text: тяхна територия.[2] Международен стандарт е стандарт, приет от правителствен или неправителствен орган, в който могат да членуват всички страни членки, една от чиито утвърдени дейности е в областта на стандартизацията.[3] За целите на настоящото споразумение force majeure (форсмажорни обстоятелства) означава "непреодолим натиск или принуда, непредвидим ход на събитията, които пречат да се изпълни договорът".[4] Задълженията на страните членки потребители по отношение работата на органите за предекспедиционна проверка във връзка с митническото остойностяване са задълженията, които те са поели по ГАТТ (1994) и други многостранни търговски споразумения, включени в приложение 1А към Споразумението за СТО.[5] Подразбира се, че такава техническа помощ може да бъде предоставена на двустранна, плурилатерална или многостранна основа.--------------------------------------------------19941223Споразумение за правилата за произходСТРАНИТЕ ЧЛЕНКИ,Отбелязвайки, че на 20 септември 1986 г. министрите се споразумяха, че Уругвайският кръг на многостранните търговски преговори има за цел "да допринесе за по-нататъшното либерализиране и разширяване на световната търговия", "да засили ролята на ГАТТ" и "да увеличи чувствителността на системата на ГАТТ към изграждащата се международна икономическа среда";Желаейки да съдействат за постигане на целите на ГАТТ 1994;Признавайки, че ясните и предвидими правила за произход и тяхното приложение улесняват международната търговия;Желаейки да гарантират, че правилата за произход сами по себе си няма да създават ненужни пречки за търговията;Желаейки да гарантират, че правилата за произход не обезсилват или накърняват правата на страните членки съгласно ГАТТ 1994;Признавайки, че е желателно да се осигури прозрачност на законите, разпоредбите и процедурите относно правилата за произход;Желаейки да гарантират, че правилата за произход са подготвени и се прилагат по безпристрастен, прозрачен, предвидим, последователен и неутрален начин;Признавайки наличието на механизми за консултации и процедури за бързо, ефективно и равноправно уреждане на споровете, възникващи вследствие на настоящото споразумение;Желаейки да хармонизират и разяснят правилата за произход;С НАСТОЯЩОТО СЕ СПОРАЗУМЯВАТ, КАКТО СЛЕДВА:ЧАСТ IОПРЕДЕЛЕНИЯ И ОБХВАТЧлен 1Правила за произход1. За целите на части от I до IV от настоящото споразумение правилата за произход следва да се определят като тези закони, разпоредби и административни решения за общо приложение, които се прилагат от която и да било страна членка за определяне на страната на произход на стоките, при условие че тези правила за произход не са свързани с договорни или автономни търговски режими, водещи до предоставяне на тарифни преференции, простиращи се извън прилагането на член I, параграф 1 от ГАТТ 1994.2. Правилата за произход, посочени в параграф 1, следва да включват всички правила за произход, използвани в средствата на непреференциалната търговска политика, като например при прилагането на: принципа на най-облагодетелствана нация съгласно членове I, II, III, XI и XIII от ГАТТ 1994; антидъмпингови и изравнителни мита съгласно член VI от ГАТТ 1994; защитни мерки съгласно член XIX от ГАТТ 1994; изисквания за маркиране на произхода съгласно член IX от ГАТТ 1994 и всякакви дискриминационни количествени ограничения или тарифни квоти. Те следва да включват и правилата за произход, използвани за държавни поръчки и търговска статистика [1].ЧАСТ IIРЕД ЗА УПРАВЛЕНИЕ НА ПРИЛАГАНЕТО НА ПРАВИЛАТА ЗА ПРОИЗХОДЧлен 2Ред по време на преходния периодДо завършване на работната програма по хармонизиране на правилата за произход, представена в част IV, страните членки следва да гарантират,


text: че:а) когато издават административни решения за общо приложение, изискванията, които следва да бъдат изпълнени, ще бъдат ясно формулирани. По-специално:i) в случаите, когато се прилага критерият за промяна на тарифното класифициране, такова правило за произход и всякакви изключения от правилото трябва ясно да уточняват подпозицията или позицията в тарифната номенклатура, за които се отнася това правило;ii) в случаите, когато се прилага процентният ad valorem критерий, методът, по който се изчислява този процент, следва също да бъде посочен в правилата за произход;iii) в случаите, когато е указан критерият за производствена операция или преработка, операцията, която придава произхода на съответната стока, следва да бъде точно определена;б) независимо от мярката или средствата на търговската политика, към които те се отнасят, техните правила за произход няма да се ползват като средства за пряко или непряко постигане на търговски цели;в) правилата за произход сами по себе си не следва да оказват ограничително, нарушаващо или разрушаващо влияние върху международната търговия. Те не поставят неоснователно строги изисквания или не изискват изпълнението на определени условия, несвързани с производството или преработката, като предпоставка за определянето на страната на произхода. Независимо от това, несвързаните пряко с производството или преработката разходи могат да се включват за целите на прилагането на процентния ad valorem критерий в съответствие с буква а);г) правилата за произход, които страните членки прилагат спрямо вноса и износа, не следва да бъдат по-строги от правилата за произход, които ще прилагат, за да се определи дали една стока е местна по произход или не е, и няма да дискриминират другите страни членки, независимо от свързаността на производителите на съответната стока [2];д) техните правила за произход се прилагат по последователен, еднакъв, безпристрастен и разумен начин;е) техните правила за произход се основават на положителен стандарт. Правила за произход, които определят какво не придава произход (отрицателен стандарт), са допустими като част от изясняването на положителен стандарт или в индивидуални случаи, където не е необходимо положително определение за произход;ж) техните закони, нормативни разпоредби, съдебни решения и административни решения за общо приложение, които се отнасят до правилата за произход, ще бъдат публикувани, както ако бяха подчинени на и са в съответствие с разпоредбите на член X, параграф 1 от ГАТТ 1994;з) по молба на страна износител, вносител или всяко лице с основателна причина ще издават оценките за произхода, които биха дали на една стока, във възможно най-кратък срок, но не по-късно от 150 дни [3] след молбата за такава оценка, при условие че са предоставени всички необходими данни. Молбите за подобни оценки следва да се приемат, преди да започне търговията с въпросната стока и могат да се приемат по всяко време след това. Такива оценки следва да остават валидни 3 години, при условие че фактите и условията, включително правилата за произход, при които те са били направени, остават сравними. При условие че засегнатите страни са предварително информирани, такива оценки повече няма да бъдат валидни, когато при преразглеждането съгласно буква й) е взето решение, противоречащо на оценката. Такива оценки следва да бъдат публикувани съгласно разпоредбите на буква к).и) при въвеждане на промени в техните правила за произход

type: contracts

jurisdiction: EU


text: или на нови правила за произход те няма да прилагат тези промени с обратна сила, както е определено в техните закони или подзаконови нормативни актове, а също така и да не ги нарушават;й) всяко административно действие, което те предприемат по отношение определянето на произход, ще подлежи на преразглеждане от съдебни, арбитражни или административни трибунали или процедури, независими от органа, издаващ решението, което може да повлияе за изменението или отменянето на това решение;к) всяка информация, която по своята същност е поверителна или е предоставена на поверителна основа за целите на прилагане на правилата за произход, ще се третира като строго поверителна от съответните органи, които не трябва да я разкриват без специалното разрешение на лицето или правителството, предоставили тази информация, освен доколкото може да се наложи да бъде разкрита във връзка със съдебно производство.Член 3Методи след преходния периодОтчитайки стремежа на всички страни членки да постигнат, в резултат на програмата за хармонизация, представена в част IV, установяването на хармонизирани правила за произход, при прилагането на резултатите от тази програма страните членки следва да гарантират, че:а) ще прилагат правилата за произход еднакво за всички цели, както е определено в член 1;б) съгласно техните правила за произход страната, която се определя като страна на произход на дадена стока, ще е или страната, където стоката е била изцяло създадена, или когато в производството на стоката е включена повече от една страна, ще е страната, където е осъществена последната съществена трансформация;в) правилата за произход, които ще прилагат спрямо вноса и износа, няма да са по-строги от правилата за произход, които ще прилагат, за да определят дали една стока е местна или не, и няма да дискриминират другите страни членки, независимо от свързаността на производителите на съответната стока;г) правилата за произход ще се прилагат по последователен, еднакъв, безпристрастен и разумен начин;д) техните закони, нормативни разпоредби, съдебни решения и административни решения за общо приложение, които се отнасят до правилата за произход, ще се публикуват, както ако биха били подчинени на и са в съответствие с разпоредбите на член X, параграф 1 от ГАТТ 1994;е) при поискване от страна на износител, вносител или всяко лице с основателна причина ще издават оценки за произход, който биха придали на една стока, във възможно кратък срок, но не по-късно от 150 дни след поискването на такава оценка, при условие че са представени всички необходими данни. Искания за такава оценка следва да се приемат, преди да започне търговията с въпросната стока и могат да се приемат по всяко време след това. Такива оценки следва да остават валидни три години, при условие че фактите и условията, включително правилата за произход, при които те са били направени, остават сравними. При условие че засегнатите страни бъдат предварително информирани, такива оценки повече няма да бъдат валидни, когато при преразглеждане съгласно буква з) е взето решение, противоречащо на оценката. Такива оценки следва да бъдат публикувани съгласно разпоредбите на буква и);ж) при въвеждане на промени в своите правила за произход или на нови правила за произход те не трябва да прилагат тези промени с обратна сила, както се определя


text: в техните закони или подзаконови нормативни актове, и да не ги нарушават;з) всяко административно действие, което те ще предприемат по отношение определянето на произхода, ще подлежи на преразглеждане от съдебни, арбитражни или административни трибунали или процедури, независими от органа, издаващ решението, което може да повлияе за изменението или отменянето на това решение;и) всяка информация, която по своята същност е поверителна или е предоставена на поверителна основа за целите на прилагане на правилата за произход, ще се третира като строго поверителна от съответните органи, които не трябва да я разкриват без специалното разрешение на лицето или правителството, предоставили тази информация, освен доколкото може да се наложи да бъде разкрита във връзка със съдебно производство.ЧАСТ IIIПРОЦЕДУРНИ ПРАВИЛА ЗА НОТИФИЦИРАНЕ, ПРЕГЛЕД, КОНСУЛТАЦИИ И УРЕЖДАНЕ НА СПОРОВЕЧлен 4Институции1. С настоящото се създава Комитет по правилата за произход (наричан по-долу в споразумението "Комитет"), състоящ се от представители на всички страни членки. Комитетът следва да избира свой председател и да се събира при необходимост, но не по-малко от веднъж годишно, с цел да осигури на страните членки възможност да се консултират по въпроси, засягащи действието на части I, II, III и IV или подпомагане на целите, поставени в тези части, и за да изпълни други подобни задължения, определени му от настоящото споразумение или от Съвета по търговията със стоки. Когато е уместно, Комитетът следва да изисква от Техническия комитет, посочен в параграф 2, информация и съвети по въпроси, свързани с настоящото споразумение. Комитетът може също да изисква от Техническия комитет и друга подобна дейност, ако сметне за уместно, с оглед постигане на гореспоменатите цели на това споразумение. Секретариатът на СТО следва да изпълнява функциите на секретариат на Комитета.2. Създава се Технически комитет по правилата за произход (наричан по-долу "Технически комитет") под егидата на Съвета за митническо сътрудничество (СМС), както е описано в приложение I. Техническият комитет следва да извършва техническата работа, представена в част IV и предвидена в приложение I. Когато е уместно, Техническият комитет следва да изисква от Комитета информация и съвети по въпроси, свързани с настоящото споразумение. Техническият комитет може също да изисква от Комитета и друга подобна дейност, ако сметне за уместно, за постигане на горепосочените цели на споразумението. Секретариатът на СМС следва да изпълнява функциите на секретариат на Техническия комитет.Член 5Информация и процедури по изменение и въвеждане на нови правила за произход1. Всяка страна членка следва да предоставя на секретариата в срок до 90 дни след датата на влизане в сила на Споразумението за СТО за нея своите правила за произход, съдебни решения и административни разпоредби за общо приложение, отнасящи се до правилата за произход, които са в сила към тази дата. Ако поради невнимание не е било предоставено дадено правило за произход, съответната страна членка следва да го предостави незабавно, след като този факт бъде установен. Секретариатът следва да разпространява сред страните членки получените и наличните списъци с информация.2. По време на определения в член 2 период страните членки, които въвеждат в своите правила за произход изменения, различни от измененията de minimis, или въвеждат нови правила за произход, които за целите


text: на този член следва да включват всяко правило за произход, посочено в параграф 1 и непредоставено на секретариата, следва да публикуват съобщение за това действие най-малко 60 дни преди влизане в сила на промененото или ново правило така, че да осигурят възможност на заинтересованите страни да се запознаят с намерението за промяна на правило за произход или за въвеждане на ново правило за произход, освен ако за страната членка не възникнат или съществува заплаха да възникнат извънредни обстоятелства. В тези изключителни случаи страната членка следва да публикува промененото или новото правило за произход във възможно най-кратък срок.Член 6Преглед1. Комитетът следва всяка година да прави преглед на прилагането и действието на части II и III от настоящото споразумение, съобразявайки се с неговите цели. Комитетът следва ежегодно да информира Съвета по търговията със стоки относно развитието през периода, предмет на такива прегледи.2. Комитетът следва да преразглежда разпоредбите на части I, II и III и при необходимост да предлага необходими поправки, за да бъдат отразени резултатите от работната програма за хармонизиране.3. В сътрудничество с Техническия комитет Комитетът следва да създаде механизъм за обсъждане и предлагане на поправки на резултатите от работната програма за хармонизиране, отчитайки целите и принципите, представени в член 9. Това може да включва случаи, когато правилата трябва да бъдат усъвършенствани или да бъдат осъвременени, за да отразяват новите производствени процеси, повлияни от каквато и да било технологична промяна.Член 7КонсултацииКъм настоящото споразумение са приложими разпоредбите на член XXII от ГАТТ 1994, както са разработени и прилагани от Споразумението за уреждане на спорове.Член 8Уреждане на споровеКъм настоящото споразумение са приложими разпоредбите на член XXIII от ГАТТ 1994, както са разработени и прилагани от Споразумението за уреждане на спорове.ЧАСТ IVХАРМОНИЗИРАНЕ НА ПРАВИЛАТА ЗА ПРОИЗХОДЧлен 9Цели и принципи1. С цел хармонизиране на правилата за произход и inter alia, осигуряване на по-голяма сигурност при осъществяване на световната търговия, Конференцията на министрите следва да изпълнява представената по-долу работна програма в сътрудничество със СМС на основата на следните принципи:а) правилата за произход следва да се прилагат еднакво за всички цели, както е изложено в член 1;б) правилата за произход следва да гарантират, че страната, която бъде определена като страна на произход на дадена стока, ще бъде или страната, където стоката е изцяло създадена, или когато в производството на стоката е включена повече от една страна, ще бъде страната, където е осъществена последната съществена трансформация;в) правилата за произход трябва да са обективни, разбираеми и предвидими;г) независимо от мярката или средството, с които те могат да бъдат свързани, правилата за произход не трябва да се използват като средство за пряко или непряко преследване на търговски цели. Сами по себе си те не трябва да оказват ограничително, нарушаващо или разрушаващо влияние върху международната търговия. Те не трябва да поставят неоснователно строги изисквания или да изискват изпълнението на определени условия, несвързани с производството или преработката, като предпоставка за определянето на страната на произход на стоката. Въпреки това несвързаните пряко с производството или преработката разходи, могат да бъдат включени с цел прилагането на процентния ad valorem критерий;д) правилата за произход трябва да


text: се прилагат по последователен, еднакъв, безпристрастен и разумен начин;е) правилата за произход трябва да бъдат съгласувани;ж) правилата за произход трябва да се основават на положителен стандарт. Отрицателни стандарти са допустими при изясняване на положителен стандарт.Работна програма2. а) Изпълнението на работната програма следва да започне във възможно най-кратък срок след влизането в сила на Споразумението за СТО и да завърши в рамките на три години.б) Комитетът и Техническият комитет, както е предвидено в член 4, са съответните органи, които ще ръководят тази дейност.в) За да осигури подробни данни от СМС, Комитетът следва да изиска от Техническия комитет да предостави своите тълкувания и мнения в резултат от описаната по-долу дейност, въз основа на принципите, изброени в параграф 1. За да осигури навременно завършване на работната програма по хармонизирането, тази дейност следва да се извършва по сектори от стоки, както са представени от различните глави или раздели от номенклатурата на Хармонизираната система (ХС).i) Изцяло получени и минимални операции или преработкаТехническият комитет следва да посочи хармонизирани определения за:- стоките, които следва да се считат като изцяло създадени в една страна. Тази разработка следва да е колкото е възможно най-подробна;- минимални операции или преработка, които сами по себе си не придават произход на една стока.Резултатите от тази дейност следва да бъдат предоставени на Комитета в срок от три месеца след получаване на запитването от Комитета.ii) Съществена трансформация — промяна в тарифното класиране- Техническият комитет следва да обсъди и разработи, въз основа на критерия за съществена трансформация, използването на смяна на тарифната подпозиция или позиция при създаването на правилата за произход за определени стоки или сектори от стоки и ако е необходимо, минималната промяна в рамките на номенклатурата, съгласно този критерий.- Техническият комитет следва да раздели горната дейност въз основа на стоките, вземайки предвид главите или разделите от номенклатурата на ХС, за да представя резултатите от своята дейност на Комитета най-малко на тримесечие. Техническият комитет следва да приключи гореописаната дейност в срок до една година и три месеца от получаване на запитването от Комитета.iii) Съществена трансформация — допълнителни критерииПри завършване на работата по точка ii) за всеки сектор от стоки или отделна категория от стоки, където употребата изключително на номенклатурата на ХС не допуска изразяването на "съществена трансформация", Техническият комитет:- следва да обсъди и разработи, на базата на критерия за съществената трансформация, използването в допълнение или по изключение на други изисквания, включително ad valorem проценти [4] и/или производствени или преработвателни операции [5], при създаване на правилата за произход за определена стока или сектор стоки;- може да предоставя обяснения за своите предложения;- следва да раздели горната дейност въз основа на стоките, вземайки предвид главите или разделите на номенклатурата на ХС така, че да представя резултатите от своята дейност на Комитета най-малко на тримесечие. Техническият комитет следва да приключи горната дейност в срок до две години и три месеца след получаване на запитването от Комитета.Роля на Комитета3. Въз основа на принципите, изброени в параграф 1:а) Комитетът следва да обсъжда тълкуванията и мненията на Техническия комитет периодично в съответствие със сроковете, определени в параграф 2, буква в), i), ii)


text: и iii), с оглед одобряване на тези тълкувания и мнения. Комитетът може да изиска от Техническия комитет да прецизира или доуточни своята дейност и/или да развие нови подходи. За да помогне на Техническия комитет, Комитетът следва да предоставя доводите си за изисквания за допълнителна дейност и където е уместно, предлага алтернативни подходи;б) след приключване на цялата дейност, определена в параграф 2, буква в), i), ii) и iii), Комитетът следва да прецени резултатите от гледна точка на цялостната им взаимна свързаност и съгласуване.Резултати от работната програма за хармонизиране и последваща дейност4. Конференцията на министрите следва да утвърди резултатите от работната програма за хармонизиране в приложение като неразделна част от настоящото споразумение [6]. Конференцията на министрите трябва да определи срока за влизане в сила на това приложение.[1] Подразбира се, че тази разпоредба не нарушава решенията, взети с цел дефиниране на "местна промишленост" или "подобни стоки на местната промишленост", или на сходни понятия, където и да се използват те.[2] По отношение на правилата за произход, прилагани за целите на държавните поръчки, тази разпоредба не създава задължения в допълнение към вече приетите от страните членки, съгласно ГАТТ 1994.[3] По отношение на молбите, подадени през първата година от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО, от страните членки се изисква само да издават тези оценки във възможно най-кратък срок.[4] Ако е препоръчан ad valorem критерий, методът за изчисляване на този процент трябва също да бъде включен в правилата за произход.[5] Ако е препоръчан критерият за производствена или преработвателна операция, операцията, която придава произход на съответния продукт, трябва да бъде точно определена.[6] Същевременно трябва да бъдат взети предвид разпоредбите, засягащи уреждането на спорове във връзка с митническото класифициране.--------------------------------------------------19941223ПРИЛОЖЕНИЕ IТЕХНИЧЕСКИ КОМИТЕТ ПО ПРАВИЛАТА ЗА ПРОИЗХОДОтговорности1. Текущите задължения на Техническия комитет следва да включват следното:а) при поискване от който и да било член на Техническия комитет да проучи специфичните технически проблеми, възникващи при ежедневното изпълнение на правилата за произход от страните членки и да дава консултативни становища относно подходящи решения, основани на представените факти;б) да предоставя информация и съвети по всички въпроси, засягащи определянето на произхода на стоките, при поискване от която и да било страна членка или от Комитета;в) да подготвя и разпространява периодични доклади за техническите аспекти на действието и статута на това споразумение; иг) да провежда всяка година прегледи относно техническите аспекти при прилагането и действието на части II и III.2. Техническият комитет трябва да изпълнява всякакви други отговорности, каквито може да му възложи Комитетът.3. Техническият комитет следва да направи всичко възможно, за да приключи дейността си по специфичните въпроси, особено по онези, поставени от страните членки или Комитета, в разумно кратък период от време.Представителство4. Всяка страна членка трябва да има право да бъде представяна в Техническия комитет. Всяка страна членка може да определи един делегат и един или повече заместници, които да бъдат нейни представители в Техническия комитет. Страна членка, представена по такъв начин в Техническия комитет, ще бъде наричана по-долу "член" на Техническия комитет. Представителите на страните членки в Техническия комитет могат да бъдат подпомагани от съветници по време на заседанията


text: на Техническия комитет. Секретариатът на СТО също може да присъства на такива заседания като наблюдател.5. Страни членки на СМС, които не са страни членки на СТО, могат да бъдат представяни на срещите на Техническия комитет от един делегат и един или повече заместници. Тези представители следва да присъстват на срещите на Техническия комитет като наблюдатели.6. Ако получи одобрението на председателя на Техническия комитет, генералният секретар на СМС (наричан в това приложение "генерален секретар") може да кани представители на правителствата, които не са страни членки нито на СТО, нито на СМС, и представители на международните правителствени и търговски организации да присъстват на срещите на Техническия комитет като наблюдатели.7. Предложенията за делегати, заместници и съветници на срещите на Техническия комитет се отправят към генералния секретар.Срещи8. Техническият комитет заседава, когато е необходимо, но не по-малко от веднъж в годината.Процедури9. Техническият комитет избира свой собствен председател и създава свои собствени процедури.--------------------------------------------------19941223ПРИЛОЖЕНИЕ IIОБЩА ДЕКЛАРАЦИЯ ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПРЕФЕРЕНЦИАЛНИТЕ ПРАВИЛА ЗА ПРОИЗХОД1. Признавайки, че някои страни членки прилагат преференциални правила за произход, различни от непреференциалните правила за произход, с настоящото страните членки се споразумяват, както следва:2. За целите на тази Обща декларация като преференциални правила за произход се определят тези закони, разпоредби и административни решения за общо приложение, които дадена страна членка прилага за определяне на съответствието на стоките с изискването за преференциално третиране, съгласно договорни или автономни търговски режими, водещи до предоставяне на тарифни преференции извън прилагането на член I, параграф 1 от ГАТТ 1994.3. Страните членки се споразумяват да гарантират, че:а) когато издават административни решения за общо приложение, изискванията, които следва да се изпълнят, ще бъдат ясно определени. По-специално:i) в случаи, когато се прилага критерият за промяна на тарифното класиране, такова преференциално правило за произход и всякакви изключения от правилото трябва ясно да уточняват подпозицията или позицията в тарифната номенклатура, за които се отнася това правило;ii) в случаите, когато се прилага процентният ad valorem критерий, методът за изчисляване на този процент също следва да бъде посочен в преференциалните правила за произход;iii) в случаи, когато е указан критерият за производство или преработвателна операция, операцията, която придава преференциален произход, следва да бъде точно определена;б) техните преференциални правила за произход ще се основават на положителен стандарт. Преференциални правила за произход, които определят какво не придава преференциален произход (отрицателен стандарт), са допустими като част от изясняването на положителен стандарт или в индивидуални случаи, където не е необходимо положително определение за преференциален произход;в) техните закони, нормативни разпоредби, съдебни решения и административни решения за общо приложение, които се отнасят до преференциалните правила за произход, ще бъдат публикувани, както ако биха били подчинени на и са в съответствие с разпоредбите на член X, параграф 1 от ГАТТ 1994;г) при поискване от страна на износител, вносител или всяко лице с основателна причина те ще издават оценки за преференциален произход, който биха придали на стока, във възможно кратък срок, но не по-късно от 150 дни [1] след поискването на такава оценка, при условие че са представени всички необходими данни. Исканията за такива оценки следва да се приемат, преди да започне търговията с въпросната


text: стока и могат да се приемат по всяко време след това. Такива оценки трябва да остават валидни 3 години при условие че фактите и условията, включително правилата за произход, при които те са били направени, остават сравними. При условие че засегнатите страни са информирани предварително, такива оценки няма да бъдат валидни, когато при преразглеждане съгласно буква е) е взето решение, противоречащо на оценката. Такива оценки следва да бъдат публикувани съгласно разпоредбите на буква ж);д) при въвеждане на промени в своите преференциални правила за произход или на нови преференциални правила за произход те следва да не прилагат тези промени с обратна сила, както се определя в техните закони или нормативни разпоредби, а така също и да не ги нарушават;е) всяко административно действие, което предприемат по отношение определянето на преференциален произход, подлежи на преразглеждане от съдебни, арбитражни или административни трибунали или процедури, независими от органа, издаващ решението, което може да повлияе за изменението или отменянето на това решение;ж) всяка информация, която по своята същност е поверителна или е предоставена на поверителна основа за целите на прилагане на преференциални правила за произход, ще се третира като строго поверителна от съответните власти, които не трябва да я разкриват без специалното разрешение на лицето или правителството, предоставили тази информация, освен до степента, до която може да е необходимо тя да бъде разкрита във връзка със съдебно производство.4. Страните членки се споразумяват да предоставят незабавно на секретариата техните преференциални правила за произход, включително списък на преференциалните спогодби, за които се прилагат, съдебни решения и административни решения за общо приложение, отнасящи се до техните преференциални правила за произход, които са в сила към датата на влизане в сила на Споразумението за СТО за съответната страна членка. Освен това страните членки се споразумяват да предоставят на Секретариата всяка поправка към техните преференциални правила за произход или новите правила за произход във възможно най-кратък срок. Секретариатът следва да разпространява сред страните членки получените и наличните списъци с информация.[1] По отношение на искания, направени през първата година от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО, от страните членки се изисква само да издават тези оценки във възможно по-кратък срок.--------------------------------------------------19941223Споразумение за процедурите по лицензиране на вносаСТРАНИТЕ ЧЛЕНКИ,Имайки отношение към многостранните търговски преговори;Желаейки да способстват за постигане на целите на ГАТТ (1994);Имайки предвид специфичните потребности на търговията, развитието и финансите на развиващите се страни членки;Признавайки полезността на автоматичното лицензиране на вноса за определени цели и че подобно лицензиране не би следвало да бъде използвано за ограничаване на търговията;Признавайки, че лицензирането на вноса може да се използва за прилагане на мерки като тези, приети въз основа на съответните разпоредби на ГАТТ (1994);Признавайки разпоредбите на ГАТТ (1994) така, както се прилагат по отношение на процедурите по лицензиране на вноса;Желаейки да гарантират, че процедурите по лицензиране на вноса няма да се използват по начин, противоречащ на принципите и задълженията по ГАТТ (1994);Признавайки, че международната търговия може да бъде затруднена от неподходящата употреба на процедурите по лицензиране на вноса;Убедени, че режимите за лицензиране на вноса, по-специално неавтоматичното лицензиране на вноса, би следвало да се


text: прилагат по прозрачен и предвидим начин;Признавайки, че процедурите за неавтоматичното лицензиране не трябва да бъдат по-обременени административно, отколкото е абсолютно необходимо за администриране на съответната мярка;Желаейки да опростят и да внесат прозрачност в административните процедури и практики, използвани в международната търговия, и да осигурят честно и равноправно прилагане и администриране на тези процедури и практики;Желаейки да осигурят механизъм за консултации и бързото, ефективно и равнопоставено решаване на спорове, които биха могли да възникнат в рамките на това споразумение;СЕ СПОРАЗУМЯВАТ, КАКТО СЛЕДВА:Член 1Общи разпоредби1. За целите на това споразумение лицензирането на вноса се определя като административни процедури [1], използвани за прилагането на режими за лицензиране на вноса, изискващи представянето на заявление или други документи (различни от тези, които се изискват за митнически цели) до съответния административен орган като предварително условие за внос на митническата територия на страната членка вносител.2. Като се имат предвид целите на икономическото развитие и финансовите и търговските потребности на развиващите се страни членки, страните членки трябва да гарантират, че административните процедури, използвани за прилагането на режими за лицензиране на вноса, са в съответствие с разпоредбите на ГАТТ (1994), включително неговите приложения и протоколи, така както се тълкуват от това споразумение, с оглед предотвратяване нарушаването на търговията, които могат да възникнат поради неправилно прилагане на тези процедури [2].3. Правилата, свързани с процедурите по лицензиране на вноса, следва да бъдат неутрални при прилагането им и се администрират по справедлив и равнопоставен начин.4. а) Правилата и цялата информация относно процедурите за подаване на заявления, включително условията за допускане на лицата, фирмите и институциите да подават такива заявления, административния (административните) орган(и), към който (които) трябва да се обръщат, и списъкът със стоки, подлежащи на лицензиране, трябва да се публикуват в изданията, за които е нотифициран Комитетът по лицензиране на вноса, предвиден в члeн 4 (наричан в настоящото споразумение "Комитет"), по такъв начин, че да се предостави възможност на правителствата [3] и търговците да се запознаят с тях. Тези данни следва да се публикуват, когато е възможно практически, 21 дни преди датата на влизане в сила на изискванията, но в никакъв случай по-късно от датата на влизане в сила. Всяко изключение, отклонение от или промяна в правилата, засягащи процедурите по лицензиране или списъка на стоки, подлежащи на лицензиране на вноса, следва да се публикуват по същия начин и в същите като посочените по-горе срокове. Екземпляри от тези публикации трябва да се предоставят и на Секретариата.б) На страни членки, които желаят да представят становището си писмено, следва да се дава възможност да обсъждат тези становища при поискване от тях. Засегнатата страна членка следва да има предвид тези забележки и резултатите от обсъждането.5. Формулярите за заявления и, където е приложимо, формулярите за подновяване на лиценза следва да бъдат възможно най-опростени. В заявлението могат да бъдат поискани такива документи и информация, които се считат като абсолютно необходими за правилното функциониране на режима по лицензиране.6. Процедурите по подаване на заявления за лиценз и, където е приложимо, процедурите по подновяване на лиценза следва да бъдат възможно най-опростени. На кандидатите следва да се определя разумен срок за представяне


text: на заявления за издаване на лиценз. Там, където е определен краен срок, този период трябва да бъде поне 21 дни с възможност за продължаване в случаите, когато през този период са получени непълни заявления. Във връзка със заявленията кандидатите е необходимо да се свързват само с един административен орган. Там, където е неизбежно установяването на контакт с повече от един административен орган, броят на тези органи следва да бъде ограничен до три.7. Нито едно заявление не трябва да бъде отхвърляно поради незначителни грешки в документите, които не променят основните данни, съдържащи се в тях. Никаква санкция, по-голяма от необходимата за предупреждение, няма да се налага поради пропуск или грешка в документите или процедурите, които очевидно са били направени без умисъл за измама или не представляват сериозна небрежност.8. Няма да бъде отказван внос при наличие на лиценз поради незначителни разлики в стойността, количеството или теглото спрямо обозначените в лиценза, възникнали по време на транспортирането, товаренето на стоките, както и други незначителни разлики, съвместими с обичайната търговска практика.9. Чуждата валута, необходима за заплащане на лицензирания внос, трябва да бъде достъпна за притежателите на лиценза на същата основа, както за вносителите на стоки, за които не се изисква лиценз за вноса.10. По отношение на изключенията, засягащи безопасността, се прилагат разпоредбите на член XXI от ГАТТ (1994).11. Разпоредбите на това споразумение не изискват от която и да било страна членка да разкрива поверителна информация, която би представлявала пречка за прилагането на законите или по друг начин би била в противоречие с обществения интерес или би накърнила законните търговски интереси на определени държавни или частни предприятия.Член 2Автоматично лицензиране на вноса [4]1. Автоматичното лицензиране на вноса се определя като лицензиране на вноса, при което се предоставя одобрение на заявлението във всички случаи и което е в съответствие с изискванията съгласно параграф 2, буква а).2. По отношение на процедурите по автоматично лицензиране на вноса се прилагат следните разпоредби [5] в допълнение към тези по член 1, параграфи от 1 до 11 и параграф 1 от настоящото член:а) процедурите по автоматично лицензиране не трябва да се прилагат така, че да оказват ограничаващ ефект върху вноса, подлежащ на автоматично лицензиране. Приема се, че процедурите по автоматично лицензиране биха имали ограничаващ ефект върху търговията, освен ако, inter alia:i) всяко лице, фирма или институция, които отговарят на законните изисквания на страната членка вносител за извършване на дейности по вноса, включващи стоки, подлежащи на автоматично лицензиране, имат равни права да искат и да получават лицензи по вноса;ii) заявления за лицензиране могат да се подават всеки работен ден преди митническото освобождаване на стоките;iii) заявления за лицензиране, представени в подходяща и пълна форма, се одобряват незабавно при получаването им, доколкото това е осъществимо административно, но в срок не повече от 10 работни дни;б) страните членки признават, че автоматичното лицензиране на вноса може да е наложително, когато не съществуват други подходящи процедури. Срокът на автоматичното лицензиране на вноса може да бъде продължен, докато съществуват обстоятелствата, послужили като основание за неговото въвеждане и докато поставените административни цели не могат да бъдат постигнати по по-подходящ начин.Член 3Неавтоматично


text: лицензиране на вноса1. По отношение на процедурите по неавтоматично лицензиране на вноса се прилагат следните разпоредби в допълнение към тези по член 1, параграфи от 1 до 11. Процедурите по неавтоматично лицензиране на вноса се определят като лицензиране на вноса, което не отговаря на определението, съдържащо се в член 2, параграф 1.2. Неавтоматичното лицензиране не трябва да има ограничаващ или нарушаващ търговията ефект върху вноса в допълнение към този, предизвикан от въвеждането на ограничението. Процедурите по неавтоматично лицензиране на вноса трябва да съответстват по обхват и продължителност на мярката, за чието прилагане се използват, и не трябва да са административно по-обременяващи от абсолютно необходимото за прилагане на мярката.3. В случай на изисквания по лицензиране, предназначени за цели, различни от прилагането на количествени ограничения, страните членки следва да публикуват достатъчно информация, за да знаят другите страни членки и търговци на каква основа се предоставят и/или разпределят лицензите.4. В случаите, когато страна членка предоставя възможност на лица, фирми или институции да искат изключения или отклонения от изискванията за лицензиране, тя следва да съобщи това в информацията, публикувана в съответствие с член 1, параграф 4, посочвайки също така информация за това как да се представи такова искане и в рамките на възможното при какви обстоятелства исканията ще бъдат приемани.5. а) Страните членки следва да предоставят при поискване от всяка страна членка, заинтересована от търговията с въпросната стока, всякаква необходима информация относно:i) налагането на ограниченията;ii) лицензи по вноса, предоставени през близък минал период;iii) разпределението на тези лицензи между страните доставчици;iv) в случаите, когато това е осъществимо, статистика за вноса (напр. по стойност и/или по обем) по отношение на стоките, подлежащи на лицензиране на вноса. От развиващите се страни членки няма да се очаква да поемат допълнителни административни или финансови тежести по този повод.б) страните членки, които прилагат квоти посредством лицензиране, трябва да публикуват целия размер на квотите, които ще се прилагат по количество и/или стойност, началната и крайната дата на квотите и всяка свързана с тях промяна, в посочените по член 1, параграф 4 срокове по такъв начин, че да предоставят възможност на правителствата и търговците да се запознаят с тях;в) в случай на квоти, разпределени между страните доставчици, страната членка, която прилага ограничението, незабавно следва да информира другите страни членки, имащи интерес да доставят съответната стока, относно текущото разпределение на дяловете, изразено по количество или стойност, между различните страни доставчици и следва да публикува тази информация в посочените по член 1, параграф 4 срокове по такъв начин, че да осигури възможност на правителствата и търговците да се запознаят с нея;г) когато ситуацията изисква началната дата на квотата да бъде изтеглена напред, информацията, посочена по член 1, параграф 4, следва да бъде публикувана в посочените по член 1, параграф 4 срокове по такъв начин, че да се даде възможност на правителствата и търговците да се запознаят с нея;д) всяко лице, фирма или институция, които отговарят на законовите и административните изисквания на страната членка вносител, трябва да имат равни права да кандидатстват за лицензиране и заявленията им да бъдат разгледани. Ако заявлението за лицензиране не


text: е одобрено, причините за това следва да се съобщят на кандидата при поискване от негова страна, като той трябва да има право на обжалване или преразглеждане в съответствие с вътрешното законодателство или процедури на страната членка вносител;е) срокът за разглеждане на заявленията, освен при невъзможност поради причини извън контрола на страните членки, не трябва да надхвърля 30 дни, ако заявленията се разглеждат в зависимост от получаването им, т.е. следва се редът на получаването им, и 60 дни, ако всички заявления се разглеждат едновременно. В последния случай трябва да се приема, че срокът за разглеждане на заявленията започва от деня след крайната дата на обявения срок за представяне на заявленията;ж) периодът на валидност на лиценза следва да бъде с разумна продължителност и да не бъде толкова кратък, че да пречи на вноса. Периодът на валидност на лиценза не трябва да пречи на вноса от отдалечени източници, освен в специалните случаи, в които вносът е необходим поради непредвидени краткосрочни нужди;з) при определянето на квоти страните членки не трябва да възпрепятстват осъществяването на вноса да бъде в съответствие с издадените лицензи и не трябва да пречат на пълното използване на квотите;и) когато издават лицензи, страните членки следва да имат предвид, че е желателно издаването на лицензи да се отнася за икономически значими количества стоки;й) при разпределянето на лицензите страните членки следва да отчитат осъществения преди това внос от кандидата. Във връзка с това трябва да се прецени дали издадените на кандидатите в миналото лицензи са били напълно оползотворени през един неотдавнашен представителен период. В случаи, в които лицензите не са били напълно оползотворени, страните членки следва да проучат причините за това и да имат предвид тези причини при разпределянето на новите лицензи. Трябва да се има предвид и осигуряването на разумно обоснованото разпределяне на лицензите за нови вносители, като се има предвид, че е желателно издаването на лицензи да се отнася за икономически значими количества стоки. Във връзка с това би трябвало да се обърне специално внимание на онези вносители, които внасят стоки, произхождащи от развиващи се страни членки, и по-специално най-слабо развитите страни членки;к) в случай на квоти, прилагани чрез лицензи, които не са разпределени между страните доставчици, притежателите на лицензи [6] трябва да са свободни да избират източниците за внос. В случай на квоти, разпределени между страни доставчици, в лиценза ясно трябва да се обозначи името на страната или страните;л) при прилагане разпоредбите на член 1, параграф 8 могат да бъдат направени компенсиращи изменения при бъдещо разпределяне на лицензите в случаите, когато вносът надхвърля предишното ниво на лиценза.Член 4ИнституцииС настоящото се учредява Комитет по лицензиране на вноса, съставен от представители на всяка една от страните членки. Комитетът следва да избира свой председател и заместник-председател и да провежда срещи, когато е необходимо, за да даде на страните членки възможност да се консултират по всеки въпрос, свързан с изпълнението на това споразумение или постигането на неговите цели.Член 5Нотифициране1. Страните членки, които въвеждат процедури по лицензиране или промени в тези процедури, трябва да нотифицират за това Комитета в срок до 60 дни след публикацията.2.


text: Нотификациите относно институцията по процедурите по лицензиране на вноса следва да включват следната информация:а) списък на стоките, предмет на процедури по лицензиране;б) информационен център, във връзка с условията за предоставяне на лиценз;в) административен (административни) орган(и), където да се подават заявленията;г) дата и наименование на изданието, където са публикувани процедурите по лицензиране;д) указание дали процедурата по лицензиране е автоматична или неавтоматична съгласно определенията, съдържащи се в член 2 и член 3;е) в случай на автоматични процедури по лицензиране на вноса — посочване на тяхната административна цел;ж) в случай на неавтоматични процедури по лицензиране на вноса — посочване на мярката, която се прилага чрез процедурата по лицензиране;з) очаквана продължителност на процедурата по лицензиране, ако тя може да бъде преценена с известна сигурност, а в противен случай — причината, поради която тази информация не може да бъде предоставена.3. В нотификациите за промени в процедурите по лицензиране на вноса трябва да се посочват гореспоменатите елементи, ако са настъпили изменения в тях.4. Страните членки следва да уведомяват Комитета за изданието (изданията), в което (които) предстои да бъде публикувана информацията, изисквана по член 1, параграф 4.5. Всяка заинтересована страна членка, която прецени, че друга страна членка не е нотифицирала Комитета за въвеждането или промяна на процедура по лицензиране в съответствие с разпоредбите на параграфи от 1 до 3, може да постави въпроса пред другата страна членка. Ако нотификацията не е направена непосредствено след това, тази страна членка може сама да нотифицира за процедурата по лицензиране или направените в нея изменения, включително цялата съответна налична информация.Член 6Консултации и уреждане на споровеКонсултациите и решаването на споровете по отношение на какъвто и да било въпрос, засягащ действието на това споразумение, следва да се провеждат съгласно разпоредбите на член XXII и член XХIII от ГАТТ (1994), както са разработени и прилагани в Договореността относно правилата и процедурите за уреждане на спорове.Член 7Преглед1. Комитетът трябва да прави преглед при необходимост, но поне веднъж на всеки две години, на прилагането и действието на това споразумение, като има предвид неговите цели и съдържащите се в него права и задължения.2. Като основа за прегледа, провеждан от Комитета, Секретариатът трябва да подготви фактологичен доклад въз основа на информацията, предоставена съгласно разпоредбите на член 5, отговорите на годишния въпросник относно процедурите по лицензиране на вноса [7] и всяка друга надеждна информация, с която разполага. Този доклад следва да представя резюме на гореспоменатата информация, посочвайки в частност всякакви промени или нови събития, настъпили по време на разглеждания период, и всяка друга информация, договорена от Комитета.3. Страните членки се задължават да попълват годишния въпросник по процедурите за лицензиране на вноса незабавно и изчерпателно.4. Комитетът следва да информира Съвета по търговията със стоки относно промените, настъпили през периода, за който се отнася прегледът.Член 8Заключителни разпоредбиРезерви1. Никоя от разпоредбите на това споразумение не може да бъде приемана с резерви без съгласието на останалите страни членки.Вътрешно законодателство2. а) Всяка страна членка следва да осигурява не по-късно от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО за нея съответствието на нейните закони, нормативни разпоредби и административни процедури с разпоредбите на настоящото


text: споразумение.б) Всяка страна членка следва да информира Комитета относно промени в нейните закони и нормативни разпоредби, отнасящи се до настоящото споразумение, и в прилагането на тези закони и нормативни разпоредби.[1] Такива процедури, наричани "лицензиране", както и други подобни административни процедури.[2] Нищо в това споразумение не трябва да се тълкува в смисъл, че основата, обхватът или продължителността на една мярка, прилагана при процедурите по лицензиране, се поставя под въпрос съгласно това споразумение.[3] За целите на това споразумение понятието "правителства" включва компетентните власти на Европейските общности.[4] Процедури по лицензиране на вноса, изискващи гаранция и без ограничителен ефект върху вноса, се приемат като попадащи в обхвата на параграфи 1 и 2.[5] Развиваща се страна членка, различна от развиваща се страна членка, която е страна по Споразумението за процедурите по лицензиране на вноса, прието на 12 април 1979 г., която има специфични трудности по отношение на изискванията по буква а), i) и iii), може при нотифициране на Комитета да отложи прилагането на разпоредбите на тези подточки с не повече от две години от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО за такава страна членка.[6] Наричани понякога "притежатели на квота".[7] Първоначално разпространен като документ на ГАТТ (1947) L/3515 от 23 март 1971 г.--------------------------------------------------19941223Споразумение за субсидиите и изравнителните меркиС НАСТОЯЩОТО СТРАНИТЕ ЧЛЕНКИ СЕ СПОРАЗУМЯВАТ, КАКТО СЛЕДВА:ЧАСТ IОБЩИ РАЗПОРЕДБИЧлен 1Определение за субсидия1.1. За целите на това споразумение следва да се приема, че има субсидия, в случай че:а) 1) е налице финансова помощ от правителство или от какъвто и да било държавен или общински орган на територията на страна членка (наричана в това споразумение "правителство"), тоест когато:i) правителствената практика включва пряко предоставяне на средства (например безвъзмездни помощи, заеми и прехвърляне на дружествени дялове), потенциални преки трансфери на капитали или задължения (например гаранции по заеми);ii) се пропуснат или не се съберат правителствени приходи, които иначе са дължими (например, фискални стимули като данъчни кредити) [1];iii) се предоставят от правителството стоки или услуги, различни от общата инфраструктура, или правителството закупува стоки;iv) правителството заплаща вноски във фондове или упълномощава или възлага на частна организация да изпълнява една или повече от функциите, посочени в i), ii) и iii) по-горе, които обикновено се упражняват от правителството и практиката не се отличава от обичайно следваната от правителствата практика;или2) е налице каквато и да било форма на подпомагане на приходите или ценова подкрепа по смисъла на член ХVI от ГАТТ 1994;иб) с това е реализирана изгода.1.2. Субсидията така, както е определена в параграф 1, следва да бъде разглеждана съгласно разпоредбите на част II или съгласно разпоредбите на част III или част V, в случай че такава субсидия е специфична в съответствие с разпоредбите на член 2.Член 2Специфичност2.1. За да се определи дали според дефинициите на член 1, параграф 1 една субсидия е специфична за определено предприятие или производство или за група предприятия или производства (наричани в това споразумение "определени предприятия") под юрисдикцията на предоставящия субсидията орган, се прилагат следните принципи:а) Когато предоставящият субсидията орган или законодателството, съгласно което той действа, изрично ограничава достъпа на определени предприятия до субсидия, такава субсидия следва да се счита


text: за специфична.б) Когато предоставящият субсидията орган или законодателството, съгласно което той действа, установява обективни критерии или условия [2] за кандидатстването и нейния размер, субсидията не трябва да бъде специфична, при условие че възможността за нейното предоставяне е автоматична и съответните критерии и условия се спазват стриктно. Критериите или условията трябва да бъдат ясно определени в закон, нормативна разпоредба или в друг официален документ, така че да бъде възможна тяхната проверка.в) В случай че, независимо от прилагането на принципите, посочени в букви а) и б), субсидията е определена като неспецифична, но са налице основания да се счита, че тя може в действителност да е специфична, могат да бъдат взети предвид други фактори. Такива фактори са: използването на програма за субсидиране от ограничен брой определени предприятия, преобладаващото използване на субсидията от определени предприятия, предоставянето на непропорционално големи размери от субсидията на определени предприятия и начинът, по който е упражнена оперативната самостоятелност на предоставящия субсидията орган при вземането на решение за нейното предоставяне [3]. При прилагането на тази алинея следва да се има предвид степента на диверсификация на икономическите дейности под юрисдикцията на предоставящия субсидията орган, както и продължителността на периода, през който е била провеждана програмата за субсидиране.2.2. Субсидия, която е ограничена до определени предприятия, разположени в определен географски регион под юрисдикцията на предоставящия субсидията орган, следва да се счита за специфична. За целите на това споразумение субсидията не се счита за специфична, ако се изразява в определяне или изменение на общоприложими данъчни ставки от компетентни власти на управление на всички нива.2.3. За специфична следва да се счита всяка субсидия, която попада под разпоредбите на член 3.2.4. Заключението за специфичност на субсидията съгласно разпоредбите на този член трябва да бъде ясно обосновано въз основа на положителни доказателства.ЧАСТ IIЗАБРАНЕНИ СУБСИДИИЧлен 3Забрана3.1. С изключение на предвиденото в Споразумението за селското стопанство, по смисъла на член1 следните субсидии следва да се считат за забранени:а) субсидии, зависещи нормативно или фактически [4] от осъществяването на износ, включително тези, посочени в приложение I [5], без значение дали самостоятелно или като едно от няколко други условия;б) субсидии, зависещи от използването на местни стоки вместо на стоки от внос, без значение дали самостоятелно или като едно от няколко други условия.3.2. Страна членка не може нито да предоставя, нито да поддържа субсидиите, посочени в параграф 1.Член 4Оздравителни мерки4.1. Винаги, когато страна членка има основания да счита, че друга страна членка разрешава или предоставя забранена субсидия, първата страна членка може да поиска консултации с другата страна членка.4.2. Искането за консултации съгласно параграф 1 следва да включва описание на наличните доказателства относно съществуването и характера на въпросната субсидия.4.3. При искане за консултации съгласно параграф 1 страната членка, за която се счита, че разрешава или предоставя въпросната субсидия, следва да започне колкото е възможно по-бързо такива консултации. Целта на консултациите трябва да бъде изясняване на фактите за ситуацията и постигане на взаимно договорено решение.4.4. Ако не се постигне взаимно договорено решение в срок от 30 дни [6] от искането за консултации, всяка страна членка, която е страна в такива консултации, може да постави въпроса


text: пред Органа за уреждане на спорове ("ОУС") за незабавно създаване на т.нар. "панел" - група на съдебните заседатели, освен ако ОУС не реши с консенсус да не състави такава група на съдебните заседатели.4.5. При нейното създаване групата на съдебните заседатели може да поиска съдействие от Постоянната група от експерти [7] (наричана в това споразумение "ПГЕ") относно това, дали въпросната мярка е забранена субсидия. Ако бъде поискано такова съдействие, ПГЕ следва незабавно да разгледа доказателствата относно съществуването и естеството на въпросната мярка и да даде възможност на страната членка, прилагаща или поддържаща мярката, да докаже, че въпросната мярка не е забранена субсидия. ПГЕ следва да съобщи заключенията си на групата на съдебните заседатели в определения от нея срок. Заключенията на ПГЕ по въпроса дали съответната мярка представлява забранена субсидия, следва да се приемат от групата на съдебните заседатели без изменение.4.6. Групата на съдебните заседатели следва да представи окончателния си доклад на страните по спора. Докладът трябва да бъде изпратен до всички страни членки в срок от 90 дни от датата на създаване и определяне на компетенциите на групата на съдебните заседатели.4.7. Ако се установи, че въпросната мярка е забранена субсидия, групата на съдебните заседатели следва да препоръча субсидиращата страна членка да прекрати незабавно субсидията. Във връзка с това групата на съдебните заседатели следва да посочи в препоръките си срока, в който мярката трябва да бъде оттеглена.4.8. В срок от 30 дни от изпращането на доклада на групата на съдебните заседатели до всички страни членки докладът следва да се приеме от ОУС, освен ако една от страните по спора не нотифицира официално ОУС за решението си да обжалва или ако ОУС не реши с консенсус да не приеме доклада.4.9. Когато докладът на групата на съдебните заседатели се обжалва, Апелативният орган следва да се произнесе в срок от 30 дни от датата, на която страната по спора официално нотифицира намерението си да обжалва. Когато Апелативният орган прецени, че не може да предостави своя доклад в срок от 30 дни, той трябва писмено да уведоми ОУС относно причините за забавянето заедно с преценка за срока, в който ще представи доклада си. Процедурата в никакъв случай не трябва да бъде по-дълга от 60 дни. Апелативният доклад трябва да бъде одобрен от ОУС и да се приеме безусловно от страните по спора, освен ако ОУС не реши с консенсус да не одобри апелативния доклад в срок от 20 дни след предоставянето му на страните членки [8].4.10. В случай че препоръката на ОУС не бъде изпълнена в определения от групата на съдебните заседатели срок, който започва от датата на одобряването на доклада на групата на съдебните заседатели или на доклада на Апелативния орган, ОУС трябва да разреши на обжалващата страна членка да предприеме подходящи [9] контрамерки, освен ако ОУС не реши с консенсус да отхвърли искането.4.11. В случай че една страна по спора поиска арбитраж съгласно член 22, параграф 6 от Договореността относно правилата и процедурите за уреждане на спорове (ДППУС), арбитърът следва да определи дали ответните мерки са подходящи [9].4.12. За целите на споровете, провеждани по


text: силата на този член, с изключение на специално посочените в този член срокове, сроковете, приложими съгласно ДППУС за провеждането на такива спорове следва да бъдат наполовина по-кратки от предписаните.ЧАСТ IIIПОДСЪДНИ СУБСИДИИЧлен 5Неблагоприятни ефектиСтрана членка не трябва да причинява неблагоприятни ефекти върху интересите на други страни членки с използването на която и да било субсидия, посочена в член 1, параграфи 1 и 2, тоест:а) вреда за местната промишленост на друга страна членка [11];б) обезсилване или накърняване на изгоди, полагащи се пряко или косвено на други страни членки съгласно ГАТТ 1994, и в частност на изгодите от отстъпки съгласно член II от ГАТТ 1994 [12];в) сериозно накърняване на интересите на друга страна членка [13].Този член не се прилага към субсидиите, предоставяни за селскостопански стоки в съответствие с член 13 от Споразумението за селското стопанство.Член 6Сериозно накърняване на интереси6.1. Сериозно накърняване на интереси по смисъла на член 5, буква в) следва да се счита, че съществува в случай на:а) общо адвалорно субсидиране [14] на стока, което е по-голямо от 5 % [15];б) субсидии за покриване на оперативните загуби, понесени от едно производство;в) субсидии за покриване на оперативните загуби, понесени от едно предприятие, без еднократните мерки, които не се повтарят и не могат да се приложат отново към това предприятие и които се предоставят само за да осигурят време за изработване на дългосрочни решения и за да се избегнат остри социални проблеми;г) пряко опрощаване на дълг, тоест опрощаване на дълг към правителството и безвъзмездни помощи за покриване на погасяването на такъв дълг [16].6.2. Независимо от разпоредбите на параграф 1 не трябва да се счита, че има сериозно накърняване на интереси, ако субсидиращата страна членка докаже, че въпросната субсидия не е довела до който и да било от ефектите, изброени в параграф 3.6.3. Сериозно накърняване на интереси по смисъла на член 5, буква в) може да възникне в който и да било случай, когато са приложими едно или няколко от следните условия:а) ефектът от субсидията е да измести или затрудни вноса на подобна стока на друга страна членка на пазара на субсидиращата страна членка;б) ефектът от субсидията е да измести или затрудни износа на подобна стока на друга страна членка на пазара на трета страна;(в) ефектът от субсидията е значително подбиване на цената от субсидираната стока в сравнение с цената на подобна стока на друга страна членка на същия пазар или значително потискане на цената, намаление на цената или нереализирани продажби на същия пазар;г) ефектът от субсидията е увеличение на световния пазарен дял на субсидиращата страна членка в случай на определени субсидирани основни стоки или стоки от първа необходимост [17] в сравнение със средния дял, който тя е имала през предходния тригодишен период, и това увеличение следва устойчива тенденция през периода, когато са били предоставяни субсидии.6.4. За целите на параграф 3, буква б) изместването или затрудняването на износа включва всеки случай, при който по силата на разпоредбите на параграф 7 е било доказано, че е налице изменение на относителните пазарни дялове във вреда на несубсидирана подобна стока (в продължение на подходящ представителен период, достатъчен, за


text: да се проявят ясно тенденции в развитието на пазара за съответната стока, който при нормални обстоятелства е най-малко една година). "Изменение на относителните пазарни дялове" включва която и да било от следните ситуации: а) налице е увеличение на пазарния дял на субсидираната стока; б) пазарният дял на субсидираната стока остава непроменен при обстоятелства, при които в случай че не е била предоставена субсидия, би се понижил; в) пазарният дял на субсидираната стока се понижава, но по-бавно, отколкото би се понижил в случай че не е била предоставена субсидия.6.5. За целите на параграф 3, буква в) "подбиване на цената" следва да включва всеки случай, при който такова подбиване на цената е било доказано посредством сравняване на цените на субсидираната стока с цените на несубсидирана подобна стока, доставяна на същия пазар. Сравнението следва да се извършва при едно и също ниво на търговия и в сравними периоди от време, като се обърне необходимото внимание на всеки друг фактор, влияещ върху сравнимостта на цените. Все пак, ако не е възможно такова пряко сравнение, съществуването на подбиване на цената може да се докаже въз основа на стойностите на единица износ.6.6. Всяка страна членка, за чийто пазар се твърди, че е причинено сериозно накърняване на интересите, следва, при спазване на разпоредбите на параграф 3 от приложение V, да предоставя на страните по спора, възникващ съгласно член 7, и на групата на съдебните заседатели, създадена съгласно член 7, параграф 4, цялата имаща отношение към въпроса информация, която може да се получи относно измененията на пазарните дялове на страните по спора, както и съответните цени на въпросните стоки.6.7. Изместване или затрудняване, водещо до сериозно накърняване на интереси, не следва да се счита, че възниква по силата на параграф 3, когато през съответния период съществува което и да било от следните обстоятелства [18]:а) забрана или ограничение по износа на подобна стока от подаващата жалба страна членка или по вноса от тази страна членка на пазара на трета засегната страна;б) решение на правителството на страна вносител, упражняващо търговски монопол върху или осъществяващо държавна търговия със съответната стока, да пренасочи по нетърговски причини вноса от подаващата жалба страна членка към друга страна или страни;в) природни бедствия, стачки, прекъсване на транспорта или други форсмажорни обстоятелства, които съществено влияят върху производството, качествoтo, количествата или цените на стока, предназначена за износ, от подаващата жалба страна членка;г) съществуване на договорености, ограничаващи износа от подаващата жалба страна членка;д) доброволно намаляване на наличностите за износ от съответната стока от подаващата жалба страна членка (включващо, inter alia, ситуация, при която фирми на територията на подаващата жалба страна членка самостоятелно са пренасочвали износа на тази стока към нови пазари);е) несъответствие със стандарти и други нормативни изисквания в страната вносител.6.8. При липса на обстоятелствата, посочени в параграф 7, съществуването на сериозно накърняване на интереси трябва да се установи въз основа на предоставената или получената от групата на съдебните заседатели информация, включително информация, представена в съответствие с разпоредбите на приложение V.6.9. Този член не се прилага относно субсидии, предоставени за селскостопански стоки, в съответствие с предвиденото в член 13 от


text: Споразумението за селското стопанство.Член 7Оздравителни мерки7.1. С изключение на предвиденото в член 13 от Споразумението за селското стопанство винаги, когато страна членка има основания да счита, че всяка субсидия, описана в член 1, предоставена или поддържана от друга страна членка, води до вреда за нейното местно производство, до обезсилване или влошаване или до сериозно накърняване на интереси, първата страна членка може да поиска консултации с другата страна членка.7.2. Искането за консултации по параграф 1 следва да включва доклад относно наличните доказателства във връзка със: а) съществуването и естеството на въпросната субсидия; и б) причинената вреда на местното производство или обезсилването или влошаването, или сериозното накърняване [19] на интересите на страната членка, искаща консултации.7.3. При искане за консултации по параграф 1 страната членка, за която се счита, че предоставя или поддържа въпросната практика на субсидиране, следва да започне възможно най-скоро такива консултации. Целта на консултациите следва да бъде да се изяснят фактите в ситуацията и да се постигне взаимно договорено решение.7.4. Ако консултациите не доведат до взаимно договорено решение в срок до 60 дни [20], всяка страна членка, която е страна по такива консултации, може да постави въпроса пред ОУС за създаването на група на съдебните заседатели, освен ако ОУС не реши с консенсус да не създаде такава група на съдебните заседатели. Съставът на групата на съдебните заседатели и нейните компетенции следва да бъдат определени в срок до 15 дни от датата на нейното създаване.7.5. Групата на съдебните заседатели трябва да разгледа въпроса и да представи окончателния си доклад на страните по спора. Докладът следва да бъде изпратен до всички страни членки в срок до 120 дни от датата на създаването и определянето на компетенциите на групата на съдебните заседатели.7.6. В срок до 30 дни от предоставянето на доклада на групата на съдебните заседатели на всички страни членки докладът следва да бъде приет от ОУС [21], освен ако една от страните по спора не уведоми официално ОУС за решението си да обжалва или ако ОУС не реши с консенсус да не приеме доклада.7.7. Когато докладът на групата на съдебните заседатели се обжалва, Апелативният орган следва да се произнесе в срок до 60 дни от датата, на която страната по спора официално е нотифицирала желанието си за обжалване. Когато Апелативният орган прецени, че не може да представи своя доклад в срок от 60 дни, той следва да уведоми писмено ОУС относно причините за забавянето и очаквания срок, в който ще представи доклада си. Провеждането на процедурата в никакъв случай не може да превишава 90 дни. Апелативният доклад се одобрява от ОУС и се приема безусловно от страните по спора, освен ако ОУС не реши с консенсус да не одобри апелативния доклад в срок от 20 дни след предоставянето му на страните членки [21].7.8. Когато е одобрен доклад на групата на съдебните заседатели или на Апелативния орган, в който е определено, че дадена субсидия е довела до неблагоприятни ефекти върху интересите на друга страна членка по смисъла на член 5, предоставящата или поддържащата такава субсидия страна членка следва да предприеме съответните действия за


text: отстраняване на неблагоприятните ефекти или да прекрати субсидията.7.9. В случай, че страната членка не е предприела съответните действия за отстраняване на неблагоприятните ефекти от субсидията или за премахване на субсидията в срок до шест месеца от датата на одобряване от ОУС на доклада на групата на съдебните заседатели или доклада на Апелативния орган, и при липса на споразумение за компенсация, ОУС следва да упълномощи подаващата жалба страна членка да предприеме контрамерки, съизмерими със степента и характера на неблагоприятните ефекти, които са били установени, освен ако ОУС не реши с консенсус да отхвърли искането.7.10. В случай че страна по спора поиска арбитраж съгласно член 22, параграф 6 от Договореността относно правилата и процедурите за уреждане на спорове, арбитърът следва да определи дали ответните мерки са съизмерими със степента и характера на неблагоприятните ефекти, които са били установени.ЧАСТ IVНЕПОДСЪДНИ СУБСИДИИЧлен 8Установяване на неподсъдните субсидии8.1. Следните субсидии следва да се считат за неподсъдни [23]:а) субсидии, които не са специфични по смисъла на член 2;б) субсидии, които са специфични по смисъла на член 2, но отговарят на всички условия по параграф 2, букви а), б) или в) по-долу.8.2. Независимо от разпоредбите на части III и V, следните субсидии следва да се считат за неподсъдни:а) помощ за изследователски дейности, извършвани от фирми или от висши учебни заведения или изследователски институти на договорни начала с фирми, ако: [24]помощта покрива [25] не повече от 75 % от разходите за промишлени изследвания [26] или 50 % от разходите за предварителна развойна дейност [27];и при условие че такава помощ е ограничена изключително до:i) разходи за персонал (изследователи, техници и друг помощен персонал, нает изключително в изследователската дейност);ii) разходи за инструменти, оборудване, земя и постройки, използвани изключително и постоянно (с изключение на предоставените на търговски начала) за изследователската дейност;iii) разходи за консултантски и аналогични на тях услуги, използвани изключително за изследователската дейност, включващи обратно изкупувани изследвания, техническо познание, патенти и др.;iv) допълнителни режийни разходи, които са пряк резултат от изследователската дейност;v) други текущи разходи (като тези за материали, доставки и други подобни), които са пряк резултат от изследователската дейност;б) помощ за изостанали региони от територията на страна членка, която е предоставена в рамките на обща програма за регионално развитие [28] и която е неспецифична (по смисъла на член 2) в рамките на регионите, отговарящи на критериите, при условие че:i) всеки изостанал регион следва да бъде обособена географска област с икономическа и административна идентичност, която може да бъде определена;ii) регионът се определя като изостанал въз основа на неутрални и обективни критерии [29], означаващи, че затрудненията му са резултат на обстоятелства, които не са временни; такива критерии трябва да бъдат ясно определени в закон, нормативна разпоредба или друг официален документ така, че да могат да бъдат проверени;iii) необходимо е критериите да включват показател за икономическо развитие, който трябва да се основава поне на един от следните фактори:- доход на човек от населението, доход на домакинство или брутен вътрешен продукт на глава от населението, които не трябва да бъдат над 85 % от средната величина за съответната територия;- процент на безработица, който трябва


text: да бъде най-малко 110 % от средния за съответната територия;измерени в течение на тригодишен период; този показател обаче може да бъде сложносъставен и да включва други фактори;в) помощ за ускоряване на приспособяването на съществуващите съоръжения [30] към нови изисквания за опазване на околната среда, предвидени в закон и/или нормативни разпоредби, които водят до по-големи ограничения и финансови тежести за фирмите, при условие че помощта:i) е еднократна мярка, която не се прилага отново; иii) е ограничена до 20 % от стойността на приспособяването; иiii) не покрива разходите за смяна и експлоатация на подпомаганата инвестиция, които следва да са изцяло за сметка на фирмите; иiv) е пряко свързана със и е пропорционална на планираното от фирмата намаляване на вредното въздействие и замърсяването на околната среда, и не покрива каквито и да било икономии на производствени разходи, които могат да бъдат постигнати; иv) е достъпна за всички фирми, които могат да внедрят новото оборудване и/или производствени процеси.8.3. Програмата за субсидиране, по отношение на която се прибягва към разпоредбите на параграф 2, се нотифицира преди нейното изпълнение пред Комитета в съответствие с разпоредбите на част VII. Всяка такава нотификация следва да бъде достатъчно прецизна, за да позволи на другите страни членки да оценят съвместимостта на програмата с условията и критериите, предвидени в съответните разпоредби на параграф 2. Държавите членки следва да предоставят на Комитета също и ежегодни актуализации на такива нотификации, като в частност осигуряват информация за общите разходи за всяка една програма и за каквото и да било изменение на програмата. Другите страни членки имат право да поискат информация за отделни случаи на субсидиране по дадена нотифицирана програма [31].8.4. По искане на страна членка Секретариатът следва да направи преглед на нотификацията, направена съгласно параграф 3 и когато е необходимо, може да изиска от субсидиращата страна членка допълнителна информация за съответната нотифицирана програма. Секретариатът трябва да докладва заключенията си на Комитета. При поискване Комитетът следва незабавно да направи преглед на установеното от Секретариата (или на самата нотификация, ако не е бил поискан преглед от Секретариата) с оглед вземане на решение дали не са били спазени условията и критериите, посочени в параграф 2. Предвидената в този параграф процедура следва да приключи най-късно на първото редовно заседание на Комитета след нотифицирането на програма за субсидиране, при условие че са изминали най-малко два месеца между нотифицирането и редовното заседание на Комитета. Описаната в този параграф процедура за преглед следва също да се прилага при поискване, когато става дума за съществени изменения на една програма, които са нотифицирани в годишните актуализации, посочени в параграф 3.8.5. По искане на страна членка посоченото в параграф 4 решение на Комитета или неприемането на такова решение от Комитета, както и нарушаването в отделни случаи на условията, изложени в нотифицираната програма, следва да бъдат представени на задължителен арбитраж. Арбитражният орган представя на страните членки своите заключения в срок от 120 дни от датата, на която въпросът е бил поставен пред арбитражния орган. Освен ако в този параграф не е предвидено друго, към извършвания по този параграф арбитраж следва да се прилагат разпоредбите на


text: ДППУС.Член 9Консултации и разрешени оздравителни мерки9.1. Ако в хода на прилагането на програма, посочена в член 8, параграф 2, въпреки факта, че програмата съответства на критериите по същия параграф, дадена страна членка има основания да смята, че тази програма е довела до сериозни неблагоприятни ефекти за местното производство на страната така, че да причини труднопоправима вреда, такава страна членка може да поиска консултации със страната членка, предоставяща или поддържаща субсидията.9.2. При искане за консултации по параграф 1 страната членка, предоставяща или поддържаща въпросната програма за субсидиране, следва да започне възможно най-скоро такива консултации. Целта на консултациите е да се изяснят фактите за ситуацията и да се постигне взаимноприемливо решение.9.3. Ако при консултациите по параграф 2 не се постигне взаимноприемливо решение в срок от 60 дни от искането за такива консултации, отправилата искането страна членка може да постави въпроса пред Комитета.9.4. Когато въпросът е поставен пред Комитета, той следва незабавно да разгледа съответните факти и доказателствата за ефектите по параграф 1. Ако Комитетът установи съществуването на такива ефекти, той може да препоръча на субсидиращата страна членка да измени тази програма по такъв начин, че да отстрани тези ефекти. Комитетът следва да представи заключенията си в срок от 120 дни от датата, на която въпросът е бил поставен пред него съгласно параграф 3. В случай че препоръката не бъде изпълнена в срок от шест месеца, Комитетът следва да упълномощи страната членка, отправила искането, да предприеме подходящи контрамерки, съизмерими с характера и степента на ефектите, чието съществуване е установено.ЧАСТ VИЗРАВНИТЕЛНИ МЕРКИЧлен 10Прилагане на член VI от ГАТТ 1994 [32]Страните членки следва да предприемат всички необходими действия, за да осигурят, че налагането на изравнително мито [33] върху всяка стока, внасяна на територията на друга страна членка от територията на която и да било страна членка, е в съответствие с разпоредбите на член VI от ГАТТ 1994 и с условията на това споразумение. Изравнителните мита могат да бъдат налагани само вследствие на процедури по разследване, образувани [34] и извършени в съответствие с разпоредбите на това споразумение и на Споразумението за селското стопанство.Член 11Образуване на процедура по разследване и последващо разследване11.1. С изключение на предвиденото в параграф 6, процедура по разследване за установяване на съществуването, степента и ефекта на каквато и да било твърдяна субсидия следва да се образува след писмено заявление от или от името на местното производство.11.2. Заявлението по параграф 1 следва да включва достатъчно доказателства за съществуването на: а) субсидия и ако е възможно, за нейния размер; б) вреда по смисъла на член VI от ГАТТ 1994 така, както се тълкува в това споразумение; и в) причинно-следствена връзка между субсидирания внос и твърдяната вреда. Обикновено твърдение, неподкрепено със съответни доказателства, не може да се счита за достатъчно да удовлетвори изискванията на този параграф. Заявлението съдържа такава информация, с каквато заявителят основателно се счита, че разполага, относно следното:i) името и адреса на заявителя и описание на обема и стойността на местното производство на подобната стока от заявителя. Когато се подава писмено заявление от името на местното производство, в заявлението трябва да бъде уточнено производството,


text: от името на което се подава заявлението, посредством списък на всички известни местни производители на подобна стока (или сдружения на местни производители на подобна стока) и по възможност описание на обема и стойността на местното производство на подобната стока, отчетени от тези производители;ii) пълно описание на стоката, за която се твърди, че е субсидирана, страната или страните на произхода или износа, имената и адресите на известните износители или чуждестранни производители и списък на лицата, за които е известно, че внасят съответната стока;iii) доказателства за съществуването, размера и вида на въпросната субсидия;iv) доказателства, че със субсидирания внос чрез ефектите на субсидиите се причинява твърдяната вреда върху местното производство; тези доказателства включват информация за промени в обема на твърдения субсидиран внос, за ефекта от този внос върху цените на подобната стока на местния пазар и произтичащото въздействие на вноса върху местното производство, както е доказано от съответните фактори и показатели за състоянието на местното производство, като тези по член 15, параграфи 2 и 4.11.3. Органите следва да направят преглед на представените в заявлението доказателства от гледна точка на това, дали са точни и подходящи с цел установяване дали доказателствата са достатъчни, за да оправдаят предприемането на процедура по разследване.11.4. Процедура по разследване не следва да се образува в съответствие с параграф 1, освен ако органите не установят въз основа на изследване на степента, в която заявлението [35] се подкрепя или не от местните производители на подобната стока, че заявлението е било направено от или от името на местното производство [36]. Следва да се приеме, че заявлението е подадено "от или от името на местното производство", ако то се подкрепя от онези местни производители, чието съвкупно производство съставлява повече от 50 % от общото производство на подобната стока, произведено от онази част от местното производство, която изразява подкрепа или несъгласие относно заявлението. Независимо от това не се образува процедура по разследване, ако местните производители, които явно подкрепят заявлението, съставляват по-малко от 25 % от съвкупното производство на подобната стока, произвеждана от местната промишленост.11.5. Органите следва да избягват, освен ако не е взето решение за образуване на процедура по разследване, каквото и да било оповестяване на заявлението за образуване на процедура.11.6. Ако в особени случаи съответните органи вземат решение да се образува процедура по разследване, без да е получено писмено заявление от или от името на местно производство за образуване на такава процедура, тя може да бъде образувана въз основа на достатъчно доказателства за съществуването на субсидия, вреда и причинно-следствена връзка по смисъла на параграф 2 като основание за образуване на процедурата.11.7. Доказателствата за субсидия и за вредата от нея трябва да бъдат разглеждани едновременно при: а) вземане на решението за образуване на процедура; и б) след това, в хода на разследването, като се започне от дата, не по-късна от най-ранната дата, на която в съответствие с разпоредбите на това споразумение могат да се приложат временни мерки.11.8. В случаи, когато стоките не се внасят пряко от страната на произхода, а се изнасят за страната членка вносител от страна посредник, разпоредбите на това споразумение следва


text: да са напълно приложими и сделката или сделките трябва да се разглеждат като осъществени между страната на произхода и страната членка вносител за целите на това споразумение.11.9. Заявлението по параграф 1 следва да бъде отхвърлено и процедурата по разследването трябва да бъде прекратена незабавно тогава, когато съответните органи установят, че липсват достатъчно доказателства за субсидиране или за вреда, които да обосноват последващи действия по случая. Незабавно прекратяване се предприема тогава, когато размерът на субсидията е de minimis или когато обемът на субсидирания внос, действителен или потенциален, или на вредата е незначителен. За целите на този параграф размерът на субсидията следва да се счита за de minimis, ако субсидията е по-малка от 1 процент от стойността.11.10. Разследването не пречи на процедурите по митническо освобождаване на стоката.11.11. Освен при особени обстоятелства, процедурата по разследване следва да приключи в срок от една година и в никакъв случай по-късно от 18 месеца след нейното образуване.Член 12Доказателства12.1. Заинтересованите страни членки и всички заинтересовани страни по процедура по разследване за налагане на изравнително мито следва да бъдат уведомени относно информацията, която се изисква от властите, и да им се даде възможност да представят в писмен вид всички доказателства, които те считат за свързани със съответното разследване.12.1.1. На износителите, чуждестранните производители или заинтересованите страни членки следва да се определи срок най-малко от 30 дни [37] за попълване на използваните в разследването за налагане на изравнително мито въпросници. Всяко искане за продължаване на 30-дневния срок следва да се разглежда и при обявена причина такова продължаване трябва да се разрешава винаги, когато това е практически възможно.12.1.2. В зависимост от изискванията за запазване на поверителността на информацията доказателствата, представени писмено от заинтересована страна членка или заинтересована страна по процедурата по разследване, следва да се предоставят незабавно на други заинтересовани страни членки или заинтересовани страни, участващи в разследването.12.1.3. Веднага след образуване на процедура по разследване властите предоставят пълния текст на писменото заявление, получено по член 11, параграф 1, на известните износители [38] и на властите на страната членка износител и при поискване го предоставят на други заинтересовани страни. Обръща се дължимото внимание на опазването на поверителната информация така, както е предвидено в параграф 4.12.2. Заинтересованите страни членки и заинтересованите страни също имат право да представят информация устно, като посочат причините за това. Когато такава информация се осигурява устно от заинтересованите страни членки и заинтересованите страни, след това се иска да представят тази информация писмено. Всяко решение на разследващите власти може да бъде основано само на такава информация и аргументи, които се съдържат в писмените протоколи на властите и които е било възможно да бъдат ползвани от заинтересованите страни членки и заинтересованите страни, участващи в разследването, като се обръща дължимото внимание на необходимостта от опазване на поверителната информация.12.3. Винаги, когато е възможно, органите осигуряват своевременна възможност на всички заинтересовани страни членки и заинтересовани страни да прегледат цялата информация, която има отношение към представянето на техните случаи, която не е поверителна, както е определено в параграф 4, и която е използвана от властите в хода на разследване за налагане на изравнително мито, и


text: да направят изложения въз основа на тази информация.12.4. Всяка информация, която по своята същност е поверителна (например, тъй като нейното разгласяване би било от значителна изгода за конкурент или тъй като нейното разгласяване би имало значителен неблагоприятен ефект върху лице, което я предоставя, или върху лице, от което предоставилият информацията я е получил) или която е предоставена на поверителна основа от страни по разследването, при представяне на уважителни причини, се третира като такава от властите. Такава информация не може да бъде разгласявана без специално разрешение на страната, която я предоставя [39].12.4.1. Властите изискват от заинтересованите страни членки или от заинтересованите страни, предоставящи поверителна информация, да предоставят неповерителни резюмета от нея. Тези резюмета следва да бъдат достатъчно подробни, за да позволят едно разумно разбиране на същността на поверително представената информация. При изключителни обстоятелства такива страни членки или страни могат да посочат, че тази информация не подлежи на резюмиране (обобщаване). При такива изключителни обстоятелства трябва да се представи изложение за причините, поради които не е възможно да се представи резюме.12.4.2. Ако властите установят, че едно искане за поверителност не е оправдано и ако предоставилият информацията или не желае да се даде публичност на информацията, или не желае да разреши нейното разгласяване в обобщена или резюмирана форма, властите могат да пренебрегнат такава информация, освен ако не може да се докаже по задоволителен начин от подходящи източници, че информацията е точна [40].12.5. Освен при предвидените в параграф 7 обстоятелства, в хода на разследването властите трябва да се убедят в точността на информацията, предоставена от заинтересовани страни членки или от заинтересовани страни, върху която са основани техните заключения.12.6. Разследващите власти при необходимост могат да извършват разследване на територията на други страни членки, при условие че същите своевременно са уведомили въпросната страна членка и ако тази страна членка не възрази срещу разследването. Освен това разследващите власти могат да извършват разследване в помещенията на фирма и могат да проверяват документите на фирма, ако: а) фирмата даде съгласие за това; и б) въпросната страна членка е уведомена и не възразява. Изложените в приложение VI процедури се прилагат към разследвания в помещенията на една фирма. При спазване на изискването за опазване на поверителната информация властите предоставят резултатите от такива разследвания или осигуряват тяхното разгласяване съгласно параграф 8 на фирмите, за които те се отнасят, и могат да предоставят такива резултати на заявителите.12.7. В случай, когато която и да е заинтересована страна членка или която и да е заинтересована страна откаже достъп или по друг начин не осигури необходимата информация в разумен срок или значително възпрепятства разследването, могат да се направят положителни или отрицателни предварителни и окончателни заключения въз основа на наличните факти.12.8. Преди да направят окончателното заключение, властите уведомяват всички заинтересовани страни членки и заинтересовани страни за взетите под внимание съществени факти, които стоят в основата на заключението дали да се приложат окончателни мерки. Такова разгласяване трябва да се извърши своевременно, за да могат страните да защитят своите интереси.12.9. За целите на това споразумение терминът "заинтересовани страни" включва:i) износител или чуждестранен производител, или вносител на стока, която е предмет


text: на разследване, или търговско или стопанско сдружение, мнозинството от чиито членове са производители, износители или вносители на такава стока; иii) производител на подобната стока в страната членка вносител или търговско и стопанско сдружение, мнозинството от чиито членове произвеждат подобната стока на територията на страната членка вносител.Този списък не възпрепятства страните членки да разрешават други местни или чуждестранни лица извън споменатите по-горе да бъдат включвани като заинтересовани страни.12.10. Властите осигуряват възможност на промишлените потребители на стоката, която е предмет на разследване, и на представителните организации на потребителите да предоставят информация, която има отношение към разследването относно субсидиране, вреда и причинно-следствена връзка в случаите, когато стоката обикновено се продава на ниво търговия на дребно.12.11. Властите обръщат дължимото внимание на всякакви трудности, изпитвани от заинтересовани страни и по-специално от малки компании, при предоставянето на исканата информация и оказват всякаква практически осъществима помощ.12.12. Изложените по-горе процедури нямат за цел да попречат на властите на една страна членка да пристъпят бързо към образуване на процедура по разследване, към достигането до предварителни или окончателни заключения, без значение дали същите са положителни или отрицателни, или към прилагането на временни или окончателни мерки в съответствие с разпоредбите на това споразумение.Член 13Консултации13.1. Във възможно най-кратки срокове след приемане на заявлението по член 11 и във всички случаи преди образуването на процедура по разследване страните членки, чиито стоки могат да бъдат предмет на такова разследване, следва да бъдат поканени за консултации с цел изясняване на ситуацията във връзка с въпросите, посочени в член 11, параграф 2, и постигане на взаимно договорено решение.13.2. Освен това през целия период на разследването на страните членки, чиито стоки са предмет на разследването, следва да се предостави приемлива възможност да продължат консултациите с оглед изясняване на фактическата ситуация и постигане на взаимно договорено решение [41].13.3. Без да бъде накърнявано задължението за предоставяне на приемлива възможност за консултации, тези разпоредби относно консултациите нямат за цел да попречат на властите на една страна членка да пристъпят бързо към образуването на процедура по разследване, към достигането до предварителни или окончателни заключения, независимо дали положителни или отрицателни, или към прилагането на временни или окончателни мерки в съответствие с разпоредбите на това споразумение.13.4. Държавата-членка, която възнамерява да започне процедура по разследване или която провежда такова разследване, при поискване следва да разреши на страната членка или страните членки, чиито стоки са предмет на такова разследване, достъп до неповерителните доказателства, включително и до неповерителното резюме на поверителните данни, използвани за образуване или извършване на разследването.Член 14Определяне на размера на субсидия чрез изгодата за нейния получателЗа целите на част V всеки метод, използван от разследващите власти за определяне на изгодата за получателя, предоставяна съгласно член 1, параграф 1, следва да бъде предвиден в националното законодателство или в подзаконовите нормативни разпоредби на съответната страна членка, като той следва да се прилага за всеки конкретен случай по прозрачен и подходящ начин. Освен това такъв метод следва да е в съответствие със следните правила:а) предоставянето от правителството на дружествени дялове не се счита за създаващо изгода, освен ако инвестиционното решение може да се разглежда като несъвместимо


text: с обичайната инвестиционна практика (включително за предоставянето на рисков капитал) на частните инвеститори на територията на тази страна членка;б) правителствен заем не се счита за създаващ изгода, освен ако има разлика между размера на сумата, която търговецът, получаващ заема, заплаща на правителството и размера на сумата, която той би следвало да плати за подобен търговски заем, отпуснат при пазарни условия. В този случай изгодата следва да бъде разликата между тези две суми;в) правителствена гаранция по заем не се счита за създаваща изгода, освен ако има разлика между размера на сумата, която търговецът, получаващ гаранцията, плаща за заема, гарантиран от правителството, и размера на сумата, която търговецът би платил за подобен търговски заем, отпуснат без наличие на правителствена гаранция. В този случай изгодата следва да бъде равна на разликата между тези две суми, коригирани с евентуални разлики в разноските;г) предоставянето на стоки или услуги или покупката на стоки от дадено правителство не се счита за създаващо изгода, освен ако предоставянето на стоки и услуги е извършено срещу по-малко от адекватното възнаграждение или покупката е извършена срещу по-високо от адекватното възнаграждение. Адекватността на възнаграждението следва да се определя в зависимост от преобладаващите пазарни условия за предоставянето или покупката на стоката или услугата в страната (включително цена, качество, наличности, пласмент, транспорт и други условия за покупка или продажба).Член 15Установяване на вреда [42]15.1. Установяването на вреда за целите на член VI от ГАТТ 1994 следва да се основава на положителни доказателства и да включва обективно изследване както на: а) обема на субсидирания внос и ефекта на субсидирания внос върху цените на местния пазар на подобни стоки [43], така и на: б) последвалото от този внос въздействие върху местните производители на такива стоки.15.2. По отношение на обема на субсидирания внос разследващите власти следва да установят наличието на значително увеличение на субсидирания внос в абсолютен размер или съотнесен към производството или потреблението в страната членка вносител. По отношение на въздействието на субсидирания внос върху цените, разследващите власти следва да установят дали е имало значително подбиване на цените на субсидирания внос в сравнение с цените на подобна стока в страната членка вносител, или дали ефектът от този внос се изразява в значително занижаване на тези цени, или препятства увеличаването на тези цени, което иначе би настъпило. Един или повече от тези фактори не могат да бъдат от решаващо значение при вземане на решение.15.3. Когато предмет на разследване за налагане на изравнителни мита е едновременно вносът на стока от повече от една страна, разследващите власти могат кумулативно да оценят ефекта от такъв внос само ако решат, че: а) размерът на субсидиране, установен по отношение на вноса от всяка страна, е по-голям от de minimis, както е определено в член 11, параграф 9, и обемът на вноса от всяка страна не е незначителен; и б) кумулативната оценка на ефекта от вноса е допустима от гледна точка на условията за конкуренция между внасяните стоки и подобната местна стока.15.4. Изследването на въздействието на субсидирания внос върху местното производство следва да включва оценка на всички икономически фактори и показатели, които имат отношение