в териториите на договарящите се страни, като цяло или в по-голямата си част;
 iii)
 всякаква публична помощ, която застрашава или заплашва да застраши конкуренцията чрез облагодетелстване на определени предприятия или при производството на определени стоки.
 2. Ако договаряща се страна счете, че дадена практика е несъвместима с настоящия член, тя може да предприеме подходящи мерки при условията и в съответствие с процедурите, определени в член 29.
 Член 26
 Когато увеличение по вноса на даден продукт може или е вероятно да увреди сериозно коя да е промишлена дейност, извършвана на територията на една от договарящите се страни и когато това увеличение се дължи на:
 i)
 частичното или общо намаление в договарящата се страна вносител, както е предвидено по настоящото Споразумение, на мита и такси с ефект, равностоен на мито, наложени на въпросния продукт; и
 ii)
 факта, че митата и таксите с ефект, равностоен на мито, наложени от договарящата се страна износител, върху внос на суровини или междинни продукти, използвани в производството на въпросния продукт, са значително по-ниски от съответните мита или такси, наложени от договарящата се страна вносител:
 засегнатата договаряща се страна може да предприеме вземе подходящи мерки при условията и в съответствие с процедурите, определени в член 29.
 Член 27
 Ако една от договарящите се страни стигне до извода, че в търговията с другата договаряща се страна има дъмпинг, тя предприема подходящи мерки срещу тази практика в съответствие с Договора за прилагане на член VI на ГАТТ 1994, при условията и в съответствие с процедурите, определени в член 29.
 Член 28
 Ако възникнат сериозни нарушения в кой да е сектор на икономиката или ако възникнат трудности, които биха довели до сериозно влошаване в икономическата ситуация в даден регион, засегнатата договаряща се страна предприема подходящи мерки при условията и в съответствие с процедурите, определени в член 29.
 Член 29
 1. В случая на договаряща се страна, осъществяваща внос на продукти, които биха довели трудностите по членове 26 и 28 до административна процедура, целта на която е да обезпечи бърза информация за тенденцията на търговските потоци, то тя осведомява другата договаряща се страна.
 2. В случаите, определени в членове 24 до 28, преди предприемане на мерките, предвидени в тях, или в случаите при които се прилага параграф 3 г) на настоящия член, въпросната договаряща се страна възможно най-бързо предоставя на Съвместния комитет цялата подходяща информация,


text:
необходимо за детайлно проучване на ситуацията с оглед търсене на решение, приемливо за договарящите се страни.
 При подбора на мерки трябва да се дава приоритет на онези мерки, които най-слабо засягат функционирането на настоящото Споразумение.
 Предпазните мерки се съобщават незабавно на Съвместния комитет и представляват предмет на периодични консултации в рамките на Комитета, особено с оглед на тяхното премахване, веднага след като обстоятелствата го позволяват.
 3. За осъществяването на параграф 2, се прилагат следните разпоредби:
 а)
 що се отнася до член 25, която и да е договаряща се страна може да отнесе въпроса до Съвместния комитет, ако смята, че дадена практика е несъвместима с правилното функциониране на настоящото Споразумение по смисъла на член 25 (1).
 Договарящите се страни предоставят на Съвместния комитет цялата подходяща информация и го подпомагат, когато изисква това, за да проучат случая и, когато е необходимо, да елиминират противоречащата практика.
 Ако въпросната договаряща се страна не успее да прекрати практиката в рамките на срока, посочен от Съвместния комитет, или при липса на съгласие в Съвместния комитет в срок от три месеца след отнасянето на въпроса, засегнатата договаряща се страна може да предприеме всякакви предпазни мерки, каквито счита за необходими, за да се справи със сериозните трудности, произтичат от въпросните практики; в частност да оттегли тарифните отстъпки;
 б)
 що се отнася до член 26, трудностите, възникнали от ситуацията по настоящия член, се отнасят за проучване до Съвместния комитет, който може да вземе всякакво решение, необходимо за прекратяване на тези трудности.
 Ако Съвместният комитет или договарящата се страна износител не вземат решение за прекратяване на трудностите в срок от 30 дни, след като въпроса е поставен, договарящата се страна вносител има правото да наложи компенсираща такса върху внасяния продукт.
 Компенсиращата такса се изчислява според данъчното въздействие на стойността на въпросните стоки върху тарифните несъответствия по отношение на включените в тях суровини или междинни продукти;
 в)
 що се отнася до член 27, в Съвместния комитет се провежда консултация преди засегнатата договаряща се страна да предприеме подходящите мерки;
 г)
 когато изключителни обстоятелства, изискващи непосредствено действие, правят предварителното проучване невъзможно, засегнатата договаряща се страна може, в ситуациите определени в членове 26, 27 и 28, а също и в случай на експортни помощи, имащи пряко и непосредствено данъчно въздействие върху търговията, да приложи незабавно мерките, строго необходими за облекчаване на ситуацията.
 Член 30
 Когато една или повече държави-членки на Общността или Ферьорските острови среща трудности или е сериозно заплашена с трудности, що се отнася до нейния платежен баланс, засегнатата договаряща се страна може да предприеме необходимите действия за предпазни мерки. Тя информира незабавно другата договаряща се страна за това.
 Член 31
 1. Учредява се Съвместен комитет, който е отговорен за управлението на настоящото Споразумение и обезпечава правилното му прилагане. За тази цел, той прави препоръки и взема решения в случаите, предвидени в настоящото Споразумение. Тези решения се изпълняват от договарящите се страни в съответствие с техните собствени правила.
 2. За целите на правилното прилагане на настоящото Споразумение, договарящите се страни обменят информация и по молба на коя да е страна, провеждат консултации в


text:
рамките на Съвместния комитет.
 3. Съвместният комитет приема правилник за работата си.
 Член 32
 1. Съвместният комитет се състои от представители на договарящите се страни.
 2. Съвместният комитет действа чрез взаимно съгласие.
 Член 33
 1. Всяка договаряща се страна председателства Съвместния комитет на ротационен принцип, в съответствие с разпоредбите, определени в неговия правилник за работа.
 2. Председателят свиква събрания на Съвместния комитет поне веднъж годишно, с цел преглед на общото функциониране на настоящото Споразумение.
 Освен това Съвместният комитет прави заседания, когато това се изисква от специални обстоятелства, по молба на коя да е договаряща се страна, в съответствие с условията, които ще бъдат определени в неговия правилник за работа.
 3. Съвместният комитет може да реши да създаде каква да е работна група, която да го подпомага в изпълнението на задълженията му.
 Член 34
 1. Съвместният комитет може да изменя разпоредбите на протоколите към настоящото Споразумение.
 2. В случая на модификации на номенклатурата на митата на договарящите се страни, оказващи влияние върху продуктите по настоящото Споразумение, Съвместният комитет може да адаптира тарифната номенклатура на тези продукти, за да се съобрази с тези модификации.
 Член 35
 1. Когато договаряща се страна сметне, че би било полезно за общия интерес и на двете договарящи се страни да развиват отношенията, установени от настоящото Споразумение, като ги разширят в области, които не са обхванати от него, тя предоставя обоснована молба до другата договаряща се страна.
 Договарящите се страни могат да инструктират Съвместния комитет да проучи тази молба и, когато е необходимо, да направи препоръки до тях, особено с оглед на започване на преговори.
 2. Споразуменията, произтичащи от преговорите по параграф 1, ще бъдат предмет на ратификация или одобрение от договарящите се страни в съответствие с техните собствени процедури.
 Член 36
 По искане на Ферьорските острови, Общността разглежда
 —
 подобрение на възможностите за достъп за специфични продукти,
 —
 разширяване на нейните тарифни отстъпки за ферьорски рибни продукти с цел включване на нови видове риби, предмет на улов от ферьорски риболовни кораби, базирани и работещи в северния Атлантически океан, или включване на рибни продукти, които понастоящем не се произвеждат от ферьорската рибна индустрия. Тези нови видове риби или рибни продукти биха могли да се внасят безмитно в Общността, но в зависимост от необходимите количествени ограничения за нови видове риби или рибни продукти, които имат чувствителен характер за Общността.
 Член 37
 Приложенията и протоколите към настоящото Споразумение представляват неразделна част от него.
 Член 38
 Коя да е договаряща се страна може да денонсира настоящото Споразумение чрез уведомяване на другата договаряща се страна. Настоящото споразумение престава да бъде в сила 12 месеца след датата на такова уведомяване.
 Член 39
 Настоящото споразумение се прилага, от една страна, към териториите, за които се прилага Договора за създаване на Европейската общност и при условията, определени в този Договор, а от друга страна, към територията на Ферьорските острови.
 Член 40
 1. Настоящото споразумение е изготвено в два екземпляра на датски, холандски, английски, финландски, френски, немски, гръцки, италиански, португалски, испански, шведски и ферьорски езици, като всеки от тези текстове е еднакво автентичен.
 2. То


text:
ще бъде одобрено от договарящите се страни в съответствие с техните собствени процедури.
 3. То влиза в сила на 1 януари 1997 г., при условие че договарящите се страни са уведомили взаимно преди тази дата, че процедурите, необходими за тази цел, са изпълнени. След тази дата, настоящото Споразумение влиза в сила на първия ден от третия месец след това уведомяване.
 4. Условията на следващите Споразумения престават да бъдат в сила при влизането в сила на настоящото Споразумение:
 —
 Споразумение между Европейската Икономическа Общност, от една страна, и Правителството на Дания и местното правителство на Ферьорските острови, от друга, подписано на 2 декември 1991 г.,
 —
 Споразумение под формата на размяна на писма между Европейската Общност, от една страна, и Правителството на Дания и местното правителство на Ферьорските острови, от друга, изменящо Таблици I и II на приложението към Протокол 1 на гореспоменатото споразумение, подписано на 8 март 1995 г.,
 —
 двустранните търговски споразумения между Финландия и Швеция и Ферьорските острови.
 Hecho En Bruselas, El Seis De Diciembre De Mil Novecientos Noventa Y Seis.
 Udfærdiget I Bruxelles Den Sjette December Nitten Hundrede Og Seks Og Halvfems.
 Geschehen Zu Brüssel Am Sechsten Dezember Neunzehnhundertsechsundneunzig.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις έξι Δεκεμβρίου χίλια εννιακόσια ενενήντα έξι.
 Done At Brussels On The Sixth Day Of December In The Year One Thousand Nine Hundred And Ninety-Six.
 Fait À Bruxelles, Le Six Décembre Mil Neuf Cent Quatre-Vingt-Seize.
 Fatto A Bruxelles, Addì Sei Dicembre Millenovecentonovantasei.
 Gedaan Te Brussel, De Zesde December Negentienhonderd Zesennegentig.
 Feito Em Bruxelas, Em Seis De Dezembro De Mil Novecentos E Noventa A Seis.
 Tehty Brysselissä Kuudentena Päivänä Joulukuuta Vuonna Tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäkuusi.
 Som Skedde I Bryssel Den Sjätte December Nittonhundranittiosex.
 Gjørdur Í Brússel, SættaDesembur Nítjanhundrað Og Nýtiseks.
 Por La Comunidad Europea
 For Det Europæiske Fællesskab
 Für Die Europäische Gemeinschaft
 Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
 For The European Community
 Pour La Communauté Européenne
 Per La Comunità Europea
 Voor De Europese Gemeenschap
 Pela Comunidade Europeia
 Euroopan Yhteisön Puolesta
 På Europeiska Gemenskapens Vägnar
 Fyri Europeiska Felagsskapin
 Por El Gobierno De Dinamarca Y El Gobierno Local De Las Islas Feroe
 For Danmarks Regering Og Færøernes Landsstyre
 Für Die Regierung Von Dänemark Und Die Landesregierung Der Färöer
 Για την κυβέρνηση της Δανίας και την τοπική κυβέρνηση των Νήσων Φερόε
 For The Government Of Denmark And The Home Government Of The Faroe Islands
 Pour Le Gouvernement Du Danemark Et Le Gouvernement Local Des Îles Féroé
 Per Il Governo Della Danimarca E Per Il Governo Locale Delle Isole Færøer
 Voor De Regering Van Denemarken En De Landsregering Van De Faeröer
 Pelo Governo Da Dinamarca E Pelo Governo Regional Das Ilhas Faroé
 Tanskan Hallituksen Ja Färsaarten Paikallishallituksen Puolesta
 På Danmarks Regerings Och Färöarnas Landsstyres Vägnar
 Fyri Ríkisstjórn Danmarkar Og Føroya Landsstýri
 ПРИЛОЖЕНИЕ I
 Списък на продуктите по член 2, i) от настоящото Споразумение
 Код по КН
 Описание
 3502
 Албумини (включително концентратите на два или повече протеини, получени от суроватка, съдържащи тегловно повече от 80 % протеини от суроватка, изчислени в сухо вещество), албуминати и други производни на албумините:
 — Яйчен албумин:
 3502 11
 — —


text:
Изсушен:
 3502 11 90
 — — — Друг
 3502 19
 — — Друг:
 3502 19 90
 — — — Друг
 3502 20
 — Млечен албумин, включително концентратите от два или повече протеини, получени от суроватка:
 — — Друг
 3502 20 91
 — — — Изсушен (на листове, люспи, кристали, прах и т.н.)
 3502 20 99
 — — — Друг
 ПРИЛОЖЕНИЕ II
 За целите на член 4, параграф 2 от настоящото споразумение, митническото и фискално законодателство на Ферьорските острови съдържа следните разпоредби:
 а)
 митническа тарифа, основана на Хармонизираната система и спазваща задължения на Дания по ГАТТ;
 б)
 безмитно третиране на стоките с произход от Общността, с изключенията, посочени в Протоколи 2 и 4;
 в)
 истема на пряко облагане, основана на следните елементи:
 —
 данък добавена стойност (ДДС), основан на същите принципи, както тези прилагани в Общността, включително недискриминация на стоки от внос; и
 —
 система от акцизни мита, налагана еднакво върху местно производство и стоки от внос.
 ПРОТОКОЛ 1
 относно тарифното третиране и разпоредбите, приложими към определени видове риба и рибни продукти, пуснати за свободно обръщение в Общността или внесени във Ферьорските острови
 Член 1
 Що се отнася до продуктите, изброени в приложението към настоящия Протокол и с произход от Ферьорските острови:
 1.
 в търговията между Общността и Ферьорските острови не се въвеждат никакви нови мита за внос;
 2.
 митата и другите условия, които трябва да бъдат прилагани при внос в Общността, са като посочените в приложението.
 Член 2
 Преференциалните митнически ставки, посочени в приложението, се прилагат само ако цената франко граница, която е определена от държавите-членки в съответствие с член 22 от Регламент (ЕИО) No 3759/92 (ОВ L 388, 31.12.1992 г., стр. 1), последно изменен с Регламент (ЕО) No 3318/94 (ОВ L 350, 31.12.1994 г., стр. 15), е поне равна на референтната фиксирана цена или която ще бъде фиксирана, от Общността за разглежданите продуктите или за категориите на засегнатите продукти.
 Член 3
 За целите на премахването на мита, за някои продуктите с произход от Ферьорските острови са установени референтни максимални цени в приложението.
 В случай, че вносът на тези продукти превиши референтната максимална цена, Общността може да въведе пълно мито.
 Член 4
 Ферьорските острови премахват тарифите и митата за внос на риба и рибни продукти с произход от Общността.
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 Митата и другите условия, които трябва да бъдат прилагани при внос в Общността на продукти с произход от и пристигащи от Ферьорските острови, са посочени по-долу.
 ТАБЛИЦА I
 Код по КН
 Описание
 Мито
 Тарифна квота (TК)
 Референтна макс. цена (РЦ)
 (1)
 (2)
 (3)
 (4)
 0301
 Живи риби:
 ex 0301 91 90
 — — — Пъстърви от видовете Oncorhynchus mykiss
 0
 ТК No 1
 0301 92 00
 — — Змиорки (Anguilla spp.)
 0
 ex 0301 99 11
 — — — — Атлантически сьомги (Salmo salar)
 0
 ТК No 2
 0302
 Риби, пресни или охладени, с изключение на филетата и другите меса от риби от No 0304:
 ex 0302 11 90
 — — — Пъстърви от видовете Oncorhynchus mykiss
 0
 ТК No 1
 ex 0302 12 00
 — — Атлантически сьомги (Salmo


text:
salar)
 0
 ТК No 2
 0302 19 00
 — — Други
 0
 0302 21 10
 — — — Черна писия (Reinhardtius hippoglossoides)
 0
 0302 21 30
 — — — Атлантическа писия (Hippoglossus hippoglossus)
 0
 0302 22 00
 — — Писия от вида Pleuronectes platessa
 0
 0302 23 00
 — — Морски език (Solea spp.)
 0
 0302 29 10
 — — — Мегрим (Lepidorhombus spp.)
 0
 Статистическо изследване
 0302 29 90
 — — — Други
 0
 Статистическо изследване
 0302 40
 — Херинги (Clupea harengus, Clupea pallasii), с изключение на черния дроб, хайвера и семенната течност
 0302 40 05
 — — От 1 януари до 14 февруари
 0
 РЦ No 1
 0302 40 98
 — — От 16 юни до 31 декември
 0
 РЦ No 1
 0302 50 10
 — — Треска от вида Gadus morhua
 0
 0302 62 00
 — — — — Треска от вида Melanogrammus aeglefinus
 0
 0302 63 00
 — — Вид трескови риби с черни петна по гърба (Pollachius virens)
 0
 ex 0302 64 05
 — — — Скумрии от видовете Scomber scombrus, от 1 януари до 14 февруари
 0
 РЦ No 2
 ex 0302 64 98
 — — — Скумрии от видовете Scomber scombrus, от 16 юни до 31 декември
 0
 РЦ No 2
 0302 65
 — — Акули:
 0302 65 20
 — — — Обикновена бодлива акула (Squalus acanthias)
 0
 0302 65 50
 — — — Котешка акула (Scyliorhinus spp.)
 0
 0302 65 90
 — — — Други
 0
 0302 66 00
 — — Змиорки (Anguilla spp.)
 0
 — — — — Морски кустури (Sebastes spp.):
 0302 69 31
 — — — — — От вида Sebastes marinus (златист кустур)
 0
 РЦ No 6
 ex 0302 69 33
 — — — — — От вида Sebastes mentella
 0
 РЦ No 6
 0302 69 41
 — — — — Мерланг (Merlangius merlangus)
 0
 0302 69 45
 — — — — Морски щуки (Molva spp.)
 0
 ex 0302 69 68
 — — — — Мерлузи от видовете Merluccius merluccius
 0
 0302 69 81
 — — — — Въдичари (Lophius spp.)
 0
 0302 69 85
 — — — — Трескоподобни (Micromesistius poutassou или Gadus poutassou)
 0
 0302 69 99
 — — — — Други
 0
 Статистическо изследване
 0302 70 00
 — Черен дроб, хайвер и семенна течност
 0
 0303
 Риби замразени, с изключение на филетата и другите меса от риби от No 0304:
 ex 0303 21 90
 — — — Пъстърви от видовете Oncorhynchus mykiss
 0
 ТК No 1
 ex 0303 22 00
 — — Атлантически сьомги (Salmo salar)
 0
 ТК No 2
 0303 29 00
 — — Други
 0
 0303 31 10
 — — — Черни писии (Reinhardtius hippoglossoides)
 0
 0303 31 30
 — — — Атлантически писии (Hippoglossus hippoglossus)
 0
 0303 32 00
 — — Писия от вида Pleuronectes platessa
 0
 0303 33 00
 — — Морски език (Solea spp.)
 0
 0303 39 10
 — — — Речни писии (Platichthys flesus)
 0
 0303 39 30
 — — — Камбала (риби от вида Rhombosolea)
 0
 0303 39


text:
80
 — — — Други
 0
 0303 50
 — Херинги (Clupea harengus, Clupea pallasii), с изключение на черния дроб, хайвера и семенната течност
 0303 50 05
 — — От 1 януари до 14 февруари
 0
 РЦ No 1
 0303 50 98
 — — От 16 юни до 31 декември
 0
 РЦ No 1
 0303 60 11
 — — От треска от вида Gadus morhua (Атлантическа треска)
 0
 0303 73 00
 — — Вид трескови риби с черни петна по гърба (Pollachius virens) (американска треска)
 0
 ex 0303 74 10
 — — — Скумрии от видовете Scomber scombrus, от 1 януари до 14 февруари
 0
 ex 0303 74 20
 — — — Скумрии от видовете Scomber scombrus, от 16 юни до 31 декември
 0
 0303 75
 — — Акули:
 0303 75 20
 — — — Обикновена бодлива акула (Squalus acanthias)
 0
 0303 75 50
 — — — Котешка акула (Scyliorhinus spp.)
 0
 0303 75 90
 — — — Други
 0
 0303 79
 — — Други:
 — — — — Морски кустури (Sebastes spp.):
 0303 79 35
 — — — — — От вида Sebastes marinus (златист кустур)
 0
 РЦ No 6
 ex 0303 79 37
 — — — — — От вида Sebastes mentella
 0
 РЦ No 6
 0303 79 45
 — — — — Мерланг (Merlangius merlangus)
 0
 0303 79 51
 — — — — Морски щуки (Molva spp.)
 0
 0303 79 81
 — — — — Въдичари (Lophius spp.)
 0
 0303 79 83
 — — — — Трескоподобни (Micromesistius poutassou или Gadus poutassou)
 0
 0303 79 96
 — — — — Други
 0
 Статистическо изследване
 0303 80
 — Черен дроб, хайвер и семенна течност:
 0
 0303 80 90
 — — Други
 0
 0304
 Филета и други меса от риби (дори смлени), пресни, охладени или замразени:
 0304 10
 — Пресни или охладени:
 — — Филета:
 — — — От сладководни риби:
 ex 0304 10 11
 — — — — От пъстърви от видовете Oncorhynchus mykiss
 0
 ТК No 1
 ex 0304 10 13
 — — — — От атлантически сьомги (Salmo salar)
 0
 ТК No 2
 — — — Други
 ex 0304 10 31
 — — — — От треска от видовете Gadus morhua
 0
 0304 10 33
 — — — — От вида трескови риби с черни петна по гърба (Pollachius virens) (американска треска)
 0
 РЦ No 7
 0304 10 35
 — — — — От морски кустури (Sebastes spp.)
 0
 РЦ No 6
 0304 10 38
 — — — — Други
 0
 РЦ No 7
 — — Други меса от риби (дори смлени):
 0304 10 91
 — — — От сладководни риби
 — — — Други:
 — — — — От херинги:
 0304 10 94
 — — — — — От 1 януари до 14 февруари
 0
 0304 10 96
 — — — — — От 16 юни до 31 декември
 0
 0304 10 98
 — — — — Други
 0
 0304 20
 — Филета замразени:
 — — От сладководни риби:
 ex 0304 20 11
 — — —


text:
От пъстърви от видовете Oncorhynchus mykiss
 0
 ТК No 1
 ex 0304 20 13
 — — — От атлантически сьомги (Salmo salar)
 0
 ТК No 2
 — — От треска( Gadus morhua, Gadus macroephalus, Gadus Ogac) и риби от вида Boreogadus saida (полярна треска):
 ex 0304 20 29
 — — — От треска от видовете Gadus morhua
 0
 0304 20 31
 — — От вида трескови риби с черни петна по гърба (Pollachius virens) (американска треска)
 0
 РЦ No 3
 0304 20 33
 — — От треска Пикша (Melanogrammus aeglefinus)
 0
 — — От кустури (Sebastes spp.):
 0304 20 35
 — — — От вида Sebastes marinus (златист кустур)
 0
 РЦ No 6
 ex 0304 20 37
 — — — От вида Sebastes mentella
 0
 РЦ No 6
 0304 20 41
 — — От мерланг (Merlangius merlangus)
 0
 0304 20 43
 — — От морски щуки (Molva spp.)
 0
 РЦ No 8
 ex 0304 20 53
 — — — От скумрии от видовете Scomber scombrus
 0
 — — — От мерлузи от рода Merluccius:
 0304 20 58
 — — — — Други
 0
 ТК No 3
 0304 20 71
 — — От писии от вида Pleuronectes platessa
 0
 0304 20 75
 — — От херинги (Clupea harengus, Clupea pallasii)
 0
 РЦ No 1
 0304 20 96
 — — Други:
 — — — Трескоподобни (Micromesistius poutassou или Gadus poutassou)
 0
 РЦ No 9
 — — — Различни от трескоподобни (Micromesistius poutassou или Gadus poutassou)
 0
 Статистическо изследване
 0304 90
 — Други:
 0304 90 05
 — — Сурими
 0
 Статистическо изследване
 — — Други:
 ex 0304 90 10
 — — — От сладководни риби:
 — — — — от пъстърви от видовете Oncorhynchus mykiss
 0
 ТК No 1
 — — — — от атлантически сьомги (Salmo salar)
 0
 ТК No 2
 — — — Други:
 — — — — От херинги (Clupea harengus, Clupea pallasii):
 0304 90 20
 — — — — — От 1 януари до 14 февруари
 0
 РЦ No 1
 0304 90 27
 — — — — — От 16 юни до 31 декември
 0
 РЦ No 1
 0304 90 38
 — — — — — От атлантическа треска (Gadus morhua)
 0
 0304 90 41
 — — — — От американска треска (Pollachius virens)
 0
 РЦ No 3
 0304 90 45
 — — — — От треска Пикша (Melanogrammus aeglefinus)
 0
 0304 90 47
 — — — — — От мерлузи от рода Merluccius:
 0
 ТК No 3
 0304 90 57
 — — — — От въдичари (Lophius spp.)
 0
 0304 90 59
 — — — — От трескоподобни (Micromesistius poutassou или Gadus poutassou)
 0
 РЦ No 9
 0304 90 97
 — — — — Други
 0
 Статистическо изследване
 0305
 Риби сушени, осолени или в саламура; риби пушени, дори топло пушени; брашна, прахове и агломерати под формата на гранули, от риби, годни за консумация от човека:
 0305 10 00
 — Брашна, прахове и агломерати под форма на гранули, от риби, годни за консумация от човека
 0
 0305 20 00