text:
въртене (обороти) на двигателя и при 100 % натоварване (само за двигатели със запалване чрез сгъстяване)
 Минимално допустима стойност: ... kPa
 Максимално допустима стойност: ... kPa
 3.2.8.4. Описание и чертежи на всмукателните тръбопроводи и техните принадлежности: (нагнетателна камера, нагревателно устройство, допълнителни всмукатели на въздух и т.н.): ...
 3.2.8.4.1. Описание на смукателния колектор (чертежи и/или снимки): ...
 3.2.8.4.2. Въздушен филтър, чертежи: ... или
 3.2.8.4.2.1. Марка(и): ...
 3.2.8.4.2.2. Тип(ове): ...
 3.2.8.4.3. Шумозаглушител на всмукателната система, чертежи ... или
 3.2.8.4.3.1. Марка(и): ...
 3.2.8.4.3.2. Тип(ове): ...
 3.2.9. Изпускателна система ...
 3.2.9.1. Описание и/или чертеж на изпускателния колектор: ...
 3.2.9.2. Описание и/или чертеж на изпускателната система: ...
 3.2.9.3. Максимално допустимо противоналягане на отработилите газове при номинална честота на въртене (обороти) на двигателя и 100 % натоварване (само за двигатели със запалване чрез сгъстяване): ... kPa
 3.2.9.10. Минимално напречно сечение на всмукателните и изпускателните отвори: ...
 3.2.11. Газоразпределение или еквивалентни данни: ...
 3.2.11.1. Максимално повдигане на клапаните, ъгли на отваряне и затваряне или подробности за газоразпределението при алтернативни системи за газоразпределение по отношение на „мъртвите“ точки (за системи с променливо газоразпределение, минимален и максимален времеви интервал): ...
 3.2.11.2. Нормирани и/или регулировъчни диапазони (9)
 (12) ...
 3.2.12. Предприети мерки срещу замърсяването на въздуха: ...
 3.2.12.1. Устройство за обработка на картерните газове (описание и чертежи): ...
 3.2.12.2. Допълнителни устройства за контрол на замърсяването (ако има такива и ако те не са описани на друго място) ...
 3.2.12.2.1. Каталитичен преобразувател: да/не (9)
 3.2.12.2.1.1. Брой на каталитичните преобразуватели и елементи (посочената по-долу информация да се даде за всеки отделен възел): ...
 3.2.12.2.1.2. Размери и форма на каталитичния(те) преобразувател(и) (обем): ...
 3.2.12.2.1.3. Тип на каталитичното действие: ...
 3.2.12.2.1.4. Общо съдържание на благородни метали: ...
 3.2.12.2.1.5. Относителна концентрация: ...
 3.2.12.2.1.6. Субстрат (структура и материал): ...
 3.2.12.2.1.7. Гъстота на клетките: ...
 3.2.12.2.1.8. Тип на кожуха на каталитичния(те) преобразувател(и): ...
 3.2.12.2.1.9. Разположение на каталитичния(те) преобразувател(и) (местоположение и нормирани разстояния в изпускателната система): ...
 3.2.12.2.1.10. Термозащитен екран: да/не (9)
 3.2.12.2.1.11. Системи/методи за регенериране на системите с последваща обработка на отработилите газове, описание: ...
 3.2.12.2.1.11.1. Брой на работните цикли от тип I или еквивалентни цикли за изпитване на двигателя на изпитвателен стенд, между два цикъла, в които има фази на регенериране при условия, еквивалентни на изпитване от тип I (разстояние „D“ на фигура 1 в приложение 13): ...
 3.2.12.2.1.11.2. Описание на метода, използван за определяне на броя на циклите между два цикъла, в които има фази на регенериране: ...
 3.2.12.2.1.11.3. Параметри за определяне на нивото на натоварване, което е необходимо, за да се постигне регенериране (т.е. температура, налягане и т.н.): ...
 3.2.12.2.1.11.4. Описание на метода, използван за натоварване на системата при методиката на изпитване, описана в точка 3.1 от приложение 13: ...
 3.2.12.2.1.11.5. Диапазон на нормалната работна температура (K): ...
 3.2.12.2.1.11.6. Реагенти за еднократна употреба (където е приложимо): ...
 3.2.12.2.1.11.7. Тип и концентрация на реагент, необходим за каталитично действие (където е приложимо): ...
 3.2.12.2.1.11.8. Диапазон на нормалната работна температура на реагент (където е приложимо): ...
 3.2.12.2.1.11.9. Международен стандарт (където е приложимо): ...
 3.2.12.2.1.11.10. Честота на зареждане с реагент: текущо/при поддръжка (9) (където е приложимо): ...
 3.2.12.2.1.12.


text:
Марка на каталитичния преобразувател: ...
 3.2.12.2.1.13. Идентификационен номер на частта: ...
 3.2.12.2.2. Кислороден датчик: да/не (9)
 3.2.12.2.2.1. Тип ...
 3.2.12.2.2.2. Местоположение на кислородния датчик: ...
 3.2.12.2.2.3. Работен диапазон на кислородния датчик (12): ...
 3.2.12.2.2.4. Марка на кислородния датчик: ...
 3.2.12.2.2.5. Идентификационен номер на частта: ...
 3.2.12.2.3. Подаване на въздух: да/не (9)
 3.2.12.2.3.1. Тип (импулсно подаване, въздушна помпа и т.н.): ...
 3.2.12.2.4. Рециркулация на отработилите газове (EGR): да/не (9)
 3.2.12.2.4.1. Характеристики (дебит и т. н.): ...
 3.2.12.2.4.2. Течностна охладителна система: да/не (9)
 3.2.12.2.5. Система за контрол на емисиите от изпаряване на гориво: да/не (9)
 3.2.12.2.5.1. Подробно описание на устройствата и тяхната регулировка: ...
 3.2.12.2.5.2. Чертеж на системата за контрол на изпарението: ...
 3.2.12.2.5.3. Чертеж на въглеродния филтър: ...
 3.2.12.2.5.4. Маса на сухия въглен: ... g
 3.2.12.2.5.5. Схема на резервоара за гориво с посочване на обема и материала: ...
 3.2.12.2.5.6. Чертеж на термозащитния екран между резервоара и изпускателната система: ...
 3.2.12.2.6. Филтър за прахови частици: да/не (9)
 3.2.12.2.6.1. Размери и форма на филтъра за прахови частици (обем):
 3.2.12.2.6.2. Тип и конструкция на филтъра за частици: ...
 3.2.12.2.6.3. Местоположение на филтъра за прахови частици (нормирани разстояния в изпускателната система): ...
 3.2.12.2.6.4. Система/метод на регенериране. Описание и/или чертеж: ...
 3.2.12.2.6.4.1. Брой на работните цикли от тип I или еквивалентни цикли за изпитване на двигателя на изпитвателен стенд, между два цикъла, при които има фаза на регенериране при условия, еквивалентни на изпитване от тип I (разстояние „D“ на фигура 1 в приложение 13): ...
 3.2.12.2.6.4.2. Описание на метода, използван за определяне на броя на циклите между два цикъла, в които има фази на регенериране: ...
 3.2.12.2.6.4.3. Параметри за определяне на нивото на натоварване, изисквано за постигане на регенериране (т.е. температура, налягане и т.н.): ...
 3.2.12.2.6.4.4. Описание на метода, използван за натоварване на системата при методиката на изпитване, описана в точка 3.1 от приложение 13: ...
 3.2.12.2.6.5. Марка на филтъра за прахови частици: ...
 3.2.12.2.6.6. Идентификационен номер на частта: ...
 3.2.12.2.7. Система за бордова диагностика (СБД): да/не (9)
 3.2.12.2.7.1. Писмено описание и/или чертеж на индикатора за неизправност: ...
 3.2.12.2.7.2. Списък и предназначение на всички компоненти, следени от СБД: ...
 3.2.12.2.7.3. Писмено описание (общи принципи на действие) на: ...
 3.2.12.2.7.3.1. Двигатели с принудително запалване
 3.2.12.2.7.3.1.1. Следене на катализатора: ...
 3.2.12.2.7.3.1.2. Установяване на случаите на прекъсване на запалването: ...
 3.2.12.2.7.3.1.3. Следене на кислородния датчик: ...
 3.2.12.2.7.3.1.4. Други компоненти, следени от СБД: ...
 3.2.12.2.7.3.2. Двигатели със запалване чрез сгъстяване
 3.2.12.2.7.3.2.1. Следене на катализатора: ...
 3.2.12.2.7.3.2.2. Следене на филтъра за прахови частици: ...
 3.2.12.2.7.3.2.3. Следене на системата за електронно подаване на гориво: ...
 3.2.12.2.7.3.2.4. Други компоненти, следени от СБД: ...
 3.2.12.2.7.4. Критерии за задействане на индикатора за неизправност (ИН) (определен брой цикли на кормуване или статистически метод): ...
 3.2.12.2.7.5. Списък на всички изходящи кодове на БД и на използваните формати (с обяснения за всеки един): ...
 3.2.12.2.7.6. Производителят на превозното средство се задължава да предоставя изброените по-долу допълнителни сведения с оглед на производството на резервни части или части, необходими при техническо обслужване, съвместими със системата за бордова диагностика, както и на инструменти за диагностика и апаратура за изпитване, освен ако

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
тези сведения не са обект на права на интелектуална собственост или не представляват специфично ноу-хау на производителя или на доставчиците на оригинално оборудване за производителите.
 3.2.12.2.7.6.1. Описание на типа и на броя цикли на разработване, използвани за първоначалното одобрение на типа на превозното средство.
 3.2.12.2.7.6.2. Описание на типа демонстрационен цикъл на БД, използван за първоначалното одобрение на типа на превозното средство по отношение на компонента, следен от СБД.
 3.2.12.2.7.6.3. Пълен списък на всички следени компоненти, предназначени за откриване на неизправности и задействане на индикатора за неизправност (ИН) (установен брой цикли на управление или статистически метод), включително списък на съответните вторични параметри, измервани за всеки от компонентите, следени от СБД. Списък на всички изходящи кодове и формати на СБД (заедно с обяснение за всеки един), използвани за различните компоненти на силовото предаване, свързани с емисиите, както и за различните елементи, които не са свързани с емисиите, когато следенето на въпросния компонент се използва при задействането на ИН. По-специално следва да се обяснят подробно данните, съответстващи на услуга $05 (идентификатор на изпитването $21 до FF) и на услуга $06. В случай на типове превозни средства, използващи комуникационна връзка, съответстваща на стандарта ISO 15765-4 „Пътни превозни средства — Диагностика, използваща локална шина CAN — Част 4: Изисквания към системите, свързани с емисиите“, трябва да се представи изчерпателно обяснение на данните, съответстващи на услуга $06 (идентификатор на изпитването от $00 до FF) за всеки поддържан от СБД идентификатор на наблюдавана позиция.
 3.2.12.2.7.6.4. Информацията, изисквана по настоящата точка, може, например, да бъде оформена чрез попълването на следната таблица, която се прилага към настоящото приложение:
 Компонент
 Код на неизправност
 Методика на следене
 Критерии за откриване на неизправност
 Критерии за активиране на индикатора за неизправност (ИН)
 Вторични параметри
 Подготовка на превозното средство
 Демонстрационно изпитване
 Катализатор
 P0420
 Сигнали от кислородните датчици 1 и 2
 Разлика между сигналите от датчик 1 и датчик 2
 3-ти цикъл
 Честота на въртене на двигателя, товар на двигателя, режим A/F, температура на катализатора
 Два цикъла от тип I
 Тип I
 3.2.12.2.8. Други системи (описание и работа): ...
 3.2.13. Местоположение на обозначението на коефициента на поглъщане (само на двигатели със запалване чрез сгъстяване): ...
 3.2.14. Подробности за всички устройства, предвидени да оказват влияние върху горивната икономичност (когато не са включени в други точки):
 3.2.15. Горивна система с втечнен нефтен газ (ВНГ): да/не (9)
 3.2.15.1. Номер на одобрението (номер на одобрението съгласно Правило No 67): ...
 3.2.15.2. Електронен модул за управление на двигател, захранван с гориво ВНГ
 3.2.15.2.1. Марка(и): ...
 3.2.15.2.2. Тип(ове): ...
 3.2.15.2.3. Възможности за регулиране по отношение на емисиите: ...
 3.2.15.3. Допълнителна документация: ...
 3.2.15.3.1. Описание на системата за защита на катализатора при преминаване от работа с бензин на ВНГ или обратното: ...
 3.2.15.3.2. Схема на системата (електрически връзки, връзки с подналягане, компенсационни гъвкави тръбопроводи и т.н.):
 3.2.15.3.3. Чертеж на символа: ...
 3.2.16. Горивна система с природен газ (ПГ): да/не (9)
 3.2.16.1. Номер на одобрението (номер на одобрението съгласно Правило No 110): ...
 3.2.16.2. Електронен модул за управление за двигател, захранван с природен газ (ПГ)
 3.2.16.2.1. Марка(и): ...
 3.2.16.2.2. Тип(ове): ...
 3.2.16.2.3. Възможности


text:
за регулиране по отношение на емисиите: ...
 3.2.16.3. Допълнителна документация: ...
 3.2.16.3.1. Описание на системата за защита на катализатора при преминаване от работа с бензин на ПГ или обратното: ...
 3.2.16.3.2. Схема на системата (електрически връзки, връзки с подналягане, компенсационни гъвкави тръбопроводи и т.н.): ...
 3.2.16.3.3. Чертеж на символа: ...
 3.4. Двигатели или комбинации от двигатели
 3.4.1. Хибридно електрическо превозно средство: да/не (9)
 3.4.2. Категория на хибридното електрическо превозно средство
 Зареждане на превозното средство отвън/Без зареждане на превозното средство отвън (9)
 3.4.3. Превключвател на работния режим: със/без (9)
 3.4.3.1. Избираеми режими
 3.4.3.1.1. Изцяло електрически: да/не (9)
 3.4.3.1.2. Изцяло на гориво: да/не (9)
 3.4.3.1.3. Хибридни режими: да/не (9)
 (ако отговорът е „да“, кратко описание: ...)
 3.4.4. Описание на устройството за съхраняване на енергия: (акумулаторна батерия, кондензатор, маховик/генератор)
 3.4.4.1. Марка(и): ...
 3.4.4.2. Тип(ове): ...
 3.4.4.3. Идентификационен номер: ...
 3.4.4.4. Вид на електрохимичните елементи в батерията: ...
 3.4.4.5. Енергия: ... (за акумулатор: напрежение и капацитет в Ah за 2 h, за кондензатор: J и т.н.)
 3.4.4.6. Зарядно устройство: бордово/външно/без (9)
 3.4.5. Електрически машини (поотделно се описва всеки тип електрическа машина)
 3.4.5.1. Марка: ...
 3.4.5.2. Тип: ...
 3.4.5.3. Основно предназначение: задвижващ електродвигател/генератор (9)
 3.4.5.3.1. Когато се използва като задвижващ електродвигател: един двигател/няколко двигателя (9) (брой): ...
 3.4.5.4. Максимална мощност: ... kW
 3.4.5.5. Принцип на действие: ...
 3.4.5.5.1. с постоянен ток/с променлив ток/брой на фазите: ...
 3.4.5.5.2. с независимо/последователно/смесено възбуждане (9)
 3.4.5.5.3. синхронен/асинхронен (9)
 3.4.6. Модул за управление
 3.4.6.1. Марка: ...
 3.4.6.2. Тип: ...
 3.4.6.3. Идентификационен номер: ...
 3.4.7. Регулатор на мощността
 3.4.7.1. Марка: ...
 3.4.7.2. Тип: ...
 3.4.7.3. Идентификационен номер: ...
 3.4.8. Автономност на превозното средство в електрически режим на задвижване ... km (в съответствие с приложение 7 към Правило No 101): ...
 3.4.9. Предписания на производителя за предварителна подготовка:
 3.6. Температури, позволени от производителя
 3.6.1. Охладителна система
 3.6.1.1. Охлаждане с течност
 3.6.1.1.1. Максимална температура на изхода: ... K
 3.6.1.2. Охлаждане с въздух
 3.6.1.2.1. Контролна точка:
 3.6.1.2.2. Максимална температура в контролната точка: ... K
 3.6.2. Максимална температура на изхода на междинния охладител: ... K
 3.6.3. Максимална температура на отработилите газове в точката в изпускателната(ите) тръба(и), съседна на изходния(те) фланец(и) на изпускателния колектор: ... K
 3.6.4. Температура на горивото
 3.6.4.1. Минимална: ... K
 3.6.4.2. Максимум: ... K
 3.6.5. Температура на смазочното масло
 3.6.5.1. Минимална: ... K
 3.6.5.2. Максимум: ... K
 3.8. Мазилна система
 3.8.1. Описание на системата
 3.8.1.1. Местоположение на резервоара за смазочно масло: ...
 3.8.1.2. Захранваща система (чрез помпа/впръскване във входна тръба/смесване с горивото и т.н.) (9)
 3.8.2. Маслена помпа
 3.8.2.1. Марка(и): ...
 3.8.2.2. Тип(ове): ...
 3.8.3. Смесване с горивото
 3.8.3.1. Процент: ...
 3.8.4. Маслен охладител: да/не (9)
 3.8.4.1. Чертеж(и): ... или
 3.8.4.1.1. Марка(и): ...
 3.8.4.1.2. Тип(ове): ...
 4. Трансмисия (14)
 4.3. Инерционен момент на маховика на двигателя: ...
 4.3.1. Допълнителен инерционен момент, когато предавателната кутия е в неутрално положение: ...
 4.4. Съединител (тип): ...
 4.4.1. Максимален предаван въртящ момент: ...
 4.5. Предавателна кутия: ...
 4.5.1. Тип (ръчна/автоматична/безстепенна трансмисия) (9)
 4.6. Предавателни числа: ...
 Индекс
 Предавателни числа в предавателната кутия (отношениe на честотата на въртене на двигателя към честотата на въртене на изходящия вал


text:
на предавателната кутия)
 Предавателно число на крайното предаване (отношение на честотата на въртене на изходящия вал на предавателната кутия към честотата на въртене на задвижваното колело)
 Сумарни предавателни числа
 Максимално предавателно число при безстепенно предаване (15)
 1
 2
 3
 4, 5, други
 Минимално предавателно число при безстепенно предаване (15)
 Заден ход
 6. Окачване
 6.6. Гуми и колела
 6.6.1. Комбинация(и) на гума/колело:
 a)
 за всички видове гуми се посочват означението за размера, индексът на товароносимост, символът за скоростната категория;
 б)
 за гуми от категория Z, предназначени за монтиране на превозни средства, чиято максимална скорост е над 300 km/h, се предоставя еквивалентна информация; за колелата се посочват размерът (размерите) на джантата и отстъпът (отстъпите) на колелото.
 6.6.1.1. Оси
 6.6.1.1.1. Ос No 1: ...
 6.6.1.1.2. Ос No 2: ...
 6.6.1.1.3. Ос No 3: ...
 6.6.1.1.4. Ос No 4: ... и т.н.
 6.6.2. Горни и долни граници на радиусите/обиколката на търкаляне (16): ...
 6.6.2.1. Оси
 6.6.2.1.1. Ос No 1: ...
 6.6.2.1.2. Ос No 2: ...
 6.6.2.1.3. Ос No 3: ...
 6.6.2.1.4. Ос No 4: ... и т.н.
 6.6.3. Налягане (налягания) на гумите, предписано(и) от производителя: ... kPa
 9. Каросерия
 9.1. Тип на каросерията (2): ...
 9.10.3. Места
 9.10.3.1. Брой: ...
 (1) Ако начинът за идентификация на типа съдържа знаци, които не се отнасят до описанието на типа превозно средство, компонент или отделен технически възел, предмет на настоящия информационен документ, тези знаци се представят в документацията със символа „?“ (напр. АВС??123??).
 (2) Както е определено в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозни средства (R.E.3), (документ TRANS/WP.29/78/Rev.1/изменение 2, последно изменен с изменение 4).
 (3) Когато има една версия с нормална кабина и друга с кабина със спално отделение, трябва да бъдат посочени и двете конфигурации маси и размери.
 (4) Масата на водача и, когато е приложимо, за членовете на екипажа, се приема за 75 kg (разделя се на 68 kg маса на един пътник и 7 kg багаж, съгласно стандарт ISO 2416—1992), резервоарът за горивото е напълнен до 90 %, а другите системи, съдържащи течност (освен тези, в които се събира използваната вода), до 100 % от обема, определен от производителя.
 (5) За ремаркета или полуремаркета и за превозни средства, свързани с ремарке или полуремарке, които оказват значително вертикално натоварване върху прикачното устройство или опорно-прикачното (седловото) устройство, този товар, разделен на стандартното земно ускорение, е включен в технически допустимата максимална маса.
 (6) Да се попълнят максималните и минималните стойности за всеки вариант.
 (7) В случаи на неконвенционални двигатели и системи, производителят следва да предостави данни, еквивалентни на посочените тук.
 (8) Превозните средства могат да бъдат зареждани както с бензин, така и с газообразно гориво, но когато бензиновата система е монтирана само за аварийни цели или пускане и когато резервоарът за бензин не може да побере повече от 15 литра бензин, за изпитването те се считат за превозни средства, които могат да използват само газообразно гориво.
 (9) Ненужното се зачерква.
 (10) Тази стойност се закръглява до най-близката десета от милиметъра.
 (11) Тази стойност се изчислява с π = 3,1416 и се закръглява до cm3.


text:
(12) Посочва се допускът.
 (13) Определен в съответствие с изискванията на Правило No 85.
 (14) Данните се посочват за всички предложени варианти.
 (15) CVT — Безстепенно предаване (Continuously variable transmission)
 (16) Посочва се какъв.
 Допълнение
 Информация за условията на изпитване
 1. Запалителни свещи
 1.1. Марка: ...
 1.2. Тип: ...
 1.3. Регулировка на искровата междина на запалителната свещ: ...
 2. Индукционна бобина
 2.1. Марка: ...
 2.2. Тип: ...
 3. Използвано смазочно масло
 3.1. Марка: ...
 3.2. Тип: (посочва се процентът на масло в сместа, когато смазочното масло и горивото се смесват) ...
 4. Информация за регулировката на натоварване на динамометричния стенд (информацията да се повтори за всяко изпитване на динамометричния стенд)
 4.1. Тип на каросерията на превозното средство (вариант/версия) ...
 4.2. Тип на предавателната кутия (ръчна/автоматична/безстепенна (вариатор) ...
 4.3. Информация за регулировката на динамометричния стенд при фиксирана товарна крива (ако се използва) ...
 4.3.1. Използван алтернативен метод на регулировка на динамометричния стенд (да/не) ...
 4.3.2. Инерционна маса (kg): ...
 4.3.3. Ефективна мощност, консумирана при 80 km/h, включително загуби при работата на превозното средство на динамометричния стенд (kW) ...
 4.3.4. Ефективна мощност, консумирана при 50 km/h, включително загуби при работата на превозното средство на динамометричния стенд (kW) ...
 4.4. Информация за регулировъчната товарна крива на динамометричния стенд (ако се използва) ...
 4.4.1. Информация за движението по инерция на изпитвателната писта. ...
 4.4.2. Марка и тип на гумите: ...
 4.4.3. Размери на гумите (предни/задни): ...
 4.4.4. Налягане на гумите (предни/задни) (kPa): ...
 4.4.5. Маса на изпитване на превозното средство, включително водача (kg): ...
 4.4.6. Данни за движение по инерция по пътя (ако е имало такова)
 V (km/h)
 V2 (km/h)
 V1 (km/h)
 Средно коригирано време на движение по инерция (s)
 120
 100
 80
 60
 40
 20
 4.4.7. Средна коригирана мощност при движение по път (ако се използва)
 V (km/h)
 CP коригирано (kW)
 120
 100
 80
 60
 40
 20
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 СЪОБЩЕНИЕ
 (максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 Добавка
 към Съобщение No ... за одобрение на тип превозно средство по отношение на емисиите от газообразни замърсители съгласно Правило No 83, серия от изменения 06
 1. ДОПЪЛНИТЕЛНА ИНФОРМАЦИЯ
 1.1. Маса на превозното средство в работно състояние: ...
 1.2. Базова маса на превозното средство: ...
 1.3. Максимална маса на превозното средство: ...
 1.4. Брой места (включително мястото на водача): ...
 1.6. Тип каросерия:
 1.6.1. за категории M1 и M2: каросерия тип „седан“ с 4 врати/ каросерия тип „хечбек“/ каросерия тип „комби“/ каросерия тип „седан“ с две врати/ каросерия тип „кабриолет“/ превозно средство с универсално предназначение (1),
 1.6.2. за категории N1 и N2: камион, лекотоварен камион (1).
 1.7. Задвижващи колела: предни, задни, 4 x 4 (1)
 1.8. Изцяло електрическо превозно средство: да/не (1)
 1.9. Хибридно електрическо превозно средство: да/не (1)
 1.9.1. Категория на хибридното електрическо превозно средство: зареждане на превозното средство отвън/без зареждане на превозното средство отвън (1)
 1.9.2. Превключвател на работния режим: със/без (1)
 1.10. Идентификация на двигателя: ...
 1.10.1. Работен обем на двигателя: ...
 1.10.2. Система за горивоподаване: директно впръскване/индиректно впръскване (1)
 1.10.3. Препоръчано от производителя гориво: ...
 1.10.4. Максимална мощност: ... kW при ...


text:
min– 1
 1.10.5. Устройство за принудително пълнене: да/не (1)
 1.10.6. Запалителна система: запалване чрез сгъстяване/принудително запалване (1)
 1.11. Силово предаване (при изцяло електрическо превозно средство или хибридно електрическо превозно средство) (1)
 1.11.1. Максимална полезна мощност: ... kW при: ... до. ... min– 1
 1.11.2. Максимална мощност за тридесет минути: ... kW
 1.12. Тягов акумулатор (при изцяло електрическо превозно средство или хибридно електрическо превозно средство)
 1.12.1. Номинално напрежение: ... V
 1.12.2. Капацитет (при разреждане за 2 h): ... Ah
 1.13. Предаване
 1.13.1. Ръчна, автоматична или безстепенна трансмисия (1)
 (2): ...
 1.13.2. Брой предавателни числа: ...
 1.13.3. Сумарни предавателни числа (включително обиколка на въртене на гумите при натоварване): скорост на движение в km/h на всеки 1 000 min– 1
 Първа предавка: ... Шеста предавка: ...
 Втора предавка: ... Седма предавка: ...
 Трета предавка: ... Осма предавка: ...
 Четвърта предавка: ... Свръхдиректна (ускоряваща): ...
 Пета предавка: ...
 1.13.4. Крайно предавателно число: ...
 1.14. Гуми: ...
 1.14.1. Тип: ...
 1.14.2. Размери: ...
 1.14.3. Обиколка на търкаляне под товар: ...
 1.14.4. Обиколка на търкаляне на гумите, използвани при изпитване от тип 1:
 2. РЕЗУЛТАТИ ОТ ИЗПИТВАНЕТО
 2.1. Резултати от изпитванията за емисии в отработилите газове от изпускателната тръба ...
 Класификация на емисиите: серия от изменения 06
 Номер на одобрението на типа, ако превозното средство не е базово (1):
 Резултат от изпитване от тип I
 Изпитване
 CO
 (mg/km)
 THC
 (mg/km)
 NMHC
 (mg/km)
 NOx
 (mg/km)
 THC + NOx
 (mg/km)
 Частици
 (mg/km)
 Частици
 (#/km)
 Измерено (3)
 (6)
 1
 2
 3
 Измерена средна стойност
 (M) (3)
 (6)
 Ki (3)
 (7)
 (4)
 Средна стойност, изчислена с Ki
 (M.Ki) (6)
 (5)
 DF (3)
 (7)
 Крайна средна стойност, изчислена с Ki и DF
 (M.Ki.DF) (8)
 Пределна стойност
 Положение на вентилатора на охлаждащата система на двигателя по време на изпитването:
 Височина на долния ръб над земята: ... cm
 Положение на центъра на вентилатора по напречното направление: ... cm
 наляво/надясно от осевата линия на превозното средство (1)
 Информация за стратегията за регенериране
 D— брой работни цикли между два (2) цикъла, в които има фаза на регенериране. ...
 d— брой работни цикли, необходими за регенериране: ...
 Тип II: ... процента
 Тип III: ...
 Тип IV: ... g/изпитване
 Тип V: Тип изпитване за дълготрайност: цялостно изпитване на превозното средство/изпитване за стареене на изпитвателен стенд/без изпитване (1)
 —
 коефициент на влошаване (DF): изчислен/присвоен (1)
 —
 да се посочат стойностите (DF): ...
 Тип VI:
 Тип VI
 CO (mg/km)
 THC (mg/km)
 Измерена стойност
 2.1.1. Да се възпроизведе таблицата за едногоривни превозни средства, работещи с газ, за всяко от еталонните горива от ВНГ или от ПГ/биометан, като се посочи дали резултатите са измерени или изчислени. В случай на двугоривно превозно средство, проектирано да работи с бензин или с ВНГ, или с ПГ/биометан: да се възпроизведе таблицата за всяко от еталонните горива от ВНГ или от ПГ/биометан, като се посочи дали резултатите са измерени или изчислени, и да се възпроизведе таблицата за крайния резултат (единствен) на емисиите на превозното средство при работа с ВНГ или с ПГ/биометан. В случай на други двугоривни превозни средства и превозни средства, предназначени да работят със


text:
смес от горива, да се посочат резултатите при работа и с двата вида еталонни горива.
 Изпитване на системата за бордова диагностика
 2.1.2. Писмено описание и/или чертеж на индикатора за неизправност (ИН): ...
 2.1.3. Списък и функции на всички компоненти, следени от БД: ...
 2.1.4. Писмено описание (общи принципи на действие) на: ...
 2.1.4.1.
 Установяване на случаите на прекъсване на запалването (9): ...
 2.1.4.2.
 Следене на катализатора (9): ...
 2.1.4.3.
 Следене на кислородния датчик (9): ...
 2.1.4.4.
 Други компоненти, следени от СБД (9): ...
 2.1.4.5.
 Следене на катализатора (10): ...
 2.1.4.6.
 Следене на филтъра за прахови частици (10): ...
 2.1.4.7.
 Следене на системата за електронно подаване на гориво (10): ...
 2.1.4.8.
 Други компоненти, следени от СБД: ...
 2.1.5. Критерии за задействане на индикатора за неизправност (ИН) (определен брой цикли на кормуване или статистически метод): ...
 2.1.6. Списък на всички изходящи кодове на БД и на използваните формати (с обяснения за всеки един): ...
 2.2. Данни за емисиите, необходими за изпитване за пригодност за движение по пътищата
 Изпитване
 Стойност на CO
 (обемни %)
 Ламбда (11)
 Честота на въртене на двигателя
 (min – 1)
 Температура на маслото на двигателя
 (°C)
 Изпитване при ниска честота на въртене на двигателя на празен ход
 Не се прилага
 Изпитване при висока честота на въртене на двигателя на празен ход
 2.3. Каталитични преобразуватели: да/не (1)
 2.3.1. Оригинален каталитичен преобразувател, подложен на изпитвания за всички приложими изисквания на настоящото правило, да/не (1)
 2.4. Резултати от изпитването за непрозрачност на дима (12)
 (1) ...
 2.4.1. При постоянни скорости (вж. номера на протокола от изпитването на техническата служба): ...
 2.4.2. Изпитвания при свободно ускоряване
 2.4.2.1.
 Измерена стойност на коефициента на поглъщане: ... m– 1
 2.4.2.2.
 Коригирана стойност на коефициента на поглъщане: ... m– 1
 2.4.2.3.
 Местоположение върху превозното средство на символа за коефициента на поглъщане: ...
 4. ЗАБЕЛЕЖКИ:
 ...
 (1) Ненужното се зачерква (има случаи, когато е възможно повече от едно вписване и не е необходимо да се зачерква нищо).
 (2) В случай на превозни средства, оборудвани с автоматични предавателни кутии, трябва да се предоставят всички необходими технически данни относно трансмисията.
 (3) Когато е приложимо.
 (4) Не се прилага.
 (5) Средна стойност, получена чрез събиране на средните стойности (M.Ki), изчислени за THC и NOx.
 (6) Закръглено до втория знак след десетичната запетая.
 (7) Закръглено до четвъртия знак след десетичната запетая.
 (8) Закръглено до един знак повече, отколкото е на граничната стойност.
 (9) Отнася се за превозни средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване.
 (10) Отнася се за превозни средства с двигатели с принудително запалване.
 (11) Ламбда: вж. точка 5.3.7.3 от настоящото правило
 (12) Измерванията на непрозрачността на дима се извършват съгласно разпоредбите, посочени в Правило No 24.
 Допълнение 1
 Информация относно бордовата диагностика
 Както е отбелязано в точка 3.2.12.2.7.6 от информационния документ в приложение 1 към настоящото правило, съдържащите се в настоящото допълнение сведения се предоставят от производителя на превозното средство с оглед на производството на резервни части или части за техническо обслужване, съвместими със системата за бордова диагностика, както и на инструменти за диагностика и апаратура за изпитване.
 При поискване,


text:
на недискриминационен принцип се предоставя следната информация на всеки заинтересован производител на части, оборудване за диагностика или изпитвания:
 1.
 Описание на типа и на броя цикли на разработване, използвани за първоначалното одобрение на типа на превозното средство.
 2.
 Описание на типа демонстрационен цикъл на БД, използван за първоначалното одобрение на типа на превозното средство по отношение на компонента, следен от СБД.
 3.
 Пълен списък на всички следени компоненти, предназначени за откриване на неизправности и задействане на индикатора за неизправност (ИН) (установен брой цикли на управление или статистически метод), включително списък на съответните вторични параметри, измервани за всеки от компонентите, следени от СБД, както и списък на всички изходящи кодове и формати на СБД (заедно с обяснение за всеки един), използвани за различните компоненти на силовото предаване, свързани с емисиите, както и за различните елементи, които не са свързани с емисиите, когато следенето на въпросния компонент се използва при задействането на ИН. По-специално следва да се обяснят подробно данните, съответстващи на услуга $05 (идентификатор на изпитването от $21 до FF) и на услуга $06. В случай на типове превозни средства, използващи комуникационна връзка, съответстваща на стандарта ISO 15765-4 „Пътни превозни средства — Диагностика, използваща локална шина CAN — Част 4: Изисквания към системите, свързани с емисиите“, трябва да се представи изчерпателно обяснение на данните, съответстващи на услуга $06 (идентификатор на изпитването от $00 до FF) за всеки поддържан от СБД идентификатор на наблюдавана позиция.
 Тази информация може да бъде представена под формата на таблица, както следва:
 Компонент
 Код на неизправност
 Методика на следене
 Критерии за откриване на неизправност
 Критерии за активиране на индикатора за неизправност (ИН)
 Вторични параметри
 Подготовка на превозното средство
 Демонстрационно изпитване
 Катализатор
 P0420
 Сигнали от кислородните датчици 1 и 2
 Разлика между сигналите от датчик 1 и датчик 2
 3-ти цикъл
 Честота на въртене на двигателя, товар на двигателя, режим A/F, температура на катализатора
 Два цикъла от тип I
 Тип I
 Допълнение 2
 Сертификат на производителя за съответствие с изискванията за работа на БД в реални условия
 ...
 (Производител)
 ...
 (Адрес на производителя)
 Удостоверява, че:
 1.
 Типовете превозни средства, посочени в приложение към настоящия сертификат, отговарят на разпоредбите на точка 7 от допълнение 1 към приложение 11 към настоящото правило по отношение на работата в реални условия на СБД при всякакви разумно допустими условия на движение.
 2.
 Планът (плановете), описващ(и) подробните технически критерии за увеличаване на числителя и знаменателя за всяко проследяване, който(ито) е/са приложен(и) към настоящия сертификат, е/са верен(верни) и пълен(пълни) за всички типове превозни средства, за които се прилага настоящият сертификат.
 Съставено в ... на ...
 [място]
 [дата]
 ...
 [подпис на представителя на производителя]
 Приложения:
 a)
 списък на типовете превозни средства, за които се прилага настоящият сертификат;
 б)
 план(ове), описващ(и) подробните технически критерии за увеличаване на числителя и знаменателя за всяко проследяване, както и план(ове) за изключване на числители, знаменатели и основен знаменател.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКАТА ЗА ОДОБРЕНИЕ
 В маркировката за одобрение, издадена и поставена на превозно средство в съответствие с точка 4 от настоящото правило, номерът на одобрението на типа трябва да бъдат


text:
придружаван от буква от азбуката, присвоена съгласно таблица 1 от настоящото приложение, която отразява категорията и класа на превозното средство, до които е ограничено одобрението.
 В настоящото приложение е зададено как изглежда тази маркировка и е даден пример за начина на съставянето ѝ.
 Показаната по-долу схема представя общото оформление, пропорции и съдържание на маркировката. Указано е значението на числата и буквата от азбуката, както и са посочени източниците за определяне на съответната алтернатива за всеки случай на одобрение.
 Следното изображение е практически пример на оформлението на маркировката.
 Показаната по-горе маркировка, поставена на превозно средство в съответствие с точка 4 от настоящото правило, показва, че съответният тип превозно средство е бил одобрен в Обединеното кралство (E11), в съответствие с Правило No 83 с номер на одобрение 2439. Номерът указва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на настоящото правило включена серия от изменения 06. Освен това придружаващата буква (J) означава, че превозното средство принадлежи на категория превозни средства M или N1,I.
 Таблица 1
 Букви за горивото, двигателя и категорията превозно средство
 Буква
 Категория и клас на превозното средство
 Тип на двигателя
 J
 M, N1 клас I.
 PI
 CI
 K
 M1 за посрещане на специфични социални нужди
 (с изключение на M1G)
 CI
 L
 N1, клас II
 PI
 CI
 M
 N1, клас III, N2
 PI
 CI
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4A
 ИЗПИТВАНЕ ОТ ТИП I
 (Проверка на емисиите от изпускателната тръба след пускане на студен двигател)
 1. ПРИЛОЖИМОСТ
 Настоящото приложение заменя по същество предишното приложение 4.
 2. ВЪВЕДЕНИЕ
 Настоящото приложение описва методиката на изпитване от тип I, посочено в точка 5.3.1 от настоящото правило. Когато еталонното гориво е втечнен нефтен газ или природен газ/биометан, се прилагат също така и разпоредбите на приложение 12.
 3. УСЛОВИЯ НА ИЗПИТВАНЕТО
 3.1. Условия на околната среда
 3.1.1. По време на изпитването температурата на изпитвателното помещение трябва да бъде между 293 K и 303 K (20 °C и 30 °C). Абсолютната влажност (Н) на въздуха в изпитвателното помещение или на всмуквания от двигателя въздух трябва да бъде такава, че:
 5,5 ≤ H ≤ 12,2 (g H2O/kg сух въздух)
 Измерва се абсолютната влажност (Н).
 Измерват се следните температури:
 околна температура в изпитвателното помещение;
 температура на системата за разреждане и на системата за вземане на проби, изисквани за системи за измерване на емисиите, определени в допълнения 2—5 към настоящото приложение.
 Измерва се атмосферното налягане.
 3.2. Изпитвателно превозно средство
 3.2.1. Превозното средство трябва да е в добро техническо състояние. То трябва да е разработено и да е изминало преди изпитването не по-малко от 3 000 km.
 3.2.2. Устройството за отвеждане на отработилите газове не трябва да има изтичания, които да са в състояние да намалят количеството на събирания газ, като това количество трябва да бъде равно на отделяното от двигателя.
 3.2.3. Може да се проконтролира херметичността на всмукателната система, за да е сигурно, че смесообразуването не се променя от инцидентно засмукване на въздух.
 3.2.4. Настройките на двигателя и на устройствата за управление на превозното средство трябва да са еднакви с предписаните от производителя. Това изискване се прилага също така по-специално към регулировките при


text:
работа на празен ход (скорост на въртене и съдържание на въглероден окис в отработилите газове), към устройството за пускане на студен двигател и към системата за очистка на отработилите газове.
 3.2.5. Превозното средство, което следва да се изпитва, или еквивалентно превозно средство, трябва при необходимост да бъде оборудвано с устройство, позволяващо измерването на характерни параметри, необходими за регулиране на динамометричния стенд, в съответствие с точка 5 от настоящото приложение.
 3.2.6. Техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията, може да провери дали превозното средство съответства на посочените от производителя експлоатационни характеристики и дали е пригодено за нормално движение, и по-специално дали е в състояние да потегля при студен или при топъл двигател.
 3.3. Гориво, използвано при изпитването
 3.3.1. За изпитване се използва подходящо еталонно гориво, определено в приложение 10 към настоящото правило.
 3.3.2. Превозните средства, които работят с бензин или с ВНГ, или с ПГ/биометан, се изпитват в съответствие с приложение 12 с подходящото(ите) еталонно(и) гориво(а), определено(и) в приложение 10а.
 3.4. Инсталация на превозното средство
 3.4.1. Превозното средство трябва да бъде приблизително хоризонтално по време на изпитването, за да се избегне всяко неправилно разпределение на горивото.
 3.4.2. Превозното средство се обдухва с въздушна струя с променлива скорост. Честотата на въртене на вентилатора трябва да е в работния обхват от 10 km/h до най-малко 50 km/h или в работния обхват от 10 km/h до най-малко максималната скорост на използвания цикъл на изпитване. В работния обхват от 10 km/h до 50 km/h линейната скорост на въздуха при изхода на вентилатора да е в границите на ± 5 km/h от съответстващата скорост на валците на динамометричния стенд. В обхвата над 50 km/h трябва да е в границите на ± 10 km/h от съответстващата скорост на валците. При скорости на валците, които не надвишават 10 km/h, линейната скорост на въздуха може да бъде нулева.
 Посочената по-горе скорост на въздуха се определя като усреднена стойност от определен брой точки на измерване, които:
 а)
 при вентилатори с квадратни изходи са разположени в центъра на всеки квадрат, като целият изход на вентилатора се разделя на 9 зони (както хоризонталните, така и вертикалните страни на изхода на вентилатора се разделят на три равни части);
 б)
 при кръгли изходи на вентилатора изходът трябва да бъде разделен на 8 еднакви дъги чрез вертикални, хоризонтални и наклонени под 45° линии. Точките на измерване лежат върху разполовяващата всяка дъга (22,5°) радиална линия, на разстояние две трети от пълния радиус (както е показано на схемата по-долу).
 Тези измервания се правят без превозно средство или друго препятствие пред вентилатора.
 Устройството за измерване на линейната скорост на въздуха трябва да се намира на разстояние между 0 и 20 cm от изхода за въздуха.
 Окончателният избор на вентилатор трябва да има следните характеристики:
 a)
 повърхност: най-малко 0,2 m2;
 б)
 височина на долния ръб над земята: приблизително 0,2 m;
 в)
 разстояние от предната част на превозното средство: приблизително 0,3 m.
 Другата възможност е да се поддържа скорост на вентилатора, осигуряваща най-малко 6 m/s скорост на въздушния поток (21,6 km/h).
 Височината и напречното положение на охлаждащия вентилатор могат да


text:
се променят, ако е целесъобразно.
 4. ИЗПИТВАТЕЛНО ОБОРУДВАНЕ
 4.1. Динамометричен стенд
 Изискванията за динамометричния стенд са дадени в допълнение 1.
 4.2. Система за разреждане на отработилите газове
 Изискванията за системата за разреждане на отработилите газове са дадени в допълнение 2.
 4.3. Вземане на проби и анализ на газообразни емисии
 Изискванията за вземане на проби и анализ на газообразни емисии са дадени в допълнение 3.
 4.4. Оборудване за измерване на масата на емисиите на частици
 Изискванията за вземане на проби и измерване на масата на емисиите на частици са дадени в допълнение 4.
 4.5. Оборудване за измерване на емисиите като брой частици
 Изискванията за вземане на проби и измерване на броя частици са дадени в допълнение 5.
 4.6. Общо оборудване на изпитвателното помещение
 Следните температури се измерват с точност ± 1,5 К:
 a)
 околна температура в изпитвателното помещение;
 б)
 всмуквания въздух от двигателя;
 в)
 температура на системата за разреждане и на системата за вземане на проби, изисквани за системи за измерване на емисиите, определени в допълнения 2—5 към настоящото приложение.
 Атмосферното налягане трябва да може да се измерва с точност ± 0,1 кРа.
 Абсолютната влажност (Н) трябва да може да се измерва с точност ± 5 %.
 5. ИЗМЕРВАНЕ НА СЪПРОТИВЛЕНИЕТО ПРИ ДВИЖЕНИЕ ПО ПЪТЯ НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО
 5.1. Методика на изпитване
 Процедурата за измерване на съпротивлението при движение по пътя на превозното средство е описана в допълнение 7.
 Тази процедура не се изисква, ако натоварването на динамометричния стенд е определено в зависимост от базовата маса на превозното средство.
 6. ИЗПИТВАТЕЛНА МЕТОДИКА ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕТО НА ЕМИСИИ
 6.1. Изпитвателен цикъл
 Изпитвателният цикъл, състоящ се от част първа (градски цикъл) и част втора (извънградски цикъл), е илюстриран на фигура 1. По време на пълното изпитване елементарният градски цикъл се провежда четири пъти, последван от част втора.
 6.1.1. Елементарен градски цикъл
 Част първа на изпитвателния цикъл се състои от 4 пъти елементарния градски цикъл, определен в таблица 1, илюстриран на фигура 2 и обобщен по-долу.
 Разбивка по фази:
 Време (s)
 %
 Работа на празен ход
 60
 30,8
 35,4
 Отрицателно ускорение, съединителят е отделен
 9
 4,6
 Промяна на предавка
 8
 4,1
 Ускорения
 36
 18,5
 Периоди на постоянна скорост
 57
 29,2
 Отрицателни ускорения
 25
 12,8
 Общо
 195
 100
 Разбивка според използваните предавки:
 Време (s)
 %
 Работа на празен ход
 60
 30,8
 35,4
 Отрицателно ускорение, съединителят е отделен
 9
 4,6
 Промяна на предавка
 8
 4,1
 Първа предавка
 24
 12,3
 Втора предавка
 53
 27,2
 Трета предавка
 41
 21
 Общо
 195
 100
 Обща информация:
 Средна скорост по време на изпитването
 :
 19 km/h.
 Ефективно време на движение
 :
 195 s
 Преминато за един цикъл теоретично разстояние
 :
 1,013 km
 Еквивалентно разстояние за четирите цикъла
 :
 4,052 km
 6.1.2. Извънградски цикъл
 Част втора на изпитвателния цикъл се състои от извънградски цикъл, определен в таблица 2, илюстриран на фигура 3 и обобщен по-долу.
 Разбивка по фази:
 Време (s)
 %
 Работа на празен ход
 20
 5
 Отрицателно ускорение, съединителят е отделен
 20
 5
 Промяна на предавка
 6
 1,5
 Ускорения
 103
 25,8
 Периоди на постоянна скорост
 209
 52,2
 Отрицателни ускорения
 42
 10,5
 Общо


text:
400
 100
 Разбивка според използваните предавки:
 Време (s)
 %
 Работа на празен ход
 20
 5
 Отрицателно ускорение, съединителят е отделен
 20
 5
 Промяна на предавка
 6
 1,5
 Първа предавка
 5
 1,3
 Втора предавка
 9
 2,2
 Трета предавка
 8
 2
 Четвърта предавка:
 99
 24,8
 Пета предавка
 233
 58,2
 Общо
 400
 100
 Обща информация:
 Средна скорост по време на изпитването
 :
 62,6 km/h.
 Ефективно време на движение
 :
 400 s
 Преминато за един цикъл теоретично разстояние
 :
 6,955 km
 Максимална скорост
 :
 N3: 120 km/h.
 Максимално ускорение
 :
 0,833 m/s2
 Максимално отрицателно ускорение
 :
 – 1,389 m/s2
 6.1.3. Използване на предавателната кутия
 6.1.3.1. Ако максималната скорост, която може да се постигне на първа предавка, е под 15 km/h, втората, третата и четвърта предавка се използват за градския цикъл (част първа), а втора, трета, четвърта и пета предавка се използват за извънградския цикъл (част втора). Втора, трета и четвърта предавка също могат да се използват за градския цикъл (част първа), а втора, трета, четвърта и пета предавка — за извънградския цикъл (част втора), когато в инструкциите на производителя се препоръчва потегляне на втора скорост на равен терен, или когато първа предавка се определя като предавка, която е запазена за движение по пресечена местност, с използване на висока проходимост или при теглене.
 На превозните средства, които не достигат указаните за изпитвателния цикъл ускорение и максимална скорост, управлението на газта се задейства докрай, докато отново се достигне до указаната изпитвателна крива. Отклоненията от изпитвателния цикъл се документират в протокола от изпитването.
 Превозни средства, оборудвани с предавателни кутии с полуавтоматично управление, се изпитват, като се използват предавки, които обикновено се ползват за движение по пътищата, и превключвателят на предавките се използва в съответствие с инструкциите на производителя.
 6.1.3.2. Превозните средства, оборудвани с напълно автоматична предавателна кутия, се изпитват, като се включва най-високата предавка („drive“). Педалът за газта се използва по такъв начин, че да се получи възможно най-равномерно ускорение, осигуряващо превключване на предавките в нормалната им последователност. Освен това посочените в таблици 1 и 2 от настоящото приложение точки на превключване на предавките не се използват, а ускорението продължава в рамките на периода, изобразен от правата линия, която свързва края на всеки период на празен ход с началото на всеки следващ период на движение с постоянна скорост. Необходимо е да се спазват допустимите отклонения, посочени в точки 6.1.3.4 и 6.1.3.5 по-долу.
 6.1.3.3. Превозните средства, оборудвани със свръхдиректна (ускоряваща) предавка, която водачът може да задейства, се изпитват с незадействана свръхдиректна (ускоряваща) предавка при градския цикъл (част първа) и със задействана свръхдиректна предавка при извънградския цикъл (част втора).
 6.1.3.4. Допуска се толеранс от ± 2 km/h между указаната скорост и теоретичната скорост по време на ускорението, по време на постоянната скорост и по време на отрицателното ускорение, когато се използват спирачките на превозното средство. Ако без да се използват спирачките забавянето на превозното средство протича по-бързо от предвиденото, се прилагат единствено разпоредбите на точка 6.4.4.3 по-долу. При промяна на режима на работа се допускат отклонения в скоростта, по-големи от предписаните, при условие че във всеки един от случаите


text:
продължителността на отклонението не надхвърля 0,5 сек.
 6.1.3.5. Толерансите за време са ± 1 s. Горните толеранси се прилагат както в началото, така и в края на всеки период с промяна на предавка за градския цикъл (част първа) и за операции No 3, 5 и 7 от извънградския цикъл (част втора). Трябва да се отбележи, че отпуснатото време от 2 секунди включва времето за смяна на предавката и известен времеви отрязък за изравняване със стойностите на цикъла при необходимост.
 6.2. Подготовка на изпитването
 6.2.1. Регулиране на натоварването и на инерцията
 6.2.1.1. Натоварване, определено с изпитване на превозното средство при движение по пътя
 Динамометричният стенд трябва да се регулира така, че общият инерционен момент на въртящите се маси да симулира инерцията и другите сили на съпротивление при движение по пътя, които действат на превозното средство при движението по пътя. Средствата, чрез които това натоварване се определя, са описани в точка 5 от настоящото приложение.
 Динамометър с характеристика за постоянен товар: симулаторът на натоварването трябва да бъде настроен да поема мощността, предавана на задвижващите колела при постоянна скорост от 80 km/h, като се отчита поглъщаната мощност при 50 km/h.
 Динамометър с характеристика при променлив товар: симулаторът на натоварването трябва да бъде настроен да поема мощността, предавана на задвижващите колела при постоянна скорост от 120, 100, 80, 60, 40 и 20 km/h.
 6.2.1.2. Натоварване, определено в зависимост от базовата маса на превозното средство
 Със съгласието на производителя може да се използва следният метод:
 Спирачката се регулира така, че да поема натоварването върху задвижващите колела при постоянна скорост от 80 km/h в съответствие с таблица 3.
 Ако съответната еквивалентна инерционна маса не е налична на използвания динамометричен стенд, се използва най-близката до базовата маса на превозното средство по-висока стойност.
 В случай на превозни средства, различни от леки автомобили, с базова маса над 1 700 kg или превозни средства, на които всички колела са постоянно задвижващи, стойностите за мощността, дадени в таблица 3, се умножават по коефициента 1,3.
 6.2.1.3. Използваният метод и получените стойности (еквивалентна инерционна маса — параметър за настройка на характеристиката) се документират в протокола от изпитването.
 6.2.2. Предварителни изпитвателни цикли
 Ако е необходимо се провеждат предварителни изпитвателни цикли за определяне на най-подходящия начин за задействане на управлението на газта и спирачката, с цел изпълнението на цикъл, който възпроизвежда теоретичния цикъл в предписаните пределни стойности.
 6.2.3. Налягане в гумите
 Налягането в гумите трябва да бъде същото като определеното от производителя и да се използва за предварителното изпитване на път за регулиране на динамометъра. Налягането в гумите може да се увеличи с максимум 50 % от препоръчаното от производителя при използване на динамометър с два барабана. Действително използваното налягане се отбелязва в протокола от изпитването.
 6.2.4. Измерване на фоновата концентрация на праховите частици
 Фоновата концентрация на частиците във въздуха за разреждане може да се измери, като въздухът за разреждане за разреждане се изпрати да премине през филтрите за прахови частици. Въздухът за разреждане трябва да се взема от точката, от която се взема и пробата от прахови частици. Измерване може да бъде направено преди


text:
или след изпитването. Измерванията на масата на праховите частици могат да бъдат коригирани с приспадане на концентрациите за фоновия брой частици от стойностите, измерени в системата за разреждане на отработилите газове. Допустимата концентрация за фоновия брой частици трябва да е ≤ 1mg/km (или еквивалентната маса върху филтъра). Ако концентрацията надвишава това ниво, се използва стойност по подразбиране 1 mg/km (или еквивалентната маса върху филтъра). Когато резултатът от приспадането на концентрациите за фоновия брой частици е отрицателен, резултатът за масата на праховите частици се приема за нула.
 6.2.5. Измерване на фоновия брой частици
 Приспадането на фоновия брой частици може да бъде определено посредством вземане на проба от въздуха за разреждане, взет от точка след филтрите за частици и въглеводороди в системата за измерване на броя частици. Не се допуска коригиране на измерванията на фоновия брой частици за целите на одобрението на типа, но то може да бъде използвано по искане на производителя за установяване на съответствието на производството и на съответствието на експлоатацията, когато има признаци, че приносът на тунела към концентрациите за фоновия брой частици на тунела за разреждане е значителен.
 6.2.6. Избор на филтър за масата на частиците
 За градските и за извънградските фази на комбинирания цикъл трябва да се използва единичен филтър за прахови частици без вторичен филтър.
 Двойни филтри за прахови частици, един за градската и един за извънградската фаза, могат да бъдат използвани без вторични филтри само когато увеличаването на падането на налягането напречно на филтъра за вземане на проби между началото и края на изпитването за емисии се очаква иначе да надвиши 25 kPa.
 6.2.7. Подготовка на филтъра за масата на частиците
 6.2.7.1. Филтрите за вземане на проба за масата на емисиите на частици се привеждат в работно състояние (по отношение на температурата и влажността) преди изпитването в климатизирана камера, като се поставят в отворен съд, който е защитен от проникването на прах, в продължение на най-малко 2 и на не повече от 80 часа. След тази подготовка незамърсените филтри се претеглят и съхраняват до момента на използването им. Ако филтрите не се използват до един час от изваждането им от камерата за претегляне, те се претеглят отново.
 6.2.7.2. Ограничението от един час може да бъде заменено със срок от осем часа, ако е изпълнено едно или и двете посочени по-долу условия:
 6.2.7.2.1.
 стабилизираният филтър се поставя и съхранява в запечатан филтродържател със затворени краища, или
 6.2.7.2.2.
 стабилизираният филтър се поставя и съхранява в запечатан филтродържател, който тогава незабавно се поставя в тръба за проби, в която няма поток.
 6.2.7.3. Системата за взимане на проби на прахови частици се пуска и подготвя за действие.
 6.2.8. Подготовка за измерване на броя на частици
 6.2.8.1. Специфичната система за разреждане на частиците и оборудването за измерване се пускат и подготвят за вземане на проба.
 6.2.8.2. Преди изпитването (изпитванията) трябва да се потвърди правилното функциониране на елементите на системата за вземане проби от частици: брояча на частици и уловителя на летливи частици, съгласно допълнение 5, точки 2.3.1 и 2.3.3:
 Преди всяко изпитване трябва да се изпита реакцията на брояча


text:
на частици за точка близо до нулата, като броячът също така се изпитва ежедневно при високи концентрации на прахови частици с използването на околния въздух.
 Когато всмукателния отвор на системата е оборудван с ВВФПЧ, трябва да се докаже, че цялата система за вземане на проби за частици няма изтичания.
 6.2.9. Проверка на газовите анализатори
 Анализаторите на емисии от газовете се нулират и калибрират. Торбите за проби се изпразват.
 6.3. Подготвителна процедура
 6.3.1. За целите на измерването на праховите частици, най-много 36 часа и най-малко 6 часа преди изпитването част втора от цикъла, описан в точка 6.1 от настоящото приложение, се използва за предварителна подготовка на превозното средство. Провеждат се три последователни цикъла. Регулирането на динамометъра се извършва съгласно точка 6.2.1 по-горе.
 По искане на производителя предварителната подготовка на превозните средства с двигатели с принудително запалване може да се състои от един цикъл на движение от част първа и два цикъла на движение от част втора.
 В случай на изпитвателно съоръжение, в което е възможно замърсяването на изпитване на превозно средство с ниски емисии на частици с остатъчни вещества от предишно изпитване на превозно средство с високи емисии на частици, за целите на предварителната подготовка на оборудването за вземане на проба се препоръчва провеждането на цикъл на кормуване на превозното средство с ниски емисии на частици с постоянна скорост 120 km/h и продължителност 20 минути, последван от три последователни цикъла от част втора.
 След тази предварителна подготовка и преди изпитването превозните средства трябва да се съхраняват в помещение, в което се поддържа относително постоянна температура между 293 и 303 K (20 °C и 30 °C). Тази подготовка трябва да трае поне шест часа и да продължи, докато температурата на маслото на двигателя и охладителната течност, ако има такава, не се окаже в рамките на ± 2 K от температурата на помещението.
 Ако производителят поиска, изпитването може да се проведе не по-късно от 30 часа след като превозното средство е било в движение при неговата нормална температура.
 6.3.3. За моторните превозни средства с двигатели с принудително запалване, които работят с ВНГ или с ПГ/биометан, или които са оборудвани да работят с бензин или с ВНГ, или с ПГ/биометан, между изпитването с първото еталонно газооразно гориво и изпитването с второто еталонно газообразно гориво температурата на изпитваното превозно средство се привежда до работен режим преди изпитването с второто еталонно гориво. Това привеждане на температурата до работен режим се осъществява с второто еталонно гориво, като се извършва един подготвителен цикъл, състоящ се от една част първа (движение при градски условия) и два пъти част втора (движение при извънградски условия) на изпитвателния цикъл, описан в допълнение 1 към настоящото приложение. По искане на производителя и със съгласието на техническата служба това привеждане на температурата до работен режим може да се удължи. Регулировките на динамометъра са посочени в точка 6.2 от настоящото приложение.
 6.4. Методика на изпитване
 6.4.1. Пускане на двигателя
 6.4.1.1. Двигателят се пуска посредством устройствата, предвидени за тази цел съгласно инструкциите на производителя, включени в ръководството за водача на произведените превозни средства.
 6.4.1.2. Първият цикъл


text:
започва от началото на процедурата по пускане на двигателя.
 6.4.1.3. В случай на използване на ВНГ или ПГ/биометан като гориво, се допуска пускане на двигателя с бензин и преминаване на ВНГ или на ПГ/биометан след предварително определен период от време, който водачът не може да променя.
 6.4.2. Работа на празен ход
 6.4.2.1. Предавателна кутия с ръчно или полуавтоматично управление, вж. таблици 1 и 2.
 6.4.2.2. Предавателна кутия с автоматично управление
 След първоначално включване лостът за превключване не трябва да бъде задействан по време на изпитването с изключение на случая, определен в точка 6.4.3.3 по-долу, или в случай че лостът за превключване може да задейства свръхдиректната (ускоряваща) предавка, ако има такава.
 6.4.3. Ускорявания
 6.4.3.1. Ускоряванията се извършват така, че степента на ускорението да е колкото е възможно по-постоянна по време на съответната фаза.
 6.4.3.2. Ако ускорението не може да бъде извършено в посоченото време, допълнителното необходимо време се приспада ако е възможно от времето, разрешено за превключване на предавка, или при невъзможност за това — от следващия период на постоянна скорост.
 6.4.3.3. Предавателна кутия с автоматично управление
 Ако ускорението не може да се извърши в предписаното време, лостът за превключване на предавките се задейства в съответствие с изискванията за предавателни кутии с ръчно управление.
 6.4.4. Отрицателни ускорения
 6.4.4.1. Всички отрицателни ускорения на елементарния градски цикъл (част първа) се извършват чрез пълно отпускане на педала за газта, като съединителят остава включен. Съединителят се отделя, без да се използва скоростният лост, при високата от следните две скорости: 10 km/h или скорост, съответстваща на режима на работа на празен ход на двигателя.
 Всички отрицателни ускорения на извънградския цикъл (част втора) се извършват чрез пълно отпускане на педала за газта, като съединителят остава включен. Съединителят се отделя, без да се използва скоростният лост, при скорост от 50 km/h за последното отрицателно ускорение.
 6.4.4.2. Ако периодът на отрицателно ускорение е по-дълъг от определения за съответната фаза, се използват спирачките на превозното средство, за да се спази цикълът.
 6.4.4.3. Ако периодът на отрицателно ускорение е по-кратък от определения за съответната фаза, съгласуването по време с теоретичния цикъл се възстановява чрез използване на постоянна скорост или чрез период на работа на празен ход, който се свързва със следващата операция.
 6.4.4.4. В края на периода на отрицателно ускорение (спиране на превозното средство върху барабаните) на елементарния градски цикъл (част първа) предавателната кутия се поставя в неутрално положение, а съединителят е зацепен.
 6.4.5. Постоянни скорости
 6.4.5.1. Трябва да се избягва „помпането“ на педала или затварянето на дроселовата клапа при прехода от ускорение към следващия период на постоянна скорост.
 6.4.5.2. Периодите на постоянна скорост се постигат чрез задържане на педала за газта във фиксирано положение.
 6.4.6. Вземане на проби
 Вземането на проби започва (НВП) преди или в началото на процедурата по пускане на двигателя, и завършва при приключване на последния период на работа на празен ход в извънградския цикъл (част втора, край на вземането на проба (КВП) или, при изпитване от тип VI, когато приключи периодът на работа на празен ход при последния елементарен градски цикъл (част първа).
 6.4.7. По време


text:
на изпитването се записва скоростта в зависимост от времето, така че да може да се оцени правилното изпълнение на проведените цикли.
 6.4.8. Праховите частици се измерват непрекъснато в системата за вземане на проби от частиците. Средните концентрации се определят чрез интегриране на сигналите от анализатора през време на изпитвателния цикъл.
 6.5. Процедури след изпитването
 6.5.1. Проверка на газовия анализатор
 Проверяват се стойностите на анализаторите, използвани за непрекъснато измерване, за нулевия газ и калибриращия газ. Изпитването се счита за приемливо, когато разликата между резултатите преди изпитването и след изпитването е по-малка от 2 % от стойността на калибриращия газ.
 6.5.2. Претегляне на филтрите за частици
 Еталонните филтри се претеглят до 8 часа от претеглянето на филтъра на изпитването. Замърсеният филтър за прахови частици се поставя в камерата за претегляне не по-късно от един час след анализите на отработилите газове. Филтърът на изпитването се привежда към желаните условия не по-малко от 2 часа и не повече от 80 часа и след това се претегля.
 6.5.3. Анализ на торбичката
 6.5.3.1. Отработилите газове, съдържащи се в торбичката, се анализират колкото е възможно по-бързо и във всеки случай не по-късно от 20 минути след края на изпитвателния цикъл.
 6.5.3.2. Преди анализиране на всяка проба диапазонът на анализатора, който ще се използва за всеки един замърсител, се нулира със съответния нулев газ.
 6.5.3.3. След това анализаторите се настройват спрямо калибровъчните криви с помощта на калибриращи газове, чиито номинални концентрации варират от 70 до 100 % от използвания диапазон.
 6.5.3.4. Отново се проверява нулирането на анализаторите. Ако отбелязаното число се различава с повече от 2 % от диапазона, определен в точка 6.5.3.2 по-горе, процедурата се повтаря за този анализатор.
 6.5.3.5. След това се прави анализ на пробите.
 6.5.3.6. След анализа се извършва повторна проверка на точката на нулирането и на обхвата, като се ползват същите газове. Когато резултатите от тези повторни проверки са в рамките на ± 2 % от посочените в точка 6.5.3.3 по-горе, анализът се счита за приемлив.
 6.5.3.7. При всички операции, описани в настоящата точка, дебитът и налягането на отделните газове трябва да са такива, каквито се използват по време на калибрирането на анализаторите.
 6.5.3.8. Стойността, приета като концентрация на всеки от измерваните замърсители в газовете, трябва да съответства на стойността, отчетена след стабилизирането на измервателния уред. Тегловните емисии на въглеводородите в двигателите със запалване чрез сгъстяване се изчисляват според отчитаната от пламъчно-йонизационния детектор с нагряване интегрирана стойност, при необходимост коригирана за променлив дебит, както е посочено в точка 6.6.6 по-долу.
 6.6. Изчисляване на емисиите
 6.6.1. Определяне на обема
 6.6.1.1. Изчисляване на обема, когато се използва устройство с променливо разреждане с постоянно регулиране на потока посредством отвор или тръба на Вентури.
 Регистрират се непрекъснато параметрите, показващи обемния поток, и се изчислява общият обем за времетраенето на изпитването.
 6.6.1.2. Изчисляване на обема, когато се използва обемна помпа
 Обемът на разредените отработили газове, измерен в системи, съдържащи обемна помпа, се изчислява посредством следната формула:
 V = Vo · N
 където:
 V
 =
 обем на разредения газ, изразен в литри за изпитване (преди корекция),
 Vo
 =
 обем


text:
газ, доставен от обемната помпа при условия на изпитване, изразен в литри на оборот,
 N
 =
 брой на оборотите на изпитване.
 6.6.1.3. Коригиране на обема към стандартни условия
 Обемът на разредените отработили газове се коригира посредством следната формула:
 (1)
 където:
 (2)
 PB
 =
 барометрично налягане в помещението за изпитване в kPa,
 P1
 =
 подналягане при входа на обемната помпа в kPa в относителен план с барометричното налягане на околната среда,
 Tp
 =
 средна температура на разредените отработили газове, влизащи в обемната помпа по време на изпитването (К).
 6.6.2. Обща маса на изпуснатите замърсяващи газове и прахови частици
 Масата M на всеки замърсител, изпускан от превозното средство по време на изпитването, се определя посредством изчисляване на произведението от обемната концентрация и обема на въпросния газ, с отчитане на следните плътности при горепосочените еталонни условия:
 За въглероден окис (СО):
 d = 1,25 g/l
 За въглеводородите:
 за бензин (E5) (C1H1,89O0,016)
 d = 0,631 g/1
 за дизелово гориво (C1Hl,86O0,005)
 d = 0,622 g/1
 за ВНГ (C1H2,525)
 d = 0,649 g/l
 за ПГ/биометан (C1H4)
 d = 0,714 g/l
 за етанол (E85) (C1H2,74O0,385)
 d = 0,932 g/l
 За азотните окиси (NOx):
 d = 2,05 g/1
 6.6.3. Тегловните емисии на газообразни замърсители се изчисляват с помощта на следното уравнение:
 (3)
 където:
 Mi
 =
 тегловната емисия на замърсителя i в грамове на километър,
 Vmix
 =
 обем на разредените отработили газове, изразен в литри за изпитване и коригиран за нормалните условия (273,2 K и 101,33 kPa),
 Qi
 =
 плътност на замърсителя i в грамове на литър при нормална температура и налягане (273,2 K и 101,33 kPa),
 kh
 =
 коефициент за корекция на влажност, използван за изчисляване на масата на емисиите на окиси на азота. Няма корекция на влажност за HC и CO,
 Ci
 =
 концентрация на замърсителя i в разредените отработили газове, изразена в ppm и коригирана с количеството на замърсителя i, съдържащо се във въздуха за разреждане,
 d
 =
 разстояние в километри, съответстващо на изпитвателния цикъл.
 6.6.4. Корекция за концентрацията на въздуха за разреждане
 Концентрация на замърсителя в разредените отработили газове се коригира с количеството на замърсителя, съдържащо се във въздуха за разреждане, както следва:
 (4)
 където:
 Ci
 =
 концентрация на замърсител i в разредените отработили газове, изразена в ppm и коригирана с количеството на i, съдържащо се във въздуха за разреждане,
 Ce
 =
 измерена концентрация на замърсител i в разредените отработили газове, изразена в ppm,
 Cd
 =
 концентрация на замърсителя i в използвания за разреждане въздух, изразена в ppm,
 DF
 =
 коефициент на разреждане.
 Коефициентът на разреждане се изчислява, както следва:
 за бензин (E5)
 (5a)
 за дизелово гориво (B5)
 (5a)
 за ВНГ
 (5b)
 за ПГ/биометан
 (5c)
 за етанол (E85)
 (5d)
 В тези формули:
 CCO2
 =
 концентрация на CO2 в разредените отработили газове, съдържащи се в торбичката за проби, изразена в обемни проценти,
 CHC
 =
 концентрация на HC в разредените отработили газове, съдържащи се в торбичката за проби, изразена в ppm въглероден еквивалент,
 CCO
 =
 концентрация на CO в разредените отработили газове, съдържащи се в торбичката за проби, изразена в ppm.
 Концентрацията на неметанови въглеводороди се изчислява по


text:
следната формула:
 CNMHC = CTHC – (Rf CH4 · CCH4)
 където:
 CNMHC
 =
 коригирана концентрация на NMHC в разредения газ от изпускателната тръба, изразена в ppm въглероден еквивалент,
 CTHC
 =
 концентрация на THC в разредения газ от изпускателната тръба, изразена в ppm въглероден еквивалент и коригирана с количеството на THC, съдържащо се в разредения въздух,
 CCH4
 =
 концентрация на CH4 в разредения газ от изпускателната тръба, изразена в ppm въглероден еквивалент и коригирана с количеството на CH4, съдържащо се в разредения въздух,
 Rf CH4
 =
 е коефициентът на реакция на памъчно-йонизационния детектор за метан, както е определен в точка 2.3.3. от допълнение 3 към приложение 4а.
 6.6.5. Определяне на корекционния коефициент за влажност на NO
 За да се коригира влиянието на влажността върху резултатите на азотните окиси, се прилагат следните изчисления:
 (6)
 при което:
 където:
 H
 =
 абсолютна влажност, изразена в грамове вода на килограм сух въздух,
 Ra
 =
 относителна влажност на околния въздух, изразена в проценти,
 Pd
 =
 налягане на наситените пари при околна температура, изразено в kPa,
 PB
 =
 атмосферно налягане в помещението, изразено в kPa.
 6.6.6. Определяне на HC за двигатели със запалване чрез сгъстяване
 За изчисляване на тегловните емисии на HC за двигатели със запалване чрез сгъстяване се изчислява средната концентрация на HC, както следва:
 (7)
 където:
 =
 интеграл на записаната стойност от подгретия детектор FID за времето на изпитването (t2 – t1)
 Ce
 =
 концентрация на HC, измерена в разредените отработили газове в ppm на Ci, заменя CHC във всички свързани уравнения.
 6.6.7. Определяне на масата на праховите частици
 Масата на емисиите на прахови частици Mp (g/km) се изчислява чрез следното уравнение:
 когато отработилите газове се вентилират извън тунела;
 когато отработилите газове се връщат в тунела;
 където:
 Vmix
 =
 обем на разредените отработили газове (вж. точка 6.6.1) при стандартни условия,
 Vep
 =
 обем на отработилите газове, минаващи през филтъра за прахови частици при стандартни условия,
 Pe
 =
 маса на праховите частици, уловени от филтрите,
 d
 =
 разстояние, съответстващо на изпитвателния цикъл, в km,
 Mp
 =
 емисии на прахови частици в g/km.
 Когато се използва корекция за фоновата концентрация на частиците от системата за разреждане, тя се определя в съответствие с точка 6.2.4. В този случай масата на праховите частици (g/km) се изчислява, както следва:
 когато отработилите газове се вентилират извън тунела;
 когато отработилите газове се връщат в тунела.
 където:
 Vap
 =
 обем на въздуха в тунела, минаващ през филтъра за фонови частици при стандартни условия,
 Pa
 =
 маса на праховите частици, уловени от филтъра за фонови частици,
 DF
 =
 коефициент на разреждане, определен в точка 6.6.4.
 Когато в резултат на прилагането на корекция на измерванията на фоновите частици се получи отрицателна маса на частиците (в g/km), се счита, че резултатът за масата на частиците е 0 g/km.
 6.6.8. Определяне на броя частици
 Емисиите на брой частици се изчисляват с помощта на следното уравнение:
 където:
 N
 =
 емисиите като брой частици, изразени в частици на km,
 V
 =
 обем на разредените отработили газове, изразен в литри за изпитване и коригиран за нормалните условия (273,2 K и


text:
101,33 kPa),
 K
 =
 калибровъчен коефициент за коригиране на показанията на брояча на частици до нивото на еталонния измервателен уред, когато такъв коефициент не се прилага вътрешно в брояча на частици. Когато в брояча на частици се прилага вътрешен коефициент за калибриране, в горното уравнение за k се използва стойност 1,
 =
 средна коригирана концентрация на частици от разредените отработили газове, изразена като средна стойност за частици на кубичен сантиметър от изпитването на емисии, включващо пълната продължителност на цикъла на кормуване. Ако средните резултати за обемната концентрация () от брояча на частици не са получени при стандартни условия (273,2 K и 101,33 kPa), концентрацията на частици следва да бъде поправена за тези условия (),
 =
 среден коефициент на намаление на концентрацията на частиците на устройството за отделяне на летливи частици при стойностите на разреждане, използвани в изпитването,
 d
 =
 разстояние в километри, съответстващо на изпитвателния цикъл,
 =
 се изчислява чрез следното уравнение:
 където:
 Ci =
 е дискретна стойност на измерената от брояча на частици концентрация на частици в разредените отработили газове, измерена в частици на кубичен сантиметър и коригирана за съвпадение,
 n =
 общ брой измервания на концентрацията на частици, направени по време на изпитвателния цикъл,
 n
 се изчислява чрез следното уравнение:
 n = T · f
 където:
 T
 =
 продължителност на изпитвателния цикъл, измерена в секунди
 f
 =
 честота на записване на данните на брояча на частици в Hz.
 6.6.9. Допуск за тегловните емисии от превозни средства, оборудвани с устройства с периодично регенериране
 Когато превозното средство е оборудвано със система с периодично регенериране, съгласно определението в Правило No 83, 06 се прилагат разпоредбите на приложение 13: Изпитвателна методика за измерване на емисиите на превозно средство, оборудвано със система с периодично регенериране:
 6.6.9.1.
 Разпоредбите на приложение 13 се прилагат само за целите на измерванията на масата на частиците, като не се прилагат за измерванията на броя на частиците.
 6.6.9.2.
 При вземане на проби на масата на емисиите по време на изпитване, в което превозното средство преминава през регенериране по график, температурата на повърхността на филтъра не трябва да надвишава 192 °C.
 6.6.9.3.
 При вземане на проби за масата на емисиите на частици по време на изпитване, когато устройството с регенериране е в условия на стабилизирано натоварване (т.е. превозното средство не преминава през регенериране), се препоръчва превозното средство да е преминало > 1/3 от пробега между регенериранията по график или устройството с периодично регенериране да е преминало еквивалентно разтоварване от превозното средство.
 За целите на изпитването на съответствието на производството производителят може да гарантира, че това е включено в коефициента на отделяне на емисиите. В този случай точка 8.2.3.2.2 от настоящото правило се заменя с точка 6.6.9.3.1 от настоящото приложение.
 6.6.9.3.1.
 Ако производителят желае да разработи превозните средства (с пробег от „x“ km, като x ≤ 3 000 km за превозни средства, оборудвани с двигател с принудително запалване, и x ≤ 15 000 km за превозни средства, оборудвани с двигател със запалване чрез сгъстяване, и когато превозното средство е на разстояние > 1/3 от пробега между две поредни регенерания), се прилага


text:
следната процедура:
 a)
 емисиите от замърсители (тип I) се измерват при нула и при „x“ km на първото изпитвано превозно средство;
 б)
 коефициентът на отделяне на емисиите между нула и „x“ km се изчислява за всеки замърсител, както следва:
 Коефициентът може да бъде по-малък от 1,
 a)
 останалите превозни средства не се разработват, а емисиите им при 0 km се умножават по коефициента на отделяне на емисиите.
 В такъв случай стойностите, които се приемат, са:
 a)
 стойностите при „x“ km за първото превозно средство,
 б)
 стойностите при 0 km, умножени по коефициента на отделяне на емисиите за останалите превозни средства.
 Таблица 1
 Елементарен градски цикъл за изпитване на динамометричен стенд (част първа)
 Операция
 Фаза
 Ускорение
 (m/s2)
 Скорост
 (km/h)
 Продължителност на всяка
 Общо време (s)
 Предавка, която трябва да се използва в случай на предавателна кутия с ръчно управление
 операция (s)
 фаза (s)
 1
 Работа на празен ход
 1
 0
 0
 11
 11
 11
 6 s PM + 5 s K1
 (1)
 2
 Ускорение
 2
 1,04
 0-15
 4
 4
 15
 1
 3
 Постоянна скорост
 3
 0
 15
 9
 8
 23
 1
 4
 Отрицателно ускорение
 4
 –0,69
 15-10
 2
 5
 25
 1
 5
 Отрицателно ускорение, съединителят е отделен
 –0,92
 10-0
 3
 28
 K1
 (1)
 6
 Работа на празен ход
 5
 0
 0
 21
 21
 49
 16 s PM + 5 s K1
 (1)
 7
 Ускорение
 6
 0,83
 0-15
 5
 12
 54
 1
 8
 Превключване на предавките
 15
 2
 56
 9
 Ускорение
 0,94
 15-32
 5
 61
 2
 10
 Постоянна скорост
 7
 0
 32
 24
 24
 85
 2
 11
 Отрицателно ускорение
 8
 –0,75
 32-10
 8
 11
 93
 2
 12
 Отрицателно ускорение, съединителят е отделен
 –0,92
 10-0
 3
 96
 K 2
 (1)
 13
 Работа на празен ход
 9
 0
 0
 21
 117
 16 s PM + 5 s K1
 (1)
 14
 Ускорение
 10
 0,83
 0-15
 5
 26
 122
 1
 15
 Превключване на предавките
 15
 2
 124
 16
 Ускорение
 0,62
 15-35
 9
 133
 2
 17
 Превключване на предавките
 35
 2
 135
 18
 Ускорение
 0,52
 35-50
 8
 143
 3
 19
 Постоянна скорост
 11
 0
 50
 12
 12
 155
 3
 20
 Отрицателно ускорение
 12
 –0,52
 50-35
 8
 8
 163
 3
 21
 Постоянна скорост
 13
 0
 35
 13
 13
 176
 3
 22
 Превключване на предавките
 14
 35
 2
 12
 178
 23
 Отрицателно ускорение
 –0,99
 35-10
 7
 185
 2
 24
 Отрицателно ускорение, съединителят е отделен
 –0,92
 10-0
 3
 188
 K2
 (1)
 25
 Работа на празен ход
 15
 0
 0
 7
 7
 195
 7 s PM (1)
 Таблица 2
 Извънградски цикъл (част втора) за изпитване от тип I
 No на операцията
 Операция
 Фаза
 Ускорение
 (m/s2)
 Скорост
 (km/h)
 Продължителност на всяка
 Общо време (s)
 Предавка, която трябва да се използва в случай на предавателна кутия с ръчно управление
 операция (s)
 фаза (s)
 1
 Работа на празен ход
 1
 0
 0
 20
 20
 20
 K1
 (2)
 2
 Ускорение
 2
 0,83
 0-15
 5
 41
 25
 1
 3
 Превключване на предавките
 15
 2
 27
 —
 4
 Ускорение
 0,62
 15-35
 9
 36
 2
 5
 Превключване на предавките
 35
 2
 38
 —
 6
 Ускорение
 0,52
 35-50
 8


text:
46
 3
 7
 Превключване на предавките
 50
 2
 48
 —
 8
 Ускорение
 0,43
 50-70
 13
 61
 4
 9
 Постоянна скорост
 3
 0
 70
 50
 50
 111
 5
 10
 Отрицателно ускорение
 4
 –0,69
 70-50
 8
 8
 119
 4 s.5 + 4 s.4
 11
 Постоянна скорост
 5
 0
 50
 69
 69
 188
 4
 12
 Ускорение
 6
 0,43
 50-70
 13
 13
 201
 4
 13
 Постоянна скорост
 7
 0
 70
 50
 50
 251
 5
 14
 Ускорение
 8
 0,24
 70-100
 35
 35
 286
 5
 15
 Постоянна скорост (3)
 9
 0
 100
 30
 30
 316
 5 (3)
 16
 Ускорение (3)
 10
 0,28
 100-120
 20
 20
 336
 5 (3)
 17
 Постоянна скорост (3)
 11
 0
 120
 10
 20
 346
 5 (3)
 18
 Отрицателно ускорение (3)
 12
 –0,69
 120-80
 16
 34
 362
 5 (3)
 19
 Отрицателно ускорение (3)
 –1,04
 80-50
 8
 370
 5 (3)
 20
 Отрицателно ускорение, съединителят е отделен
 1,39
 50-0
 10
 380
 K5
 (2)
 21
 Работа на празен ход
 13
 0
 0
 20
 20
 400
 PM (2)
 Таблица 3
 Изисквания за симулираната инерция и натоварването на динамометричния стенд
 Базова маса на превозното средство (РМ) (kg)
 Еквивалентна инерционна маса
 Мощност и товар, поемани от динамометъра при 80 km/h
 Коефициенти на съпротивлението при движение по пътя
 kg
 kW
 N
 a (N)
 b (N/kph)
 РМ ≤ 480
 455
 3,8
 171
 3,8
 0,0261
 480 < РМ ≤ 540
 510
 4,1
 185
 4,2
 0,0282
 540 < РМ ≤ 595
 570
 4,3
 194
 4,4
 0,0296
 595 < РМ ≤ 650
 625
 4,5
 203
 4,6
 0,0309
 650 < РМ ≤ 710
 680
 4,7
 212
 4,8
 0,0323
 710 < РМ ≤ 765
 740
 4,9
 221
 5,0
 0,0337
 765 < РМ ≤ 850
 800
 5,1
 230
 5,2
 0,0351
 850 < РМ ≤ 965
 910
 5,6
 252
 5,7
 0,0385
 965 < РМ ≤ 1 080
 1 020
 6,0
 270
 6,1
 0,0412
 1 080 < РМ ≤ 1 190
 1 130
 6,3
 284
 6,4
 0,0433
 1 190 < РМ ≤ 1 305
 1 250
 6,7
 302
 6,8
 0,0460
 1 305 < РМ ≤ 1 420
 1 360
 7,0
 315
 7,1
 0,0481
 1 420 < РМ ≤ 1 530
 1 470
 7,3
 329
 7,4
 0,0502
 1 530 < РМ ≤ 1 640
 1 590
 7,5
 338
 7,6
 0,0515
 1 640 < РМ ≤ 1 760
 1 700
 7,8
 351
 7,9
 0,0536
 1 760 < РМ ≤ 1 870
 1 810
 8,1
 365
 8,2
 0,0557
 1 870 < РМ ≤ 1 980
 1 930
 8,4
 378
 8,5
 0,0577
 1 980 < РМ ≤ 2 100
 2 040
 8,6
 387
 8,7
 0,0591
 2 100 < РМ ≤ 2 210
 2 150
 8,8
 396
 8,9
 0,0605
 2 210 < РМ ≤ 2 380
 2 270
 9,0
 405
 9,1
 0,0619
 2 380 < РМ ≤ 2 610
 2 270
 9,4
 423
 9,5
 0,0646
 2 610 < РМ
 2 270
 9,8
 441
 9,9
 0,0674
 Фигура 1
 Изпитвателен цикъл за изпитване от тип I
 Фигура 2
 Елементарен градски цикъл за изпитване от тип I
 Фигура 3
 Извънградски цикъл (част втора) за изпитване от тип I
 (1) PM = предавателната кутия е в неутрално положение,


text:
съединителят е зацепен. K1, K2 = включенa e първа или втора предавка, съединителят е отделен.
 (2) PM = предавателната кутия е в неутрално положение, съединителят е зацепен. K1, K5 = включенa e първа или втора предавка, съединителят е отделен.
 (3) Могат да се използват допълнителни предавки съгласно препоръките на производителя, ако превозното средство е оборудвано с трансмисия с повече от пет предавки.
 Допълнение 1
 Система на динамометричния стенд
 1. СПЕЦИФИКАЦИЯ
 1.1. Общи изисквания
 1.1.1.
 Динамометърът трябва да може да симулира съпротивлението при движение по пътя и да принадлежи към един от следните типове:
 a)
 динамометър с характеристика за постоянен товар, т.е. динамометър, чиито физически показатели отговарят на крива на характеристиката за постоянен товар;
 б)
 динамометър с характеристика при променлив товар, т.е. динамометър, при който най-малко два от параметрите на съпротивление при движение по пътя могат да бъдат регулирани с цел промяна на формата на кривата на характеристиката.
 1.1.2.
 За динамометри с електрическо симулиране на инерцията трябва да се докаже, че дават резултати, еквивалентни на механичните системи за симулиране на инерционни сили. Средствата, чрез които се установява тази еквивалентност, са описани в допълнение 6 към настоящото приложение.
 1.1.3.
 В случай че общото съпротивление при движение не може да се възпроизведе на динамометричния стенд при скорост между 10 km/h и 120 km/h, се препоръчва да се използва динамометричен стенд с характеристиките, определени по-долу.
 1.1.3.1.
 Натоварването, което се поема от спирачката и ефектите на вътрешното триене на динамометричния стенд при скорост от 0 до 120 km/h, е, както следва:
 F = (a + b · V2) ± 0,1 · F80 (без да бъде отрицателно)
 където:
 F
 =
 общо натоварване, което се поема от динамометричния стенд (N)
 a
 =
 стойност, равна на съпротивлението при търкаляне (N)
 b
 =
 стойност, равна на коефициента на съпротивление на въздуха (N/(km/h)2)
 V
 =
 скорост (km/h)
 F80
 =
 натоварване при 80 km/h (N).
 1.2. Специфични изисквания
 1.2.1.
 Регулировката на динамометъра трябва да не се променя с течение на времето. Той не трябва да създава никакви осезаеми вибрации на превозното средство, които могат да навредят на нормалното му функциониране.
 1.2.2.
 Динамометричният стенд може да има един или два барабана. Предният барабан задвижва, директно или индиректно, инерционните маси и устройството за поглъщане на мощността.
 1.2.3.
 Трябва да е възможно да се измери и отчете показаното натоварване с точност от ± 5 %.
 1.2.4.
 В случай на динамометър с характеристика за постоянен товар точността на регулиране при 80 km/h трябва да бъде ±5 %. В случай на динамометър с характеристика при променлив товар точността на отчитаното натоварване спрямо реалното съпротивление при движение по пътя трябва да бъде ±5 % при 120, 100, 80, 60 и 40 km/h и ±10 % при 20 km/h. Под тези скорости поглъщаната мощност от динамометъра трябва да има положителна стойност.
 1.2.5.
 Общият инерционен момент на въртящите се части (включително симулираната инерция, където е приложимо) трябва да бъде известен и да е в границите на ± 20 килограма от инерционния клас за изпитването.
 1.2.6.
 Скоростта на превозното средство трябва да се определя посредством скоростта на въртене на барабана


text:
(предният барабан в случай на динамометър с два барабана). Тя трябва да се измерва с точност ±1 km/h при скорости над 10 km/h.
 Изминатото разстояние от превозното средство трябва да се определя посредством скоростта на въртене на барабана (предният барабан в случай на динамометър с два барабана).
 2. ПРОЦЕДУРА НА КАЛИБРИРАНЕ НА ДИНАМОМЕТЪРА
 2.1. Въведение
 В настоящото допълнение се описва методът, който следва да се използва за определяне на натоварването, което се поема от динамометрична спирачка. Поетото натоварване се състои от натоварването, което се поема от ефектите на триене, и от натоварването, което се поема от устройството за поглъщане на мощност.
 Динамометърът се привежда в движение при по-висока скорост от максималната скорост на изпитването. Тогава използваното устройство за привеждане в движение на динамометъра се изключва: скоростта на въртене на задвижвания барабан намалява.
 Кинетичната енергия на барабаните се разсейва от устройството за поглъщане на мощност и от ефектите на триене. Този метод не отчита отклоненията във вътрешното триене на барабаните между натоварено и ненатоварено състояние. Не се отчита също така триенето на задния барабан, когато е свободен.
 2.2. Калибриране на индикатора за натоварване при 80 km/h
 За калибриране на индикатора за натоварване до 80 km/h като функция на поетото натоварване (вж. също фигура 4) се използва следната процедура:
 2.2.1.
 Измерва се скоростта на въртене на барабана, ако това не е извършено вече. Може да се използва пето колело, оборотомер или друг метод.
 2.2.2.
 Превозното средство се поставя на динамометъра или се разработва друг метод за привеждане в действие на динамометъра.
 2.2.3.
 Използва се маховик или друга система за симулиране на инерция за специфичния клас на инерция, който се използва.
 Фигура 4
 Диаграма за илюстриране на поетата от динамометричния стенд енергия
 2.2.4.
 Динамометърът се привежда в действие до достигане на скорост от 80 km/h.
 2.2.5.
 Да се отбележи натоварването, което е обозначено с Fi (N).
 2.2.6.
 Динамометърът се привежда в действие до достигане на скорост от 90 km/h.
 2.2.7.
 Изключва се устройството за привеждане в действие на динамометъра.
 2.2.8.
 Записва се необходимото на динамометъра време за преминаване от скорост 85 km/h до скорост 75 km/h.
 2.2.9.
 Устройството за поглъщане на мощност се настройва на различна стойност.
 2.2.10.
 Операциите, посочени в точки 2.2.4—2.2.9, се повтарят достатъчно пъти, за да покрият диапазона на използваните натоварвания.
 2.2.11.
 Поетото натоварване се изчислява с помощта на формулата:
 където:
 F
 =
 поето натоварване (N)
 Mi
 =
 Mi = еквивалентната инерция, изразена в kg (като се изключват инерционните ефекти на свободния заден барабан)
 ΔV
 =
 отклонение в скоростта, изразено в m/s (10 km/h = 2,775 m/s)
 t
 =
 времето, необходимо на барабана да премине от 85 km/h до 75 km/h.
 2.2.12.
 Фигура 5 показва натоварването при 80 km/h, изразено в поето натоварване при 80 km/h.
 Фигура 5
 Натоварване при 80 km/h, изразено в поето натоварване при 80 km/h
 2.2.13.
 Операциите, описани в точки 2.2.3—2.2.12 по-горе, трябва да бъдат повторени за всички инерционни класове, които ще се използват.
 2.3. Калибриране на индикатора за натоварване за други скорости
 Процедурите, описани в точка 2.2 по-горе, трябва да бъдат повторени необходимия брой пъти


text:
за избраните скорости.
 2.4. Калибриране на силата или на въртящия момент
 Същата процедура се използва при калибрирането на силата или на въртящия момент.
 3. ПРОВЕРКА НА ТОВАРНАТА КРИВА
 3.1. Процедура
 Кривата на поемане на натоварването за динамометъра от еталонно задание при скорост 80 km/h се проверява, както следва:
 3.1.1.
 Превозното средство се поставя на динамометъра или се разработва друг метод за привеждане в действие на динамометъра.
 3.1.2.
 Динамометърът се настройва на поетото натоварване (F) при 80 km/h.
 3.1.3.
 Да се отбележи поетото натоварване при скорост от 120, 100, 80, 60, 40 и 20 km/h.
 3.1.4.
 Начертава се кривата F(V) и се потвърждава, че тя отговаря на изискванията на точка 1.1.3.1 от настоящото допълнение.
 3.1.5.
 Процедурата, установена в точки 3.1.1—3.1.4 по-горе, се повтаря за други стойности на мощността F при 80 km/h и за други стойности на инерцията.
 Допълнение 2
 Система за разреждане на отработилите газове
 1. СПЕЦИФИКАЦИЯ НА СИСТЕМАТА
 1.1. Общо представяне на системата
 Използва се система за разреждане на целия поток. Това изисква отработилите газове от превозното средство да бъдат непрекъснато разреждани с въздух от околната среда при контролирани условия. Трябва да бъде измерен общият обем на сместа от отработили газове и въздуха за разреждане и да се извършва непрекъснато събиране на пропорционална проба от обема за анализ. Количествата на изпусканите замърсители се определят въз основа на концентрациите в пробите, като се взема предвид концентрацията на тези газове в околния въздух и общия поток по време на периода на изпитване.
 Системата за разреждане на отработилите газове се състои от тръба за пренос, смесителната камера и тунел за разреждане, устройство за подготовка на разреждащия въздух, смукателното устройство и устройството за измерване на потока. В тунела за разреждане се поставят сонди за вземане на проби, както е посочено в допълнения 3, 4 и 5.
 Смесителната камера трябва да бъде съд, подобен на илюстрираните във фигури 6 и 7, в който отработилите газове на превозното средство и разреждащият въздух да се смесват така, че да се получи хомогенна смес при изхода на камерата.
 1.2. Общи изисквания
 1.2.1. Отработилите газове от превозното средство трябва да бъдат разредени с достатъчно количество околен въздух, за да се предотврати всякакво кондензиране на вода в системата за вземане на проби и измерване при всички условия, които е възможно да възникнат по време на изпитването.
 1.2.2. Сместа от въздух и отработили газове трябва да бъде хомогенна в мястото, където е разположена сондата за вземане на проби (вж. точка 1.3.3 по-долу). Сондата трябва да извлича представителна проба от разредените газове.
 1.2.3. Системата трябва да позволява измерването на общия обем разредени отработили газове.
 1.2.4. Системата за вземане на проби трябва да бъде газонепропусклива. Конструкцията на системата за вземане на проби с променливо разреждане и материалите за изработването ѝ трябва да бъдат такива, че да не влияят на концентрацията на замърсителите в разредените отработили газове. Ако някой елемент на системата (топлообменник, вихров сепаратор, вентилатор и др.) променя концентрацията на някой от замърсителите в разредените отработили газове и неизправността не може да се отстрани, тогава вземането на проба от този замърсител трябва


text:
да се проведе преди този елемент.
 1.2.5. Всички елементи на системата за разреждане, които са в контакт с неразредените и разредените отработили газове, трябва да са проектирани по такъв начин, че да свеждат до минимум отлагането или промяната на праховите частици. Всички части трябва да бъдат изработени от електропроводящи материали, които не реагират с компонентите, съставящи отработилите газове, и да бъдат заземени, за да се предотвратят електростатичните ефекти.
 1.2.6. Ако превозното средство, което се изпитва, е оборудвано със система за отвеждане на отработилите газове с няколко изхода, свързващите тръби се свързват възможно най-близо до превозното средство, но без да се отразяват на неговото функциониране.
 1.2.7. Системата за променливо разреждане трябва да бъде така проектирана, че да позволява да се вземат проби от отработилите газове без осезаема промяна на противоналягането при изхода на изпускателната тръба.
 1.2.8. Свързващата тръба между превозното средство и системата за разреждане трябва да бъде проектирана така, че загубата на топлина да бъде възможно най-малка.
 1.3. Специфични изисквания
 1.3.1. Връзка с изпускателната тръба
 Свързващата тръба между изпускателните тръби на превозното средство и системата за разреждане трябва да бъде възможно най-къса и да удовлетворява следните изисквания:
 a)
 не трябва да е по-дълга от 3,6 m или 6,1 m, ако е топлоизолирана. Вътрешният диаметър не трябва да е по-голям от 105 mm;
 б)
 не трябва да води до това, статичното налягане при изпускателните тръби на изпитваното превозно средство да се различава с повече от ± 0,75 kPa при 50 km/h или с повече от ± 1,25 kPa за цялото времетраене на изпитването от статичното налягане, отчетено когато нищо не е свързано към изпускателните тръби на превозното средство. Налягането се измерва в изпускателната тръба или в нейно удължение със същия диаметър, колкото е възможно по-близо до края на тръбата. Ако производителят с писмено искане до техническата служба докаже необходимостта от наличие на по-малък толеранс, се използват системи за вземане на проби, които могат да поддържат статично налягане в границите на ± 0,25 кРа;
 в)
 не трябва да променя естеството на отработилите газове;
 г)
 всяко използвано еластомерно съединение трябва да бъде във възможно най-висока степен температурно стабилно и да бъде минимално изложено на отработилите газове.
 1.3.2. Устройство за подготовка на разреждащия въздух
 Въздухът за разреждане, използван за първичното разреждане на отработилите газове в тръбата на системата за вземане на проби с постоянен обем, трябва да бъде пропуснат през среда, която може да намали частиците с размер, съответстващ на най-голямо проникване в материала на филтъра, с повече или поне 99,95 %, или през филтър, който е най-малко клас H13 по EN 1822:1998. Същият представлява спецификация за високоефективни въздушни филтри за прахови частици (ВВФПЧ). Преди да бъде пропуснат през ВВФПЧ, по избор въздухът за разреждане може да бъде пречистен през активен въглен. Препоръчва се поставянето на допълнителен филтър за едри частици пред ВВФПЧ и след скрубера с активен въглен, ако се използва такъв.
 По искане на производителя на превозното средство може да се вземе проба от въздуха за разреждане според добрата инженерна практика, за да се определи приносът на тунела към тегловните нива на


text:
фоновите прахови частици, който след това може да се извади от стойностите, измерени в разредените отработили газове.
 1.3.3. Тунел за разреждане
 Трябва да се предвиди смесване на отработилите газове на превозното средство и разреждащият въздух. Може да се използва и бленда за смесване.
 За да се сведе до минимум въздействието върху условията при изпускателната тръба и да се ограничи падането на налягането вътре в устройството за подготовка на разреждащия въздух, ако има такова, налягането в точката на смесване не трябва да се различава с повече от ± 0,25 kPa от атмосферното налягане.
 Хомогенността на сместа във всяко напречно сечение на нивото на сондата за вземане на проби не трябва да се отклонява с повече от ± 2 % от средните стойности, получени най-малко на пет точки, разположени на равни интервали по диаметъра на газовия поток.
 За вземане на проби от емисии на прахови частици трябва да се използва тунел, който:
 a)
 се състои от права тръба от електропроводящ материал, която трябва да бъде заземена;
 б)
 е с достатъчно малък диаметър, за да причинява турбулентен поток (число на Рейнолдс ≥ 4 000), и с достатъчна дължина, за да осигурява пълно смесване на отработилите газове и въздуха за разреждане;
 в)
 има диаметър от най-малко 200 mm;
 г)
 да може да бъде изолиран.
 1.3.4. Смукателно устройство
 Това устройство може да има диапазон от фиксирани скорости, така че да се осигури достатъчен дебит, за да се предотврати кондензирането на водата. Този резултат обикновено се постига, ако потокът е:
 a)
 два пъти максималния поток на отработилите газове, получени при ускорявания при цикъла на движение, или
 б)
 достатъчен, за да гарантира, че концентрацията на CO2 в торбичката за пробите от разредени отработили газове е по-малка от 3 % в обемно изражение за бензин и дизелово гориво, по-малка от 2,2 % в обемно изражение за ВНГ и по-малка от 1,5 % в обемно изражение за ПГ/биометан.
 1.3.5. Измерване на обема в системата за първично разреждане
 Методът за измерване на общия обем на разредени отработили газове в системата за вземане на проби с постоянен обем трябва да бъде такъв, че измерването да е с точност ± 2 % при всички работни условия. Ако устройството не може да компенсира измененията в температурата на сместа от отработили газове и разреждащ въздух в точката на измерване, трябва да се използва топлообменник за поддържане на температурата в границите на ± 6 К от определената работна температура.
 Ако е необходимо, може да се използва напр. циклонен класификатор, филтър за основния поток и др., за да предпази устройството за измерване на обема.
 Трябва да бъде монтиран температурен датчик непосредствено преди устройството за измерване на обема. Този температурен датчик трябва да има точност и прецизност от ± 1 К и време на реакция 0,1 s при 62 % от дадено температурно отклонение (стойност, измерена в силиконово масло).
 Измерването на разликата в налягането по отношение на атмосферното налягане се извършва преди и, ако е необходимо, след устройството за измерване на обема.
 Измерванията на налягане трябва да са с точност и прецизност от ± 0,4 kPa по


text:
време на изпитването.
 1.4. Описания на препоръчваната система
 Фигура 6 и фигура 7 представляват схеми на два типа на препоръчваната система за разреждане на отработилите газове, която отговаря на изискванията на настоящото приложение.
 Тъй като различните конфигурации могат да дадат еквивалентни резултати, не е от значение точното съответствие с фигурите. Могат да се използват допълнителни компоненти като уреди, клапани, електромагнитни клапани и превключватели за предоставяне на допълнителна информация и координиране работата на компонентите на системата.
 1.4.1. Система с разреждане на целия поток с обемна помпа
 Фигура 6
 Система за разреждане с обемна помпа
 Система с разреждане на целия поток с обемна помпа (PDP) удовлетворява изискванията на настоящето приложение чрез измерване на газовия поток през помпата при постоянна температура и налягане. Общият обем се измерва посредством отчитане на направените обороти от калибрирана обемна помпа. Пропорционалната проба се постига чрез вземане на проби с помпа, устройство за измерване на дебита и вентил за регулиране на дебита при постоянен дебит на потока. Оборудването за събиране на проби се състои от:
 1.4.1.1.
 филтър (DAF) за разреждащия въздух, който може да е предварително загрят, ако е необходимо. Този филтър се състои от следната поредица от филтри: незадължителен филтър от активен въглен (от страната на входа) и високоефективен въздушен филтър за прахови частици (ВВФПЧ) (от страната на изхода). Препоръчва се поставянето на допълнителен филтър за едри частици пред ВВФПЧ и след филтъра с активен въглен, ако се използва такъв. Целта на филтъра с активен въглен е да се намалят и стабилизират концентрациите на въглеводороди в околните емисии в разреждащия въздух;
 1.4.1.2.
 тръба за пренос (ТП), чрез която отработилите газове се отвеждат в тунела за разреждане (ТР), в която се смесват хомогенно отработилите газове и въздухът за разреждане;
 1.4.1.3.
 обемната помпа, която осигурява постоянен дебит на газообразната смес въздух/отработили газове. За определянето на дебита се използват оборотите на обемната помпа заедно със съответните измервания на температурата и налягането;
 1.4.1.4.
 топлообменник (НЕ) с капацитет, достатъчен да поддържа по време на изпитването температурата на сместа въздух/отработили газове, измерена в точка, непосредствено преди обемната помпа, в рамките на 6 K от средната работна температура по време на изпитването. Това устройство не трябва да влияе на концентрациите на замърсители в разредените газове, взети за анализ надолу по потока от газове;
 1.4.1.5.
 смесителна камера, в която се смесват хомогенно отработили газове и въздух за разреждане и чието местоположение може да бъде близо до превозното средство, така че дължината на тръба за пренос (ТП) да бъде най-малка.
 1.4.2. Система за разреждане на целия поток с тръба на Вентури с критична (свръхзвукова) скорост на флуида
 Фигура 7
 Система за разреждане с тръба на Вентури с критична скорост на флуида (CFV)
 Използването на тръба на Вентури с критична (свръхзвукова) скорост на флуида (CFV) за система за разреждане на целия поток се основава на принципите на хидроаеромеханиката при критична скорост на флуида. Променливият дебит на сместа от разредени и отработили газове се поддържа при скорост на звука, която е правопропорционална на квадратния корен на температурата на газовете. Потокът се следи непрекъснато, пресмята се и се интегрира