text:
Подаване на въздух: да/не (2)
 2.2.3.1.
 Тип (пулсиращ въздушен поток, въздушна помпа и т.н.):
 2.2.4.
 Рециркулация на обработилите газове: да/не (2)
 2.2.4.1.
 Характеристики (модел, тип, дебит и т.н.): ...
 2.2.5.
 Филтър за прахови частици: да/не (2)
 2.2.5.1.
 Размери, форма и вместимост на филтъра за прахови частици: ...
 2.2.5.2.
 Тип и конструкция на филтъра за прахови частици: ...
 2.2.5.3.
 Местоположение (еталонно разстояние в изпускателния тръбопровод): ...
 2.2.5.4.
 Метод или система на регенерация, описание и/или чертеж: ...
 2.2.5.5.
 Диапазон на нормална работна температура (K) и налягане (kPa): ..."
 2.2.5.6.
 В случай на периодична регенерация:
 а)
 брой на ЕТС изпитвателни цикли между 2 регенерации (n1): ...
 б)
 брой на ETC изпитвателни цикли по време на регенерация (n2): ...
 2.2.6.
 Други системи: да/не (2)
 2.2.6.1.
 Описание и действие: ...
 3. Захранване с гориво
 3.1.
 Дизелови двигатели
 3.1.1.
 Горивоснабдителна помпа:
 Налягане (3): ... kPa или характеристична диаграма (2): ...
 3.1.2.
 Система за впръскване:
 3.1.2.1.
 Помпа
 3.1.2.1.1.
 Марка(и): ...
 3.1.2.1.2.
 Тип(ове): ...
 3.1.2.1.3.
 Подаване: ... mm3
 (3) на такт при честота на въртене ... min-1
 при пълно впръскване или характеристична диаграма (2)
 (3) ...
 Да се укаже използваният метод: на двигателя/на стенда за изпитване на помпата (2)
 При наличие на регулатор на налягането се посочва обичайното подаване на горивото и повишеното налягане спрямо честотата на въртене на двигателя.
 3.1.2.1.4.
 Изпреварване на впръскването
 3.1.2.1.4.1.
 Крива на предварение на впръскването (3): ...
 3.1.2.1.4.2.
 Статично регулиране на момента на впръскването (3): ...
 3.1.2.2.
 Тръби на системата на впръскване
 3.1.2.2.1.
 Дължина: ... mm
 3.1.2.2.2.
 Вътрешен диаметър: ... mm
 3.1.2.2.3.
 Акумулираща горивна система с високо налягане, марка и тип: ...
 3.1.2.3.
 Дюза(и)
 3.1.2.3.1.
 Марка(и): ...
 3.1.2.3.2.
 Тип(ове): ...
 3.1.2.3.3.
 Налягане на отваряне: ... kPa (3)
 или характеристична диаграма (2)
 (3): ...
 3.1.2.4.
 Регулатор
 3.1.2.4.1.
 Марка(и): ...
 3.1.2.4.2.
 Тип(ове): ...
 3.1.2.4.3.
 Честота на въртене, при която започва ограничаване на подаването на гориво при пълно натоварване: ... min-1
 3.1.2.4.4.
 Максимална честота на въртене без натоварване: ... min-1
 3.1.2.4.5.
 Честота на въртене на празен ход: ... min-1
 3.1.3.
 Пускова система на студен двигател
 3.1.3.1.
 Марка(и): ...
 3.1.3.2.
 Тип(ове): ...
 3.1.3.3.
 Описание: ...
 3.1.3.4.
 Спомагателно пусково устройство: ...
 3.1.3.4.1.
 Марка: ...
 3.1.3.4.2.
 Тип: ...
 3.2.
 Двигатели, използващи за гориво газ (5)
 3.2.1.
 Гориво: Природен газ/ВНГ (2)
 3.2.2.
 Регулатор/и на налягането или изпарител/регулатор/и на налягането (3)
 3.2.2.1.
 Марка(и): ...
 3.2.2.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.2.3.
 Брой на етапите за намаляване на налягането: ...
 3.2.2.4.
 Налягане в последен етап: мин. ... kPa, макс. ... kPa
 3.2.2.5.
 Брой на главните точки за регулиране:
 3.2.2.6.
 Брой на точките за регулиране при режим на празен ход: ...
 3.2.2.7.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.3.
 Горивна уредба: смесител/впръскване на газ/впръскване на течност/директно впръскване (2)
 3.2.3.1.
 Регулиране степента на насищане на сместа: ...
 3.2.3.2.
 Описание на системата и/или схема и чертежи: ...
 3.2.3.3.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.4.
 Смесител
 3.2.4.1.
 Номер: ...
 3.2.4.2.
 Марка(и): ...
 3.2.4.3.
 Тип(ове): ...
 3.2.4.4.
 Местоположение: ...
 3.2.4.5.
 Възможности за регулиране: ...
 3.2.4.6.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.5.
 Впръскване в смукателния колектор
 3.2.5.1.
 Впръскване: едноточково/многоточково (2)
 3.2.5.2.
 Впръскване: непрекъснато/едновременно/последователно (2)
 3.2.5.3.
 Оборудване за впръскване
 3.2.5.3.1.
 Марка(и): ...
 3.2.5.3.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.5.3.3.


text:
Възможности за регулиране: ...
 3.2.5.3.4.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.5.4.
 Горивоснабдителна помпа (когато е приложимо):
 3.2.5.4.1.
 Марка(и): ...
 3.2.5.4.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.5.4.3
 Номер на сертификат: ...
 3.2.5.5.
 Дюза(и): ...
 3.2.5.5.1.
 Марка(и): ...
 3.2.5.5.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.5.5.3.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.6.
 Директно впръскване
 3.2.6.1.
 Горивонагнетателна помпа/регулатор на налягането (2)
 3.2.6.1.1.
 Марка(и): ...
 3.2.6.1.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.6.1.3
 Регулиране на впръскването: ...
 3.2.6.1.4.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.6.2.
 Дюза(и)
 3.2.6.2.1.
 Марка(и): ...
 3.2.6.2.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.6.2.3.
 Налягане на отваряне или характеристична диаграма (3): ...
 3.2.6.2.4.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.7.
 Модул за електронно управление (ECU)
 3.2.7.1.
 Марка(и): ...
 3.2.7.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.7.3.
 Възможности за регулиране: ...
 3.2.8.
 Специфично оборудване за ПГ гориво
 3.2.8.1.
 Вариант 1
 (попълва се единствено в случай на одобрения на двигатели за няколко специфични състава на гориво)
 3.2.8.1.1.
 Състав на горивото:
 Метан (CH4):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... %(тегловни)
 Етан (C2H6):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 Пропан (C3H8):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 Бутан (C4H10):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 С5/С5+:
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 Кислород (O2):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 инертни (N, He и т.н.):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 3.2.8.1.2.
 Дюза(и)
 3.2.8.1.2.1.
 Марка(и): ...
 3.2.8.1.2.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.8.1.3.
 Други (когато е приложимо)
 3.2.8.2.
 Вариант 2
 (единствено в случай на одобрения за няколко специфични състава на гориво)
 4. Газоразпределение
 4.1.
 Максимална хлабина на клапана и ъгъл на отваряне и затваряне по отношение на мъртвата точка или други еквивалентни стойности: ...
 4.2.
 Контролни и/или регулировъчни хлабини (2): ...
 5. Запалителна система (единствено за двигатели с искрово запалване)
 5.1.
 Тип запалителна система: обща бобина и свещи/отделна бобина и свещи/бобина на свещ/друго (да се уточни) (2)
 5.2.
 Регулиращо устройство на запалването
 5.2.1.
 Марка(и): ...
 5.2.2.
 Тип(ове): ...
 5.3.
 Крива на предварение на запалване/регулировъчна характеристика на момента на запалване (2)
 (3): ...
 5.4.
 Регулировка на ъгъла на предварение на момента на запалване (3): ... градуси преди ГМТ (горна мъртва точка) при честота на въртене ... min-1
 и абсолютно налягане в смукателния колектор от ... Ра
 5.5.
 Запалителни свещи
 5.5.1.
 Марка(и): ...
 5.5.2.
 Тип(ове): ...
 5.5.3.
 Искрова междина: ... mm
 5.6.
 Запалителна/и бобина/и
 5.6.1.
 Марка(и): ...
 5.6.2.
 Тип(ове): ...
 6. Оборудване, задвижвано от двигателя
 Двигателят се представя за изпитване заедно със спомагателните устройства, необходими за неговата работа (напр. вентилатор, водната помпа, т.н.), както е посочено в и съгласно функционалните условия на Правило No 24, серия от изменения 03, приложение 10, точка 5.1.1.
 6.1.
 Спомагателни устройства, които се монтират за целите на изпитването
 Когато е невъзможно или неподходящо да се монтират спомагателните устройства на изпитвателния стенд, мощността, която те консумират, се определя и изважда от измерената мощност на двигателя за целия работен обхват на изпитвателния/те цикъл/и.
 6.2.
 Спомагателни устройства, които се демонтират за целите на изпитването
 Спомагателните приспособления,

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
необходими единствено за работата на превозното средство (напр. компресор за въздух, климатична система и т.н.) се отстраняват за провеждане на изпитването. Когато тези спомагателни приспособления не могат да се отстранят, мощността, консумирана от тях, може да се определи и да се добави към измерената мощност на двигателя за целия работен обхват на изпитвателния/ти цикъл/а.
 7. Допълнителна информация за условията на изпитването
 7.1.
 Използвани масла
 7.1.1.
 Марка: ...
 7.1.2.
 Тип: ...
 (Посочва се процентът на масло в сместа, когато маслото и горивото се смесват): ...
 7.2.
 Оборудване, задвижвано от двигателя (когато е приложимо)
 Мощността, консумирана от спомагателните устройства, се определя единствено когато:
 а)
 спомагателните устройства, необходими за работата на двигателя, не са монтирани на двигателя, и/или
 б)
 спомагателните устройства, които не са необходими за работата на двигателя, са монтирани на двигателя.
 7.2.1.
 Изброяване и идентификация на елементите: ...
 7.2.2.
 Консумирана мощност при указана различна честота на въртене:
 Оборудване
 Консумирана мощност (в kW) при различни честоти на въртене
 Празен ход
 Ниска честота на въртене
 Високачестота на въртене
 Честота на въртене A (6)
 Честота на въртене B (6)
 Честота на въртене C (6)
 Изходна честота на въртене (7)
 Р(а)
 Спомагателни устройства, необходими за функционирането на двигателя (да се приспаднат от измерената мощност на двигателя), вж. точка 5.1.1. от Правило No 24/02, приложение 10
 P(b)
 Спомагателни устройства, които не са необходими за функционирането на двигателя (да се прибавят към измерената мощност на двигателя) вж. точка 5.1.2. от Правило No 24/02, приложение 10.
 8. Параметри на двигателя
 8.1.
 Честота на въртене (8)
 Ниска честота на въртене (nlo): ... min-1
 Висока честота на въртене (nhi): ... min-1
 За цикли ESC и ELR
 Честота на въртене на празен ход: ... min-1
 Честота на въртене А ... min-1
 Честота на въртене В ... min-1
 Честота на въртене С ... min-1
 За цикъл ЕТС
 Еталонна честота на въртене: ... min-1
 8.2.
 Мощност на двигателя (измерена в съответствие с разпоредбите на Правило No 24, серия от изменения 03) в kW
 Честота на въртене
 Празен ход
 Честота на въртене A (9)
 Честота на въртене B (9)
 Честота на въртене C (9)
 Изходна честота на въртене (10)
 P(m)
 Мощност, измерена на изпитвателния стенд
 Р(а)
 Мощност, консумирана от спомагателните устройства, които се монтират за изпитването (точка 5.1.1. от Правило No 24/02, приложение 10)
 а)
 когато са монтирани
 б)
 когато не са монтирани
 0
 0
 0
 0
 0
 P(b)
 Мощност, консумирана от спомагателните приспособления, които се отстраняват за изпитването (точка 5.1.2. от Правило No 24/02, приложение 10)
 а)
 когато са монтирани
 б)
 когато не са монтирани
 0
 0
 0
 0
 0
 P(n)
 Мощност нето на двигателя = Р(m) – P(a) + P(b)
 8.3.
 Динамометрични регулировки (kW)
 Динамометричнитe регулировки (kW) за изпитванията ESC и ELR, както и за еталонния цикъл при изпитването ETC се основават на мощността нето на двигателя P(n), посочена в точка 8.2. Препоръчително е да се инсталира двигателя на изпитвателния стенд без спомагателни устройства. В този случай стойностите P(m) и P(n) са еднакви. Ако е невъзможно или неподходящо двигателят да работи при такива условия, регулировките на динамометричен стенд се коригират спрямо тези


text:
условия, като се използва горната формула.
 8.3.1.
 Изпитвания ESC и ELR
 Динамометричните регулировки се изчисляват съгласно формулата в приложение 4А, допълнение 1, точка 1.2.
 Степен на натоварване
 Честота на въртене
 Празен ход
 Честота на въртене А
 Честота на въртене В
 Честота на въртене С
 10
 ––
 25
 ––
 50
 ––
 75
 ––
 100
 8.3.2.
 Изпитване ETC
 Когато двигателят не се изпитва при условия, осигуряващи неговата мощност нето, производителят на двигателя предоставя формулата за корекции за преобразуване на измерената мощност или за измерената работа на цикъла, определена съгласно приложение 4А, допълнение 2, точка 2, спрямо нетната мощност или полезната работа на цикъла, за цялостния работен обхват на цикъла, и тя се одобрява от техническата служба.
 9. Система за бордова диагностика (СБД)
 9.1.
 Писмено описание и/или чертеж на индикатора за неизправност (ИН) 4:
 9.2.
 Списък и предназначение на всички компоненти, които се следят от СБД: ...
 9.3.
 Писмено описание (общи принципи на работа на БД) за:
 9.3.1.
 Дизелови/газови двигатели
 9.3.1.1.
 Следене на работата на катализатора ...
 9.3.1.2.
 Следене на работата на deNOx системата ...
 9.3.1.3.
 Следене на работата на филтъра за прахови частици за дизелов двигател ...
 9.3.1.4.
 Следене на работата на система за електронно подаване на гориво ...
 9.3.1.5.
 Други компоненти, чиято работа се следи от СБД ...
 9.4.
 Критерии за задействане на ИН (определен брой цикли на кормуване или статистически метод): ...
 9.5.
 Списък на всички изходящи кодове на БД и на използваните формати (с обяснения за всеки един): ...
 10. Ограничител на въртящ момент
 10.1.
 Описание на задействането на ограничителя на въртящ момент
 10.2.
 Описание на ограничаването на кривата на пълно натоварване
 (1) /В случай на неконвенционални двигатели и системи, производителят предоставя данни, еквивалентни на тук посочените.
 (2) /Ненужното се зачерква.
 (3) /Посочва се допускът.
 (4) Ненужното се зачерква.
 (5) При системи, с друга конфигурация, да се предостави равностойна информация(за точка 3.2.).
 (6) Изпитване ESC
 (7) Единствено изпитване ETC.
 (8) Посочва се допускът; в рамките на ± 3 от стойностите, обявени от производителя.
 (9) Изпитване ESC.
 (10) Единствено изпитване ETC.
 Допълнение 2
 Основни характеристики на семейството двигатели
 1. Общи параметри
 1.1.
 Горивен цикъл:
 1.2.
 Охлаждаща среда:
 1.3.
 Брой на цилиндрите (1): ...
 1.4.
 Работен обем на отделен цилиндър: ...
 1.5.
 Метод на всмукване на въздуха: ...
 1.6.
 Тип/устройство на горивна камера: ...
 1.7.
 Клапани и отвори — конфигурация, размер и брой: ...
 1.8.
 Горивна уредба:
 1.9.
 Запалителна уредба (за газови двигатели): ...
 1.10.
 Други характеристики:
 a)
 система за охлаждане на нагнетения въздух (1): ...
 б)
 рециркулация на отработилите газове (1): ...
 в)
 впръскване на вода/емулсия (1): ...
 г)
 впръскване на въздух (1): ...
 1.11.
 Последваща обработка на отработилите газове (1):
 Доказателство за идентично (или най-ниско за базовия двигател) съотношение: капацитет на системата/разход на гориво на такт съгласно числото/ата в диаграмата: ...
 2. Опис на семейството двигатели:
 2.1.
 Наименование на семейството дизелови двигатели: ...
 2.1.1.
 Спецификация на двигателите от това семейство:
 Базов двигател
 Тип двигател
 Брой цилиндри
 Номинална честота на въртене (min-1)
 Разход на горивото за един такт (mm3)
 Нетна номинална мощност (kW)
 Честота на въртене при максимален въртящ момент


text:
(min-1)
 Разход на горивото за един такт (mm3)
 Максимален въртящ момент (Nm)
 Ниска честота на въртене на празен ход (min-1)
 Работен обем на отделен цилиндър (в % спрямо базовия двигател)
 100
 2.2.
 Наименование на семейство газови двигатели: ...
 2.2.1.
 Спецификация на двигателите от това семейство:
 Базов двигател
 Тип двигател
 Брой цилиндри
 Номинална честота на въртене (min-1)
 Подавано гориво за един такт (mm3)
 Нетна номинална мощност (kW)
 Честота на въртене на максимален въртящ момент (min-1)
 Подавано гориво за един такт (mm3)
 Максимален въртящ момент (Nm)
 Ниска честота на въртене на празен ход (min-1)
 Работен обем на отделен цилиндър (в % спрямо базовия двигател)
 100
 Момент на подаване на искрата
 Поток на рециркулираните обработили газове
 Въздушна помпа да/не
 Действителен поток на въздушната помпа
 (1) Ако няма приложение, отбележете (н.п.)
 Допълнение 3
 Основни характеристики на типовете двигатели в семейството
 (1)
 1. Описание на двигателя
 1.1.
 Производител: ...
 1.2.
 Код на производителя на двигателя: ...
 1.3.
 Работен цикъл: четиритактов/двутактов (2):
 1.4.
 Брой и разположение на цилиндрите: ...
 1.4.1.
 Диаметър на цилиндъра: ... mm
 1.4.2.
 Ход на буталото: ... mm
 1.4.3.
 Ред на запалване на цилиндрите на двигателя с вътрешно горене: ...
 1.5.
 Работен обем на двигателя: ... cm3
 1.6.
 Степен на сгъстяване (3): ...
 1.7.
 Чертеж/и на горивната камера и челото на буталото: ...
 1.8.
 Минимално напречно сечение на отворите на смукателните и изпускателните отвори: ... cm2
 1.9.
 Честота на въртене на празен ход: ... min-1
 1.10.
 Максимална мощност нето: ... kW при: ... min-1
 1.11.
 Максимална разрешена честота на въртене: ... min-1
 1.12.
 Максимален въртящ момент нето: ... Nm при ... min-1
 1.13.
 Горивна система: самовъзпламеняване чрез сгъстяване/принудително запалване (2)
 1.14.
 Гориво: дизел/ВНГ/ПГ-H/ПГ-L/етанол (2)
 1.15.
 Охладителна уредба
 1.15.1.
 С течност
 1.15.1.1.
 Вид течност: ...
 1.15.1.2.
 Циркулационна помпа(и): да/не (2)
 1.15.1.3.
 Характеристики или марката/ите и типа/овете (когато е приложимо)
 1.15.1.4.
 Предавателно/и число/а (когато е приложимо): ...
 1.15.2.
 Въздушна
 1.15.2.1.
 Вентилатор: да/не (2)
 1.15.2.2.
 Характеристики или марката/ите и типа/овете (когато е приложимо)
 1.15.2.3.
 Предавателно/и число/а (когато е приложимо): ...
 1.16.
 Температура, разрешена от производителя
 1.16.1.
 Охлаждане чрез течност: Максимална температура на изхода: ... К
 1.16.2.
 Охлаждане чрез въздух: контролна точка: ...
 Максимална температура в контролната точка: ... К
 1.16.3.
 Максимална температура на въздуха при изхода на смукателния междинен охладител (когато е приложимо): ... К
 1.16.4.
 Максимална изпускателна температура в точката в изпускателната/ите тръба/и, съседна на изходния/ите фланец/и на изпускателния/ите колектор/и или турбокомпресора/ите: К ... К
 1.16.5.
 Температура на горивото: мин. ... К, макс. ... К
 за дизелови двигатели — при входа на впръскващата помпа, за двигатели, използващи за гориво газ — в крайната фаза на регулиране на налягането на изхода на редукционния клапан
 1.16.6.
 Налягане на горивото: мин. ... kPa,
 макс. . ... kPa
 в крайната фаза на регулиране на налягането на изхода на редукционния клапан, единствено за двигатели, използващи за гориво природен газ
 1.16.7.
 Температура на маслото: мин. ... К, макс. ... К
 1.17.
 Компресор: да/не (2)
 1.17.1.
 Марка: ...
 1.17.2.
 Тип: ...
 1.17.3.
 Описание на системата (напр. максимално налягане на пълнене, изпускателен клапан, когато е приложимо): ...
 1.17.4.
 Междинен охладител: да/не (2)
 1.18.


text:
Смукателна уредба
 Максимално допустимото понижение на налягането при входа при номинална честота на въртене и при 100 % натоварване, както е определено в и съгласно функционалните условия на Правило No 24, серия от изменения 03: ... kPa
 1.19.
 Изпускателна система
 Максимално допустимото противоналягане на отработилите газове при номинална честота на въртене и при 100 % натоварване, както е определено в и съгласно функционалните условия на Правило No 24, серия от изменения 03: ... kPa
 Обем на изпускателната система: ... dm3
 1.20.
 Модул за електронно управление на двигателя (EECU) (всички типове двигатели):
 1.20.1.
 Марка: ...
 1.20.2.
 Тип: ...
 1.20.3.
 Номер/а на софтуерното калибриране: ...
 2. Предприети мерки срещу замърсяването на въздуха
 2.1.
 Устройство за обработка на картерните газове (описание и чертежи): ...
 2.2.
 Допълнителни устройства против замърсяване (ако има такива и ако не са включени в друга позиция) ...
 2.2.1.
 Каталитичен преобразувател: да/не (2)
 2.2.1.1.
 Марка(и): ...
 2.2.1.2.
 Тип(ове): ...
 2.2.1.3.
 Брой на каталитичните преобразуватели и елементи: ...
 2.2.1.4.
 Размери, форма и обем на каталитичния/ите преобразувател/и: ...
 2.2.1.5.
 Тип на каталитичното действие: ...
 2.2.1.6.
 Концентрация на благороден/ни метал/и: ...
 2.2.1.7.
 Относителна концентрация: ...
 2.2.1.8.
 Субстрат (структура и материал): ...
 2.2.1.9.
 Гъстота на клетките: ...
 2.2.1.10.
 Вид корпус на каталитичния/ите преобразувател/и: ...
 2.2.1.11.
 Местоположение на каталитичния/ите преобразуватели/и (място и еталонно разстояние в изпускателния тръбопровод): ...
 2.2.1.12.
 Диапазон на нормална работна температура (K): ...
 2.2.1.13.
 Реагенти за еднократна употреба (където е уместно): ...
 2.2.1.13.1.
 Тип и концентрация на реагент, необходим за каталитично действие: ...
 2.2.1.13.2.
 Диапазон на нормална работна температура на реагент: ...
 2.2.1.13.3.
 Международен стандарт (където е уместно) ...
 2.2.1.13.4.
 Честотата на пълнене с реагент: текущо/при поддръжка (4) ...
 2.2.2.
 Кислороден датчик: да/не (2)
 2.2.2.1.
 Марка(и): ...
 2.2.2.2.
 Тип: ...
 2.2.2.3.
 Местоположение: ...
 2.2.3.
 Подаване на въздух: да/не (2)
 2.2.3.1.
 Тип (пулсиращ въздух, въздушна помпа и т.н.): ...
 2.2.4.
 EGR: да/не (2)
 2.2.4.1.
 Характеристики (марка, тип, дебит и т.н.): ...
 2.2.5.
 Филтър за прахови частици: да/не (2) ...
 2.2.5.1.
 Размери, форма и капацитет на филтъра за прахови частици: ...
 2.2.5.2.
 Тип и конструкция на филтъра за прахови частици: ...
 2.2.5.3.
 Местонахождение (еталонно разстояние в изпускателния тръбопровод): ...
 2.2.5.4.
 Метод или система на регенерация, описание и/или чертеж: ...
 2.2.5.5.
 Диапазон на нормална работна температура (K) и налягане (kPa): ...
 2.2.5.6.
 В случай на периодична регенерация:
 a)
 брой на ЕТС изпитвателните цикли между 2 регенерации (n1);
 б)
 брой на ЕТС изпитвателни цикли по време на регенерация (n2).
 2.2.6.
 Други системи: да/не (2)
 2.2.6.1.
 Описание и действие: ...
 3. Подаване на горивото
 3.1.
 Дизелови двигатели
 3.1.1.
 Захранваща помпа
 Налягане (3): ... kPa или характеристична диаграма (2): ...
 3.1.2.
 Система за впръскване
 3.1.2.1.
 Помпа
 3.1.2.1.1.
 Марка(и): ...
 3.1.2.1.2.
 Тип(ове): ...
 3.1.2.1.3.
 Подаване: ... mm3
 (3) такт при честота на въртене ... при пълно впръскване или характеристична диаграма (2)
 (3): ...
 Да се укаже използваният метод: на двигателя/на изпитателния стенд (2)
 При осигурен контрол върху форсирането се посочва обичайното подаване на горивото и повишеното налягане, спрямо честотата на въртене на двигателя.
 3.1.2.1.4.
 Изпреварване на впръскването
 3.1.2.1.4.1.
 Крива на предварение на впръскването (3): ...
 3.1.2.1.4.2.
 Регулиране на статичното


text:
впръскване (3): ...
 3.1.2.2.
 Тръби на впръскващата система
 3.1.2.2.1.
 Дължина: ... mm
 3.1.2.2.2.
 Вътрешен диаметър: ... mm
 3.1.2.2.3.
 Акумулираща горивна система с високо налягане, марка и тип: ...
 3.1.2.3.
 Дюза(и)
 3.1.2.3.1.
 Марка(и): ...
 3.1.2.3.2.
 Тип(ове): ...
 3.1.2.3.3.
 „Отварящо налягане“: ... kPa (3) или диаграма на характеристиката (2)
 (3):
 3.1.2.4.
 Регулатор
 3.1.2.4.1.
 Марка(и): ...
 3.1.2.4.2.
 Тип(ове): ...
 3.1.2.4.3.
 Честота на въртене, при която започва ограничаване на подаването на гориво при пълно натоварване: ... min-1
 3.1.2.4.4.
 Максимални честота на въртене в ненатоварено състояние: ... min-1
 3.1.2.4.5.
 Честота на въртене на празен ход: ... min-1
 3.1.3.
 Система за пускане в ход на студен двигател
 3.1.3.1.
 Марка(и): ...
 3.1.3.2.
 Тип(ове): ...
 3.1.3.3.
 Описание: ...
 3.1.3.4.
 Спомагателно пусково устройство: ...
 3.1.3.4.1.
 Марка: ...
 3.1.3.4.2.
 Тип: ...
 3.2.
 Двигатели, използващи за гориво газ (5)
 3.2.1.
 Гориво: Природен газ/ВНГ (2)
 3.2.2.
 Регулатор/и на налягането или регулатор/и на изпарителя/налягането (3)
 3.2.2.1.
 Марка(и): ...
 3.2.2.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.2.3.
 Брой на етапите за намаляване на налягането: ...
 3.2.2.4.
 Налягане във финален етап: мин. ... kPa, макс. ... kPa
 3.2.2.5.
 Брой на основните точки за регулиране: ...
 3.2.2.6.
 Брой на точките за регулиране на празния ход: ...
 3.2.2.7.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.3.
 Система за подаване на гориво: смесител/впръскване на газ/впръскване на течност/директно впръскване (2)
 3.2.3.1.
 Регулатор на концентрацията на горивото: ...
 3.2.3.2.
 Описание на системата и/или схема и чертежи: ...
 3.2.3.3.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.4.
 Смесител
 3.2.4.1.
 Номер: ...
 3.2.4.2.
 Марка(и): ...
 3.2.4.3.
 Тип(ове): ...
 3.2.4.4.
 Местоположение: ...
 3.2.4.5.
 Възможности за регулиране: ...
 3.2.4.6.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.5.
 Впръскване в смукателния колектор
 3.2.5.1.
 Впръскване: моновпръскване/многоточково (2)
 3.2.5.2.
 Впръскване: постоянно/симултанно регулирано/последователно регулирано (2)
 3.2.5.3.
 Оборудване за впръскване
 3.2.5.3.1.
 Марка(и): ...
 3.2.5.3.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.5.3.3.
 Възможности за регулиране: ...
 3.2.5.3.4.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.5.4.
 Захранваща помпа (когато е приложимо):
 3.2.5.4.1.
 Марка(и): ...
 3.2.5.4.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.5.4.3.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.5.5.
 Дюза(и):
 3.2.5.5.1.
 Марка(и): ...
 3.2.5.5.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.5.5.3.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.6.
 Директно впръскване
 3.2.6.1.
 Инжекционна помпа/регулатор на налягането (2)
 3.2.6.1.1.
 Марка(и): ...
 3.2.6.1.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.6.1.3.
 Регулировка на момента на впръскване: ...
 3.2.6.1.4.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.6.2.
 Дюза(и)
 3.2.6.2.1.
 Марка(и): ...
 3.2.6.2.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.6.2.3.
 Налягане на отваряне или характеристика (3): ...
 3.2.6.2.4.
 Номер на сертификат: ...
 3.2.7.
 Модул за електронно управление (ECU)
 3.2.7.1.
 Марка(и): ...
 3.2.7.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.7.3.
 Възможности за регулиране: ...
 3.2.8.
 Специфично оборудване за ПГ гориво
 3.2.8.1.
 Вариант 1
 (единствено в случай на одобрение на двигатели за няколко специфични състава на гориво)
 3.2.8.1.1.
 Състав на горивото:
 метан (CH4):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 етан (C2H6):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 пропан (C3H8):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 бутан (C4H10):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 С5/С5+:
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 кислород (O2):
 типично съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 инертни (N, He и т.н.):
 типично


text:
съдържание: ... % (тегловни)
 мин. ... % (тегловни)
 макс. ... % (тегловни)
 3.2.8.1.2.
 Дюза(и)
 3.2.8.1.2.1.
 Марка(и): ...
 3.2.8.1.2.2.
 Тип(ове): ...
 3.2.8.1.3.
 Други (при необходимост)
 3.2.8.2.
 Вариант 2
 (единствено в случай на одобрения за няколко специфични състава на гориво)
 4. Газоразпределение
 4.1.
 Максимална хлабина на клапана и ъгъл на отваряне и затваряне на клапана по отношение на мъртвата точка или други еквивалентни стойности: ...
 4.2.
 Контролни и/или регулировъчни хлабини (2): ...
 5. Запалителна система (единствено за двигатели с искрово запалване)
 5.1.
 Тип запалителна система: обикновена бобина и свещи/специална бобина и свещи/бобина на свещ/друго (конкретизира се)
 5.2.
 Регулиращо устройство на запалването
 5.2.1.
 Марка(и): ...
 5.2.2.
 Тип(ове): ...
 5.3.
 Крива на предварение на запалването/графика на момента на предварение на запалването (2)
 (3): ...
 5.4.
 Регулиране на момента на запалване (3): ... градуса преди ГМС при честота на въртене от ... min-1
 и MAP от ... kPa
 5.5.
 Запалителни свещи
 5.5.1.
 Марка(и): ...
 5.5.2.
 Тип(ове): ...
 5.5.3.
 Искрова междина: ... mm.
 5.6.
 Запална/и бобина/и:
 5.6.1.
 Марка(и): ...
 5.6.2.
 Тип(ове): ...
 6. Система за бордова диагностика (СБД)
 6.1.
 Писмено описание и/или чертеж на индикатора за неизправност (ИН) (4):
 6.2.
 Списък и предназначение на всички компоненти, които се следят от СБД: ...
 6.3.
 Писмено описание (общи принципи на работа на СБД) за:
 6.3.1.
 Дизелови/газови двигатели (4): ...
 6.3.1.1.
 Следене на катализатора (4): ...
 6.3.1.2.
 Следене на deNOx системата (4): ...
 6.3.1.3.
 Наблюдение на филтър за прахови частици за дизелов двигател (4): ...
 6.3.1.4.
 Следене на системата за електронно подаване на гориво (4): ...
 6.3.1.5.
 Други компоненти, следени от СБД (4): ...
 6.4.
 Критерии за задействане на ИН (определен брой цикли на кормуване или статистически метод): ...
 6.5.
 Списък на всички изходящи кодове на СБД и на използваните формати (с обяснения за всеки един): ...
 7. Ограничител на въртящия момент
 7.1.
 Описание на задействането на ограничителя на въртящия момент
 7.2.
 Описание на ограничаването на кривата на пълно натоварване
 (1) Предоставя се за всеки двигател от семейството.
 (2) Ненужното се зачерква.
 (3) Посочва се допускът.
 (4) Ненужното се зачерква.
 (5) При системи, с друга конфигурация, да се предостави равностойна информация(за точка 3.2.).
 Допълнение 4
 Характеристики на частите на превозното средство, свързани с двигателя
 1.
 Разреждане при входа на смукателната система при номинална честота на въртене и при 100 % натоварване: ... kPa
 2.
 Противоналягане в изпускателната система при номинална честота на въртене и при 100 % натоварване: ... kPa
 3.
 Обем на изпускателната система: ... cm3
 4.
 Мощност, консумирана от спомагателните устройства, задвижвани от двигателя, както е определено в и съгласно функционалните условия на Правило No 24, приложение 10, точка 5.1.1. (1)
 Оборудване
 Консумирана мощност (в kW) при различа честота на въртене
 Празен ход
 Ниска честота на въртене
 Висока честота на въртене
 Честота на въртене A (2)
 Честота на въртене B (2)
 Честота на въртене С (2)
 Еталонна честота на въртене (3)
 Спомагателни устройства, задвижвани от двигателя
 (Вж. точка 5.1.1. от Правило No 24/03, приложение 10).
 (1) Данните се специфицират за всеки член от семейство.
 (2) Изпитване ESC
 (3) Единствено изпитване ETC
 Допълнение 5
 Сведения за системата за


text:
бордова диагностика (СБД)
 1.
 В съответствие с разпоредбите на точка 5 от приложение 9А към настоящото правило производителят се задължава да осигури следната допълнителна информация за целите на производството на резервни или ремонтни части, съвместими със СБД, както и на инструменти за диагностика и апаратура за изпитване, освен ако тази информация не е предмет на права на интелектуална собственост или представлява специфично ноу-хау на производителя или на доставчика/доставчиците на оригинално оборудване на производител. Информацията, дадена в настоящата точка, се повтаря в приложение 2А към настоящото правило:
 1.1.
 Описание на типа и на броя цикли на разработване, използвани за първоначалното типово одобрение на превозното средство.
 1.2.
 Описание на типа демонстрационен цикъл на системата БДС, използвана за първоначалното типово одобрение на превозното средство по отношение на компонента, следен от СБД.
 1.3.
 Подробен документ, описващ всички отчитани, със технология за откриване на повредите и задействане на ИН, компоненти (установен брой цикли на кормуване или статистически метод), включително списък на съответните вторични параметри, отчитани за всеки от компонентите, следени от СБД. Списък на всички изходящи кодове БДС и формати (заедно с обяснение за всеки един), използвани за отделните компоненти на силовото предаване, свързани с емисиите, както и за отделните компоненти, които не са свързани с емисиите, когато следенето на съответния компонент се намесва при задействането на ИН.
 1.3.1.
 Информацията, изисквана по настоящата точка, може, например, да бъде оформена чрез попълването на следната таблица, която се прилага към настоящото приложение:
 Компонент
 Код за повреда
 Технология на следене
 Критерии за откриване на повреда
 Критерий за задействане на ИН
 Вторични параметри
 Разработване
 Демонстрационно изпитване
 СКР катализатор
 Pxxxx
 Сигнали на NOx датчици 1 и 2
 Разлика между сигналите на NOx датчици 1 и 2
 3-ти цикъл
 Честота на въртене, натоварване на двигателя, температура на катализатора, активност на реагента
 Три СБД цикъла (три кратки ESC цикъла)
 СБД изпитвателен цикъл (кратък ESC цикъл)
 1.3.2.
 Информацията, изисквана по настоящото допълнение, може да бъде ограничена до пълен списък на кодовете за повреда, записани от СБД, когато точка 5.1.2.1. от приложение 9А към настоящото правило не е приложима, както в случай на резервни или ремонтни части. Тази информация може, например, да бъде оформена чрез попълването на първите две колони в таблицата от точка 1.3.1. по-горе.
 Пълният комплект информация следва да бъде на разположение на органа за типово одобрение като част от допълнителния материал, изискван в точка 5.1.7.1., „изисквания за документацията“ от настоящото правило.
 1.3.3.
 Информацията, изисквана по настоящата точка, се повтаря в приложение 2А към настоящото правило.
 Когато точка 5.1.2.1 от приложение 9А към настоящото правило не е приложима в случай на резервни или ремонтни части, информацията, предоставяна в приложение 2А може да бъде ограничена до споменатата в точка 1.3.2.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2A
 СЪОБЩЕНИЕ
 (максимален формат: A4 (210 × 297 mm))
 Допълнение 1
 Сведения за СБД
 Както е отбелязано в допълнение 4 към приложение 1 към настоящото правило, съдържащата се в настоящото допълнение информация се предоставя от производителя на двигателя/превозното средство за целите на производството на резервни или ремонтни части, съвместими със СБД, както и на инструменти за диагностика и на апаратура за изпитване.


text:
Производителят на двигателя/превозното средство не е длъжен да предоставя тази информация, ако тя е предмет на права на интелектуална собственост или съдържа ноу-хау на производителите или на доставчика/доставчиците на оригинално оборудване на производител.
 При поискване, настоящото допълнение се предоставя на всеки производител на части, инструменти за диагностика и на апаратура за изпитване, при условия на равнопоставеност .
 В съответствие с разпоредбите на точка 1.3.3. от допълнение 4 към приложение 1, информацията, изисквана по настоящата точка е идентична на предвидената във въпросното допълнение.
 1.
 Описание на типа и на броя цикли на разработване, използвани за първоначалното типово одобрение на превозното средство.
 2.
 Описание на типа демонстрационен цикъл на СБД, използвана за първоначалното типово одобрение на превозното средство по отношение на компонента, следен от СБД.
 3.
 Подробен документ, описващ всички отчитани, със технология за откриване на повредите и задействане на ИН, компоненти (установен брой цикли на кормуване или статистически метод), включително списък на съответните вторични параметри, отчитани за всеки от компонентите, следени от СБД. Списък на всички изходящи кодове СБД и формати (заедно с обяснение за всеки един), използвани за отделните компоненти на силовото предаване, свързани с емисиите, както и за отделните компоненти, които не са свързани с емисиите, когато следенето на съответния компонент се намесва при задействането на ИН.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2Б
 СЪОБЩЕНИЕ
 (максимален формат: A4 (210 × 297 mm))
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ТИПОВО ОДОБРЕНИЕ
 (Вж. таблицата в точка 4.6.3. от настоящото правило)
 I. ОДОБРЕНИЕ „B“ (ред B1, СБД етап 1, без контрол на NOx).
 ПРИМЕР 1
 Дизелови двигатели:
 ПРИМЕР 2
 Двигатели, работещи с природен газ (ПГ):
 Наставката след националния символ, указва вида на горивото, определена в съответствие с точка 4.6.3.1. от настоящото правило.
 По-горе изобразената маркировка, поставена на двигател/превозно средство, показва че разглежданият двигател/превозно средство е било одобрен в Обединеното кралство (E11), в съответствие с Правило No 49 под номер за одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 49 с включена серия от изменения 05 и удовлетворявайки съответните етапи на емисии, подробно описани в точка 4.6.3. от настоящото правило.
 II. ОДОБРЕНИЕ „С“ (ред B1, СБД етап 1, без контрол на NOx).
 ПРИМЕР 3
 Дизелови двигатели:
 По-горе изобразената маркировка, поставена на двигател/превозно средство, показва че разглеждания двигател/превозно средство е бил одобрен във Обединеното кралство (E11), съгласно Правило No 49 под номер за одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 49 с включена серия от изменения 05 и удовлетворявайки съответните етапи на емисии, подробно описани в точка 4.6.3. от настоящото правило.
 III. ОДОБРЕНИЕ „F“ (ред B2, СБД етап 2, без контрол на NOx).
 ПРИМЕР 4
 Двигатели, работещи с гориво ВНГ:
 По-горе изобразената маркировка, поставена на двигател/превозно средство, показва че разглежданият двигател/превозно средство е бил одобрен във Обединеното кралство (E11), съгласно Правило No 49 под номер за одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 49 с включена серия от изменения 05 и удовлетворявайки съответните етапи на емисии, подробно описани в точка 4.6.3. от настоящото правило.
 IV. ОДОБРЕНИЕ


text:
„G“ (ред B2, СБД етап 2, без контрол на NOx).
 ПРИМЕР 5
 Дизелов двигател:
 По-горе изобразената маркировка, поставена на двигател/превозно средство, показва че разглежданият двигател/превозно средство е бил одобрен във Обединеното кралство (E11), съгласно Правило No 49 под номер за одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 49 с включена серия от изменения 05 и удовлетворявайки съответните етапи на емисии, подробно описани в точка 4.6.3. от настоящото правило.
 V. ОДОБРЕНИЕ „J“ (ред B2, СБД етап 2, без NOx контрол).
 ПРИМЕР 6
 Двигател, работещ с гориво ВНГ:
 По-горе изобразената маркировка, поставена на двигател/превозно средство, показва че разглежданият двигател/превозно средство е бил одобрен във Обединеното кралство (E11), съгласно Правило No 49 под регистрационен номер за одобрение 052439. Маркировката показва, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 49 с включена серия от изменения 05 и удовлетворявайки съответните етапи на емисии, подробно описани в точка 4.6.3. от настоящото правило.
 VI. ДВИГАТЕЛ/ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО, ОДОБРЕН ПО ЕДНО ИЛИ ПОВЕЧЕ ПРАВИЛА (Вж. точка 4.7. от настоящото правило)
 ПРИМЕР 7
 По-горе изобразената маркировка, поставена на двигател/превозно средство, работещ с HL-природен газ, показва че разглежданият двигател/превозно средство е бил одобрен във Обединеното кралство (E11), съгласно Правило No 49 под номер за одобрение 052439 (1). Първите две цифри на номерата на одобрение показват, че към датите, когато са били издадени съответните одобрения, Правило No 49 вече е включвало серията от изменения 05, а Правило No 24 — серията от изменения 03.
 (1) Вторият номер на правило е даден само като пример.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4A
 Процедура на изпитване
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 1.1.
 Настоящото приложение описва методите за определяне на газовите емисии, емисиите прахови частици и димните емисии на двигателите, които подлежат на изпитване. Описани са три изпитвателни цикъла, които се прилагат съгласно разпоредбите на точка 5.2.:
 a)
 ESC, който се състои от цикъл с 13 режима, с двигателя в устойчиво състояние;
 б)
 ELR, който се състои от преходни стъпки на натоварване при различна честота на въртене, които са неразделна част от изпитвателната процедура и се провеждат едновременно;
 в)
 ЕТС, който се състои от преходни режими, които се прилагат последователно секунда по секунда.
 1.2.
 Изпитването се провежда, като двигателят се монтира на изпитвателния стенд и се свързва към динамометричен стенд.
 1.3. Принцип на извършване на измерванията
 Емисиите на отработилите газове от двигателя, които се измерват, включват газовете (въглероден окис, обща маса на въглеводородите, за дизеловите двигатели единствено при изпитването ESC; неметановите въглеводороди, за дизелови и газови двигатели, единствено при изпитването ЕТС; метан, за газови двигатели, единствено при изпитването ЕТС и азотни окиси), праховите частици (единствено за дизелови двигатели) и димните емисии (за дизелови двигатели, единствено при изпитването ELR). В допълнение, често се използва въглероден двуокис, като индикаторен газ при определяне съотношението на разреждане на системите за разреждане на част от или целия поток. Добрата инженерна практика препоръчва общите измервания на въглеродния двуокис, като отлично средство за разкриване на проблеми с измерванията в хода на изпитването.
 1.3.1.
 ESC изпитване
 По време на изпълняване на предписаната последователност от условия за работа на загрял двигател,


text:
стойностите на гореспоменатите емисии на отработили газове се проверяват постоянно, като се взимат проби на неразредените или разредените отработили газове. Изпитвателният цикъл се състои от поредица режими на честота на въртене и мощност, които се намират в рамките на обичайния работен обхват на дизеловите двигатели. При всеки режим се определя концентрацията на всеки газообразен замърсител, потокът на отработилите газове и изходната мощност, а измерените стойности се претеглят. За измерване на праховите частици отработилите газове се разреждат с кондициониран околен въздух, като се използва система за разреждане на целия поток или на част от него. Праховите частици се улавят на единичен филтър, подходящ предвид тегловните коефициенти на всеки режим. Специфичното количество на всеки замърсител, изразено в грамове за киловатчас, се изчислява, както е описано в допълнение 1 към настоящото приложение. Допълнително, в три изпитвателни точки в зоната на контрол, избрани от техническата служба, се измерва NOx, а измерените стойности се сравняват със стойностите, изчислени при режимите на изпитвателния цикъл, чиито обхват включва избраните точки за изпитване. Контролната проверка за NOx осигурява ефективността на контрола на емисиите от двигателя в рамките на обичайния обхват на работа на двигателя.
 1.3.2.
 ELR изпитване
 По време на изпълняване на предписаното изпитване с преходни степени на натоварване димните емисии на загрял двигател се определят с димомер. Изпитването се провежда, като двигателят се натоварва при постоянна честота на въртене от 10 % до 100 % при три различни честоти на въртене на двигателя. В допълнение се провежда изпитване при четвърти режим на натоварване, избран от техническата служба (1), и стойността се сравнява със стойностите от предходните режими на натоварване. Максималната стойност на димните емисии се определя, като се използва алгоритъм за изчисление на средните стойности, описан в допълнение 1 към настоящото приложение.
 1.3.3.
 ETC изпитване
 По време на изпълняване на предписания преходен цикъл за условия на работа на загрял двигател, който се основава главно на режимите на работа при пътни условия , типични за двигателите с голяма мощност на товарните автомобили и автобуси, гореспоменатите замърсители се изследват или след като общите отработили газове се разреждат с въздух, кондициониран към околната среда (CVS система с двойно разреждане за прахови частици), или чрез определяне на газообразните компоненти в неразредените отработили газове и праховите частици чрез система за разреждане на част от потока. Като се използват въртящият момент на двигателя и сигналите от динамометричния стенд на двигателя с обратната връзка за честотата на въртене, мощността се интегрира по отношение на времето на цикъла, за да се определи работата, извършена от двигателя за цикъла. За CVS система концентрацията на NOx и на въглеводороди НС се определя в продължение на целия цикъл чрез интегриране на сигнала на анализатора, докато концентрацията на CO, CO2 и NMHC може да се определи чрез интегриране на сигнала на анализатора или чрез събиране на проби в торба. Ако се измерват в неразредени отработили газове, всички газови съставки се определят по време на цикъла чрез интегриране на сигнала на анализатора. За праховите частици се събира пропорционална проба върху подходящи филтри. Дебитът на неразредените или разредени отработили газове се


text:
определя в продължение на целия цикъл, за да се изчислят стойностите на масата на емисиите замърсители. За да се изчислят граммолите на всеки замърсител, отделяни на киловатчас, стойностите на масата на емисиите се отнасят към работата на двигателя, както е описано в допълнение 2 към настоящото приложение.
 2. УСЛОВИЯ ЗА ИЗПИТВАНЕТО
 2.1. Условия за изпитване на двигателя
 2.1.1.
 Измерват се абсолютната температура (Ta) на въздуха на двигателя при смукателния отвор на двигателя, изразена в градуси по Келвин, и атмосферното налягане на сухия въздух (ps), изразено в kPa, а параметърът fa се определя съгласно следните изисквания: В многоцилиндрови двигатели, които имат отделни групи смукателни колектори, например в двигател с „V“ конфигурация, се измерва средната температура на отделните групи.
 a)
 за двигатели със самовъзпламеняване чрез сгъстяване:
 двигатели с естествено пълнене (атмосферен двигател) и с механично задвижван компресор:
 двигатели с турбокомпресор със или без охлаждане на входящия въздух:
 б)
 двигатели с искрово запалване:
 2.1.2.
 Валидност на изпитването
 За да бъде призната валидността на изпитването, параметърът fa трябва да бъде:
 0,96 ≤ fa ≤ 1,06
 2.2. Двигатели с охлаждане на постъпващия въздух
 Отчита се температурата на въздуха на компресора, която трябва да е, при заявената максимална мощност за честотата на въртене и при пълно натоварване, в рамките на ± 5 К от максималната температура на въздуха на турбокомпресора, определена в приложение 1, допълнение 1, точка 1.16.3. Температурата на охлаждащата среда е най-малко 293 К (20o С).
 Когато се използва изпитвателна система със стенд или външен вентилатор, температурата на въздуха на компресора трябва да в рамките на ± 5 К от максималната температура на въздуха на турбокомпресора, определена в приложение 1, допълнение 1, точка 1.16.3, при заявената максимална мощност за честотата на въртене. Регулировките на междинния охладител за засмуквания въздух, които отговарят на гореспоменатите условия, се използват по време на целия изпитвателен цикъл.
 2.3. Смукателна уредба на двигателя
 Използва се смукателна уредба на двигателя, която представлява система за ограничаване на въздушния приток до ± 100 Па от горната граница на двигателя, когато двигателят работи при заявената за максималната мощност и пълното натоварване честота на въртене на коля новия вал.
 2.4. Изпускателна система на двигателя
 Използва се изпускателна уредба с противоналягане на отработилите газове до ±1 000 Pa от горната пределна стойност на двигателя, при честота на въртене при максималната заявена мощност и пълно натоварване и обем до ± 40 % от посочения от производителя . Може да се използва специална изпитвателна система, при условие че тя представлява действителните условия на работа на двигателя. Изпускателната уредба трябва да е съобразена с изискванията за взимане на проби от отработилите газове, както е определено в точка 3.4. от допълнение 4 към настоящото приложение и в допълнение 6, точка 2.2.1, ЕР и точка 2.3.1., ЕР.
 Ако двигателят е оборудван с устройство за последваща обработка на отработилите газове, изпускателната тръба трябва да има същия диаметър, като на тръбата, използвана в действителни условия, за разстояние, равно на четири диаметъра преди началото на разширителната част, където се намира устройството за последваща обработка. Разстоянието от фланеца на изпускателния колектор или изхода на турбокомпресора


text:
до устройството за последваща обработка е същото, като това, което е указано в конфигурацията на превозното средство или е в рамките на спецификациите на производителя за това разстояние. Противоналягането или ограниченията за отработилите газове трябва да отговарят на гореописаните критерии и да могат да се регулират от клапан. Контейнерът за последваща обработка може да се отстранява по време на симулираните изпитвания и по време на съставяне на графика на двигателя и да се замества с еквивалентен съд с неактивен катализатор.
 2.5. Охладителна уредба
 Уредбата за охлаждане на двигателя трябва да бъде в състояние да поддържа двигателя в нормалните работни температури, предписани от производителя.
 2.6. Смазочно масло
 Спецификациите на смазочното масло, използвано за изпитването, се записват и представят заедно с резултатите от изпитването, както е указано в приложение 1, точка 7.1.
 2.7. Гориво
 Необходимо е да се използва еталонното гориво, посочено в приложение 5.
 Температурата на горивото и точката на измерване се определят от производителя в рамките на границите, дадени в приложение 1, точка 1.16.5. Температурата на горивото е не по-ниска от 306 К (33o С). Ако не е определена, тя е 311 К ± 5 К (38o С ± 5o С) при отвора за подаване на гориво.
 За двигателите, използващи за гориво ПГ и ВНГ, температурата на горивото и точката на измерване са в рамките на пределните стойности, дадени в приложение 1, точка 1.16.5. или приложение 1, допълнение 3, точка 1.16.5., в случаите, когато двигателят не е базов двигател.
 2.8
 Ако двигателят е оборудван със система за последваща обработка на отработили газове, емисиите, измерени при изпитвателния цикъл, са представителни за емисиите при реална експлоатация. В случай на двигател, оборудван със система за последваща обработка на отработили газове, която изисква реагент, то реагентът, използван за всички изпитвания, трябва да съответства на приложение 1, точка 2.2.1.13.
 2.8.1.
 За система за последваща обработка на отработили газове, базирана на непрекъснат регенерационен процес, емисиите се измерват върху стабилизирана система за последваща обработка на отработили газове.
 Регенерационният процес трябва да се извършва поне веднъж по време на ЕТС изпитването и производителят обявява нормалните условия, при които става това (сажди, температура, противоналягане на отработили газове и т.н.).
 За да се провери регенерационният процес, се правят поне 5 ЕТС изпитвания. При изпитванията се записват температурата и налягането на отработилите газове (температурите преди и след системата за последваща обработка на отработили газове, противоналягане и т.н.).
 Системата за последваща обработка се счита за удовлетворителна, ако условията, обявени от производителя, се проявяват по време на изпитването зa достатъчно дълъг период от време.
 Крайният изпитвателен резултат ще бъде средното аритметично от различните изпитвателни резултати от ЕТС изпитването.
 Ако последващата обработка на отработили газове има защитен режим, който превключва към периодичен регенерационен режим, това се проверява съгласно точка 2.8.2. от настоящото приложение. За този специфичен случай пределните стойности на емисиите в таблица 2 от точка 5.2. могат да се превишат и няма да бъдат претеглени.
 2.8.2.
 За последващата обработка на отработили газове, основаваща се на периодичен регенерационен процес, емисиите се измерват при най-малко две ЕТС изпитвания, едно по време на и едно извън


text:
регенерацията при стабилизирана система за последваща обработка на отработили газове и резултатите се претеглят.
 Регенерационният процес се извършва поне един път по време на ЕТС изпитването. Двигателят може да бъде оборудван с превключвател, способен да предотврати или разреши регенерационния процес, при условия че това действие няма ефект върху първоначалната калибриране на двигателя.
 Производителят обявява условията на нормалните параметри, при които се извършва регенерационният процес (сажди, температура, протиовналягане на отработили газове и т.н.) и неговата продължителност (n2). Производителят също осигурява всичките данни за определяне времето между две регенерации (n1). Точната процедура за определяне на това време се одобрява от техническата служба, на основата на добра техническа преценка.
 Производителят осигурява система за последваща обработка на отработилите газове, натоварена с цел постигане на регенерация по време на ЕТС изпитването. По време на кондициониращата фаза на двигателя не се извършва регенерация.
 Средните емисии между регенерационните фази се определят от средноаритметичното на няколко приблизително равноотстоящи ЕТС изпитвания. Препоръчва се извършването на поне едно ЕТС изпитване, възможно най-близко преди регенерационното изпитване, и едно ЕТС изпитване незабавно след регенерационното изпитване. Като алтернатива, производителят може да осигури данни, показващи, че емисиите остават постоянни (± 15 %) между регенерационните фази. В този случай се използват емисиите само на едно ЕТС изпитване.
 По време на регенерационното изпитване всички данни, необходими за откриване на регенерация, се записват (СО или NOx емисии, температура преди и след системата за последваща обработка на отработилите газове, противоналягане на отработилите газове и т.н.).
 По време на регенерационния процес пределните стойности на емисиите от таблица 2 от член 5.2. може да се превишат.
 Измерените емисии се претеглят съгласно точки 5.5 и 6.3. от допълнение 2 към настоящото приложение и крайният резултат не трябва да превишава пределните стойности от таблица 2 от точка 5.2.
 (1) /Точките на изпитване се избират, като се използват одобрени статистически методи на случаен подбор.
 Допълнение 1
 Изпитвателни цикли ESC и ELR
 1. РЕГУЛИРОВКИ НА ДВИГАТЕЛЯ И ДИНАМОМЕТРИЧНИЯ СТЕНД
 1.1 Определяне честотите на въртене на двигателя A, В и С
 Производителят заявява честотите на въртене на двигателя A, B и C в съответствие със следните изисквания:
 Високата честота на въртене nhi се определя, като се изчислят 70 % от заявената максимална мощност нето Р(n), както е определено в приложение 1, точка 8.2. Най-високата честота на въртене, при която се проявява тази стойност на мощността върху кривата на мощността се определя като nhi.
 Ниската честота на въртене nlo се определя, като се изчислят 50 % от заявената максимална мощност нето Р(n), както е определено в приложение 1, точка 8.2. Най-ниската честота на въртене, при които се проявява тази стойност на мощността върху кривата на мощността се определят като nlo.
 Честотите на въртене A, В и С се изчисляват, както следва:
 Честота на въртене А
 =
 nlo + 25 % (nhi - nlo)
 Честота на въртене В
 =
 nlo + 50 % (nhi - nlo)
 Честота на въртене С
 =
 nlo + 75 % (nhi - nlo)
 Честотите на въртене A, B и C могат да се проверят с един от следните методи:
 a)
 по време


text:
на одобряването на мощността на двигателя съгласно Правило No 85 за точно определяне на nhi и nlo се правят измервания в допълнителни точки на изпитване. Максималната мощност nhi и nlo, се определя от кривата на мощността, а честотите на въртене А, В и С се изчисляват съгласно гореспоменатите формули;
 б)
 съставя се диаграма на двигателя по дължината на кривата на максималното натоварване от максималната честота на въртене без натоварване до честотата на въртене на празен ход, като се използват най-малко 5 точки на измерване на интервали от 1 000 min-1 и точки на измерване до ± 50 min-1 от честотата на въртене при заявена максимална мощност. Максималната мощност, nhi и nlo, се определя от тази крива на изобразяване на графиката, а честотите на въртене А, В и С се изчисляват съгласно гореспоменатите формули.
 Когато измерените честоти на въртене A, B и C са в рамките на ± 3 % от заявените от производителя честоти на въртене, заявените честоти на въртене на двигателя се използват за изпитването на емисиите. Когато за някоя честота на въртене се превишава допускът, измерената честота на въртене се използва за изпитването на емисиите.
 1.2. Определяне на регулировките на динамометричния стенд
 Кривата на въртящия момент при пълно натоварване се определя експериментално за изчисляване стойностите на въртящия момента за специфичните изпитвателни режими при условия, както е определено в приложение 1, точка 8.2. Когато е приложимо, се взема под внимание мощността, консумирана от оборудването, което се задвижва от двигателя. Регулировката на динамометричния стенд за всеки изпитвателен режим се изчислява, като се използва формулата:
 s
 =
 P(n) * (L/100), при изпитване при условия, осигуряващи мощност нето;
 s
 =
 P(n) * (L/100) + (Р(а) – Р(b)), когато не се изпитва при условия, осигуряващи мощност нето;
 където:
 s
 =
 регулировки на динамометричния стенд, в kW
 P(n)
 =
 мощност нето на двигателя, указана в приложение 1, точка 8.2., в kW
 L
 =
 степен на натоварване , указана в точка 2.7.1, в %
 Р(а)
 =
 консумирана мощност от монтираните спомагателни съоръжения, както е указано в приложение 1, точка 6,1
 P(b)
 =
 консумирана мощност от демонтираните спомагателни съоръжения, както е указано в приложение 1, точка 6.2.
 2. ПРОВЕЖДАНЕ НА ИЗПИТВАНЕ ESC
 По искане на производителя, може да се проведе пробно изпитване за подготовка на двигателя и изпускателната система преди провеждане на измервателния цикъл.
 2.1. Подготовка на филтрите за взимане на проби
 Най-малко един час преди изпитването, всеки филтър се поставя в частично покрито блюдо на Петри, което е защитено от замърсяване с прах и е поставено в камера за претегляне, с цел стабилизация. В края на стабилизационния период, всеки филтър се претегля и се записва теглото на тарата. След това филтърът се съхранява в затворено блюдо на Петри или запечатан филтъродържател, докато стане необходим за изпитването. Филтърът се използва в рамките на осем часа след изваждането му от камерата за претегляне. Записва се теглото на тарата.
 2.2. Монтиране на измервателното оборудване
 Апаратурата и сондите за вземане на проби се инсталират в съответствие с изискванията. Когато за разреждане на отработилите газове се използва система за разреждане


text:
на целия поток, изпускателната тръба се свързва към тази система.
 2.3. Включване на системата за разреждане и на двигателя
 Системата за разреждане и двигателят се пускат и загряват докато всички температури и налягания се стабилизират при максимална мощност, съгласно препоръките на производителя и добрата инженерна практика.
 2.4. Пускане на системата за взимане на проби на прахови частици
 Системата за взимане на проби на прахови частици се пуска и поддържа в действие посредством обхождащ провод. Фоновата концентрация на праховите частици във въздуха за разреждане може да се измери, като въздуха за разреждане се изпрати да премине през филтрите за прахови частици. При използване на филтриран въздух за разреждане, може да се извършва едно измерване преди или след изпитването. Когато въздухът за разреждане не се филтрира, могат да се извършват измервания в началото и в края на цикъла, като стойностите се осредняват.
 2.5. Регулиране на коефициента на разреждане
 Въздухът за разреждане се регулира така, че температурата на разредените отработили газове, измерена непосредствено преди филтъра да не превишава 325 К (52o С) при всеки режим. Коефициентът на разреждане (q) трябва да е не по-малък от 4.
 За системите, които използват измерване на концентрацията на CO2 или NOx при определяне коефициента на разреждането, съдържанието на CO2 или NOx във въздуха за разреждане трябва да се измери в началото и в края на всяко изпитване. Измерените концентрациите на CO2 или на NOx във въздуха за разреждане преди или след изпитването, не трябва да превишава 100 милионни части (ppm) или 5 милионни части (рpm) за всяка от тях.
 2.6. Проверка на анализаторите
 Анализаторите на емисиите се нулират и еталонират. Ако се използват торби за проби, те се изпразват.
 2.7. Изпитвателен цикъл
 2.7.1.
 Изпитването на двигателя на динамометричен стенд се извършва в съответствие с описания цикъл, състоящ се от 13 режима на работа.
 Номер на режима
 Честота на въртене на двигателя
 % натоварване
 Тегловен коефициент
 Времетраене на режима
 1
 Празен ход
 —
 0,15
 4 min
 2
 A
 100
 0,08
 2 min
 3
 B
 50
 0,10
 2 min
 4
 B
 75
 0,10
 2 min
 5
 A
 50
 0,05
 2 min
 6
 A
 75
 0,05
 2 min
 7
 A
 25
 0,05
 2 min
 8
 B
 100
 0,09
 2 min
 9
 B
 25
 0,10
 2 min
 10
 C
 100
 0,08
 2 min
 11
 C
 25
 0,05
 2 min
 12
 C
 75
 0,05
 2 min
 13
 C
 50
 0,05
 2 min
 2.7.2.
 Последователност на изпитването
 Изпитването се извършва последователно. Изпитването се извършва по реда на номерата на режимите, посочени в точка 2.7.1.
 Двигателят трябва да работи в продължение на предписаното време за всеки режим, като достига честотата на въртене и промените в натоварването през първите 20 секунди. Определената честота на въртене се поддържа в рамките на ± 50 min-1 и определеният въртящ момент се поддържа в рамките на ± 2 % от максималния въртящ момент при изпитвателната честота на въртене.
 По искане на производителя, изпитвателната последователност може да се повтори достатъчен брой пъти, за да се съберат повече проби прахова маса върху филтъра. Производителят предоставя подробно описание на процедурите за оценяване


text:
и изчисляване на данните. Газообразните емисии се определят единствено при първия цикъл.
 2.7.3.
 Показания на анализатора
 Резултатите от анализатора се записват на лентово записващо устройство или се измерват с друга еквивалентна система за снемане на данни, като отработилите газове преминават през анализаторите по време на целия изпитвателен цикъл.
 2.7.4.
 Вземане на проби от праховите частици
 За цялата процедура на изпитване се използва един филтър. Модалните тегловни коефициенти, определени в процедурата за провеждане на изпитвателния цикъл, се отчитат като се взима проба, пропорционална на масовия дебит на отработилите газове, по време на всеки отделен режим на цикъла. Това може да се постигне, като се регулира нормата на потока на пробата, времето за взимане на пробата и/или съответния коефициент на разреждането, за да се изпълни критерия за ефективни тегловни коефициенти, посочен в точка 6.6.
 Времето за взимане на пробата за всеки режим трябва да е най-малко 4 секунди за всеки тегловен коефициент от 0,01. Вземането на проба трябва да се извърши възможно най-късно по време на всеки от изпитвателните режими. Взимането на проби на прахови частици се извършва не по-рано от 5 секунди преди края на всеки режим.
 2.7.5.
 Условия за работа на двигателя
 По време на всеки режим се записват честотата на въртене на двигателя и натоварването, температурата на входящия въздух и налягането на разреждане, температурата на отработилите газове и противоналягането, дебитът на горивото и на въздуха или на отработилите газове, температурата на принудително постъпващия въздух, температурата и влажността на горивото, като се спазват изискванията за честотата на въртене и натоварването (вж. точка 2.7.2) при взимане на проби на прахови частици, но във всички случаи – в последната минута на всеки режим.
 Всички допълнителни данни, необходими за изчисленията, се записват (вж. точки 4. и 5.).
 2.7.6.
 Проверка на NOx в зоната на контрол
 Проверката на NOx в зоната на контрол се извършва непосредствено след приключване на режим 13.
 В режим 13 двигателят се подготвя за срок от 3 минути преди започване на измерванията. Извършват се 3 измервания на различни места в зоната на контрол, избрани от техническата служба (1) /. Времето за извършване на всяко измерване е 2 минути.
 Измервателната процедура е идентична с измерването на NOx по 13 режимен цикъл и се извършва в съответствие с точки 2.7.3, 2.7.5 и 4.1. от настоящото допълнение и с допълнение 4, точка 3.
 Изчисляването се извършва в съответствие с точка 4.
 2.7.7.
 Повторна проверка на анализаторите
 За извършване на повторната проверка след изпитването на емисиите се използва нулев газ и същия калибровъчен газ. Изпитването се счита за допустимо, ако разликата между резултатите преди изпитването и след изпитването е по-малка от 2 % от стойността на калибровъчния газ.
 3. ПРОВЕЖДАНЕ НА ИЗПИТВАНЕ ELR
 3.1. Монтиране на измервателното оборудване
 Димомерът и сондите за взимане на проби, когато е приложимо, се инсталират след шумозаглушителя или след всяко друго устройство за последваща обработка, ако има такова, в съответствие с общите монтажни процедури, определени от производителя на уредите. Допълнително се съблюдават изискванията на точка 10. от ISO 11614.
 Преди всякакви проверки за калибриране на нулата и на обхвата


text:
на скалата, димомерът се загрява и стабилизира в съответствие с препоръките на производителя на уреда. Ако димомерът е оборудван със система за продухване с въздух за предотвратяване образуването на нагар по измервателната оптика, тя също се задейства и регулира в съответствие с препоръките на производителя.
 3.2. Проверка на димомера
 Проверките на за калибриране на нулата и на обхвата на скалата се извършват в режим на показание за непрозрачност, защото скалата за непрозрачност предлага две точно определени точки на калибриране, а именно 0 % непрозрачност и 100 % непрозрачност. След това се изчислява правилно коефициентът на поглъщане на светлина въз основа на измерената непрозрачност и на LA, съгласно подадените спецификации от производителят на димомера, когато уредът се върне в режим на показание k за изпитване.
 Без да се блокира светлинния лъч на димомера, показанията се настройват на 0,0 % ±1,0 % непрозрачност. Когато на светлината се пречи да достигне до приемника, показанията се настройват на 100,0 % ±1,0 % непрозрачност.
 3.3. Изпитвателен цикъл
 3.3.1. Условия за подготовка на двигателя
 За да се стабилизират параметрите на двигателя, съгласно препоръките на производителя, двигателят и системата се загряват при пълна мощност. Фазата на предварителната подготовка трябва също така да предпазва действителното измерване от влиянието на отлагания от предходни изпитвания в изпускателната система.
 След като двигателят се стабилизира, цикълът започва в рамките на 20± 2 s след фазата на предварителната подготовка. По искане на производителя, може да се проведе пробно изпитване за допълнителна подготовка преди измервателния цикъл.
 3.3.2. Последователност на изпитването
 Изпитването се състои от три последователни стъпки на натоварване за всяка от трите честоти на въртене А (цикъл 1), В (цикъл 2) и С (цикъл 3), определени в съответствие точка 1.1. от допълнение 1 към приложение 4А, последвани от цикъл 4 при честота на въртене в рамките на зоната на контрол и натоварване между 10 % и 100 %, по избор на техническата служба (1). Съблюдава се следната последователност при работата на динамометричния стенд, свързан с изпитвания двигател, както е показано на фиг. 3.
 Фиг. 3
 Последователност на изпитване ELR
 a)
 двигателят работи при честота на въртене А и 10 % натоварване за 20 ± 2 s. Определената скорост се поддържа в рамките на ± 20 min-1, и определеният въртящ момент се поддържа в рамките на ± 2 % от максималния въртящ момент при изпитвателната честота на въртене;
 б)
 в края на предшестващия етап лостът за регулиране на честотата на въртене бързо се премества и задържа на широко отворената позиция за 10 ± 1 s. Необходимото динамометрично натоварване се прилага, за да се поддържа честотата на въртене в рамките на ± 150 min-1 през първите 3 s. и на 20 ± 20 min-1 през останалата част от етапа;
 в)
 последователността, описана в а) и б) се повтаря два пъти;
 г)
 след приключване на третата фаза на натоварване двигателят се регулира за честота на въртене В и 10 % натоварване в рамките на 20 ± 2 s;
 д)
 последователността а) до в) се осъществява, като двигателят работи при честота на въртене В;
 е)
 след приключване


text:
на третата фаза на натоварване двигателят се регулира за честота на въртене С и 10 % натоварване в рамките на 20 ± 2 s;
 ж)
 последователността а) до в) се осъществява, като двигателят работи при честота на въртене С;
 з)
 след приключване на третата фаза на натоварване двигателят се регулира за избраната честота на въртене и за което и да е натоварване над 10 % в рамките на 20 ± 2 s;
 и)
 последователността а) до в) се осъществява, като двигателят работи при избраната честота на въртене.
 3.4. Валидност на резултатите на цикъла
 Относителните стандартни отклонения от средните стойности за дима при всяка изпитвателна честота на въртене (SVA, SVB, SVC, изчислени в съответствие с точка 6.3.3. от настоящото допълнение, от трите последователни фази на натоварване (за всяка изпитвателна честота на въртене) са по-ниски от 15 % от средната стойност, или 10 % от пределните стойности, представени в таблица 1 от точка 5.2., като се избира по-високата от двете стойности. Ако разликата е по-голяма, последователността се повтаря докато три последователни фази на натоварване отговарят на критериите за проверка.
 3.5. Повторна проверка на димомера
 След изпитването стойността на изместване на нулата на димомера не трябва да превишава ±5,0 % от пределната стойност, посочена в таблица 1 от точка 5.2.
 4. ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ПОТОКА ОТРАБОТИЛИ ГАЗОВЕ
 4.1. Определяне на масовия поток неразредени отработили газове
 За изчисление на емисиите в неразредените отработили газове е необходимо да се знае потокът на отработилите газове. Масовият поток на отработили газове се определя в съответствие с точка 4.1.1 или точка 4.1.2. Точността при определянето на потока отработили газове трябва да е ±2,5 % от показанието или ±1,5 % от максималната стойност на двигателя, в зависимост от това кое е по-голямо. Може да се използват еквивалентни методи (напр. описаните в точка 4.2 от допълнение 2 към настоящото приложение).
 4.1.1.
 Метод на пряко измерване
 Пряко измерване на потока отработили газове може да се направи посредством системи, като например:
 a)
 диференциални устройства на база налягане, както дюза на потока,
 б)
 ултразвуков разходомер,
 в)
 вихров разходомер.
 Взимат се предпазни мерки за избягване на грешки на измерването, които могат да повлияят върху грешките при изчисляване стойността на емисиите. Такива мерки включват внимателния монтаж на устройството в изпускателната система на двигателя съгласно препоръките на производителя на уреда и добрата инженерна практика. По-специално действието на двигателя и емисиите не трябва да бъдат повлияни от инсталирането на устройството.
 4.1.2.
 Метод за измерване на въздуха и горивото
 Той включва измерване на въздушния поток и потока на горивото. Използват се разходомери за въздух и гориво, които отговорят на изискването за обща точност съгласно точка 4.1. Потокът на отработилите газове се изчислява както следва:
 qmew
 = qmaw
 + qmf
 4.2. Определяне на масовия поток разредени отработили газове
 За изчисление на емисиите в разредените отработили газове чрез система за разреждане на целия поток е необходимо да се знае потокът на разредените отработилите газове. Потокът на разредените отработили газове (qmedw) се измерва при всеки режим с PDP-CVS, CFV-CVS или SSV-CVS съгласно общите формули, дадени в точка 4.1. от допълнение 2 към


text:
настоящото приложение. Точността е ± 2 % на показание или по-добра, и се определя в съответствие с разпоредбите на точка 2.4. от допълнение 5 към настоящото приложение.
 5. ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ГАЗООБРАЗНИТЕ ЕМИСИИ
 5.1. Оценка на данните
 За оценка на газообразните емисии, показанието от диаграмата за последните 30 секунди на всеки режим се осреднява и средните концентрации (conc) на HC, СО и NOx за всеки режим се определят от усреднените показания на диаграмата и съответните калибровъчни данни. Може да се използва друг тип записване, ако той гарантира получаването на еквивалентни данни.
 За проверка на NOx в зоната на контрол горните изисквания се прилагат само за NOx.
 Потокът отработили газове qmew или разреденият поток отработили газове qmdew, ако се използва по избор, се определя в съответствие с точка 2.3. от допълнение 4 към настоящото приложение.
 5.2. Коригиране за преминаване от сухо към влажно състояние
 Ако измерената концентрация не e първо измерена на влажна база, тя се преобразува към влажна база, съгласно следните формули. Преобразуването се прави за всеки индивидуален режим.
 cwet
 = kW
 × cdry
 За неразредените отработили газове:
 или
 или
 като
 kf = 0,055594 x wALF+0,0080021 x wDEL+0,0070046 x wEPS
 както и
 където:
 Ha
 =
 влажност на входящ въздух, g вода за kg сух въздух
 wALF
 =
 водородно съдържание на горивото, % маса
 qmf,i
 =
 моментен масов дебит на горивото, kg/s
 qmad,I
 =
 моментен масов дебит на сух входящ въздух, kg/s
 pr
 =
 водно налягане на изпаряване след охлаждаща вана, kPa
 pb
 =
 общо атмосферно налягане, kPa
 wDEL
 =
 азотно съдържание на горивото, % маса
 wEPS
 =
 кислородно съдържание на горивото, % маса
 α
 =
 моларно водородно съотношение на горивото
 cCO2
 =
 концентрация сух CO2, %
 cCO
 =
 концентрация сух CO, %
 За разредените отработили газове:
 или,
 За въздуха за разреждане:
 K
 Wd
 = 1 - K
 W1
 За входящия въздух:
 K
 Wa
 = 1 - K
 W2
 където:
 Ha
 =
 влажност на входящ въздух, g вода за kg сух въздух
 Hd
 =
 влажност на въздуха за разреждане, g вода за kg сух въздух
 и могат да се получат от измерване на относителната влажност, на точката на оросяване, измерване на налягането на изпаряване или измерване суха/мокра колба с помощта на общоприетите формули.
 5.3. Корекция на NOx в зависимост от влажност и температура
 Тъй като NOx емисиите зависят от състоянието на околния въздух, NOx концентрацията се коригира за температурата и влажността на околния въздух с коефициентите, дадени в следните формули. Коефициентите са действителни в диапазона между 0 и 25 g/kg сух въздух.
 a)
 за двигатели със самовъзпламеняване чрез сгъстяване:
 като:
 Ta
 =
 температура на входящия въздух, К
 Ha
 =
 влажност на входящия въздух, g вода за kg сух въздух
 където:
 Ha може да се получи от измерване на относителната влажност, измерване на точката на оросяване, измерване на налягането на изпаряване или измерване суха/мокра колба с помощта на общоприетите формули.
 б)
 за двигатели с искрово запалване
 kh.G = 0,6272 +44,030 × 10-3 × Ha – 0,862 × 10-3 × Ha
 2
 където:
 Ha може да се получи от измерване на относителната влажност, измерване


text:
на точката на оросяване, измерване на налягането на изпаряване или измерване суха/мокра колба с помощта на общоприетите формули.
 5.4. Изчисляване масовия дебит на емисиите
 Масовият дебит на емисиите (g/h) за всеки режим се изчислява, както следва. За изчислението на NOx, се използва корекционният коефициент на влажността kh, D, или kh, G, когато е приложимо, както е определено съгласно точка 5.3.
 Измерената концентрация се преобразува към влажна база съгласно точка 5.2, ако вече не е измерена на влажна база. Стойностите за ugas са дадени в таблица 6 за избрани компоненти, на основата на идеални газови свойства и горивата, които имат значение за настоящото правило.
 a)
 за неразредени отработили газове:
 mgas = ugas x cgas x qmew
 където:
 ugas
 =
 съотношение между плътността на компонент на отработили газове и плътността на отработилите газове;
 cgas
 =
 концентрация на съответния компонент в неразредените отработили газове, ppm;
 qmew
 =
 масов дебит на отработилите газове, kg/h;
 б)
 за разредените газове:
 m
 gas
 = u
 gas
 × c
 gas,c
 × q
 mdew
 където:
 ugas
 =
 съотношение между плътността на компонент на отработили газове и плътността на въздуха;
 cgas, c
 =
 фонова коригирана концентрация на съответния компонент в разредените отработили газове, ppm;
 qmdew
 =
 масов дебит на разредени отработили газове, kg/h;
 където:
 Коефициентът на разреждането D се изчислява съгласно точка 5.4.1 от допълнение 2 към настоящото приложение.
 5.5. Изчисляване на специфичните емисии
 Емисиите (g/kWh) се изчисляват за всички отделни компоненти по следния начин:
 където:
 mgas
 =
 е масата на индивидуалния газ;
 Pn
 =
 е мощността нето, определена съгласно точка 8.2 от приложение 1.
 Масови коефициенти, използвани в горното изчисление, са съгласно точка 2.7.1.
 Таблица 6
 Стойности на ugas в неразредени и разредени отработили газове за различни компоненти на отработили газове
 Гориво
 NOx
 СО
 THC/NMHC
 CO2
 CH4
 Плътност
 Дизел
 Отработили неразредени
 0,001587
 0,000966
 0,000479
 0,001518
 0,000553
 1,2943
 Отработили разредени
 0,001588
 0,000967
 0,000480
 0,001519
 0,000553
 1,293
 Етанол
 Отработили неразредени
 0,001609
 0,000980
 0,000805
 0,001539
 0,000561
 1,2757
 Отработили разредени
 0,001588
 0,000967
 0,000795
 0,001519
 0,000553
 1,293
 CПГ
 Отработили неразредени
 0,001622
 0,000987
 0,000523
 0,001552
 0,000565
 1,2661
 Отработили разредени
 0,001588
 0,000967
 0,000584
 0,001519
 0,000553
 1,293
 Пропан
 Отработили неразредени
 0,001603
 0,000976
 0,000511
 0,001533
 0,000559
 1,2805
 Отработили разредени
 0,001588
 0,000967
 0,000507
 0,001519
 0,000553
 1,293
 Бутан
 Отработили неразредени
 0,001600
 0,000974
 0,000505
 0,001530
 0,000558
 1,2832
 Отработили неразредени
 0,001588
 0,000967
 0,000501
 0,001519
 0,000553
 1,293
 Забележки
 :
 —
 u стойности на неразредени отработили газове на база свойства на идеален газ при λ = 2, сух въздух, 273 K, 101,3 kPa
 —
 u стойности на разредени отработили газове на база свойства на идеален газ и плътност на въздух—
 —
 u стойности на CПГ с точност в границите на 0,2 % за масова композиция на: C = 66 до 76 %; H = 22 до 25 %; N = 0 до 12 %
 —
 u стойност на CПГ за HC, отговарящо на CH2,93 (за сумарния HC използвайте u стойност на CH4),
 5.6. Изчисление на стойностите в зоната на контрол
 За трите контролни точки, избрани съгласно точка 2.7.6, емисиите н а NOX се измерват и изчисляват съгласно точка 5.6.1, а също така се определят


text:
чрез интерполация от режимите на изпитвателния цикъл, най-близки до съответната контролна точка съгласно точка 5.6.2. След това измерените стойности се сравняват с интерполираните стойности, съгласно точка 5.6.3.
 5.6.1. Изчисляване на специфичните емисии
 За всяка от контролните точки (Z) емисията на NOx се изчислява, както следва:
 mNOx,Z = 0,001587 × cNOx,Z × kh,D × qmew
 5.6.2. Определяне на стойността на емисиите от изпитвателния цикъл
 За всяка от контролните точки емисията на NOx се интерполира от четирите най-близки режима на изпитвателния цикъл, които заобикалят избраната контролна точка Z, както е показано на фиг. 4. За тези режими (R, S, T, U) се прилагат следните определения:
 Честота на въртене (R) = честота на въртене (T) = nRT
 Честота на въртене (S) = честота на въртене (U) = nSU
 Степен на натоварване (R) = Степен на натоварване (S)
 Степен на натоварване (T) = Степен на натоварване (U)
 Емисията на NO при избраната контролна точка Z се изчислява, както следва:
 и:
 където:
 ER, ES, ET, EU
 =
 специфични емисии на NOx в обхванатите режими, изчислени в съответствие с точка 5.6.1.
 MR, MS, MT, MU
 =
 въртящ момент на двигателя в обхванатите режими
 Фиг. 4
 Интерполация на емисиите на NOx в контролната точка
 5.6.3. Сравняване стойностите на емисиите на NOx
 Измерената специфична емисия на NOx в контролната точка Z (NOx, Z) се сравнява с интерполираната стойност (EZ), както следва:
 6. ИЗЧИСЛЯВАНЕ ЕМИСИИТЕ НА ПРАХОВИ ЧАСТИЦИ
 6.1. Оценка на данните
 За оценката на праховите частици, общата сума на масите на пробите (msep) през филтъра се записва за всеки режим.
 Филтърът се връща в камерата за претегляне и се кондиционира най-малко един, но не повече от 80 часа, и тогава се претегля. Бруто теглото на филтрите се записва и от него се изважда теглото на тарата (вж. точка 2.1.), като резултатът е масата на пробата прахови частици mf.
 Ако трябва да се приложи фонова корекция, се записват масата на въздуха за разреждане (md) през филтъра и масата на праховите частици (mf, d). Ако е направено повече от едно измерване, се изчислява частното mf, d/md за всяко единично измерване и стойностите се усредняват.
 6.2. Система за разреждане на част от потока
 Окончателните резултати, отчетени от изпитването на емисията на прахови частици, се определят посредством следните стъпки. Тъй като могат да се използват различни видове регулиране на дебитите на разреждане, се прилагат и различни методи за изчисление на qmedf. Всички изчисления се основават на средните стойности от отделните режими, по време на взимането на пробите.
 6.2.1.
 Изокинетични системи
 q
 medf
 = q
 mew
 × r
 d
 където ra отговаря на съотношението между повърхнината на напречното сечение на изокинетичната сонда и изпускателната тръба:
 6.2.2.
 Системи с измерване на концентрацията на CO2 или NOx
 q
 medf
 = q
 mew
 × r
 d
 където:
 cwE
 =
 концентрация на влажна база на индикаторния газ в неразредените отработили газове
 cwD
 =
 концентрация на влажна база на индикаторния газ в разредените отработили газове
 cwA
 =
 концентрация на влажна база на индикаторния газ във въздуха за разреждане
 Концентрациите, измерени на суха база, се преобразуват към влажна база


text:
съгласно точка 5.2 от настоящото допълнение.
 6.2.3.
 Системи с измерване на CO2 и метод на въглеродния баланс (2) /
 където:
 c(CO2)D
 =
 концентрация на CO2 в разредените отработили газове
 c(CO2)A
 =
 концентрация на CO2 във въздуха за разреждане
 (концентрации в обемни % на влажна база)
 Формулата се основава на предполагаемия въглероден баланс (въглеродните атоми, постъпващи в двигателя, се отделят под формата на CO2) и се определя посредством следните стъпки:
 q
 medf
 = q
 mew
 × r
 d
 както и
 6.2.4.
 Системи с измерване на потока
 q
 medf
 = q
 mew
 × r
 d
 6.3. Система за разреждане на целия поток
 Всички изчисления се основават на средните стойности при отделните режими по време на взимане на пробите. Разреденият поток отработили газове qmdew се определя в съответствие с точка 4.1. от допълнение 1 към настоящото приложение. Общата маса на пробата msep се изчислява в съответствие с точка 6.2.1. от допълнение 2 към настоящото приложение.
 6.4. Изчисляване на масовия дебит на праховите частици
 Масовият дебит на праховите частици се изчислява, както следва. Ако се използва система за разреждане на целия поток qmedf , както е определено съгласно точка 6.2., се заменя с qmdew, определено съгласно точка 6.3.
 i = 1, ... n
 Масовият дебит на праховите частици може фоново да се коригира, както следва:
 където D се изчислява в съответствие с точка 5.4.1. от допълнение 2 към настоящото приложение.
 6.5. Изчисляване на специфичните емисии
 Емисията от прахови частици се изчислява по следния начин:
 6.6. Ефективен тегловен коефициент
 Ефективният тегловен коефициент Wfei за всеки режим се изчислява по следния начин:
 Стойността на ефективните тегловни коефициенти трябва да е в рамките на ±0,003 (0,005 при режим на празен ход) от тегловните коефициенти, изброени в точка 2.7.1. от настоящото допълнение.
 7. ИЗЧИСЛЯВАНЕ НА СТОЙНОСТА НА ДИМНИТЕ ЕМИСИИ
 7.1. Алгоритъм на Бесел
 Алгоритъмът на Бесел се използва, за да се пресметнат средните стойности за 1 s от моментни показания за димните емисии, преобразувани в съответствие с точка 7.3.1. Този алгоритъм позволява да се осъществи емулация, приложима за нискочестотен филтър от втори ред и използването му изисква изчисленията да се повтарят, за да се определят коефициентите. Тези коефициенти са функция на времето на реагиране на системата на димомера и на честотата на взимане на проби. Следователно точка 7.1.1. трябва да се повтаря винаги, когато времето на реагиране и/или честотата на взимане на проби се променя.
 7.1.1.
 Изчисляване на времето на реагиране на филтъра и константите на Бесел
 Необходимото време на реагиране по Бесел (tF) е функция на физическите и електрически характеристики на времената на реагиране на системата на димомера, както е посочено в допълнение 4 към настоящото приложение и се изчислява по следната формула:
 където:
 tp
 =
 физическо време на реагиране, s
 te
 =
 електрическо време на реагиране, s
 Изчисленията за определяне на честотата на срязване за критичната стойност на филтъра (fc) се основават на входящия стъпаловиден сигнал от 0 до 1 за ≤ 0,01 s (вж. приложение 6). Времето на реагиране се определя, като времето между което резултатът на Бесел достигне 10 % (t10) и когато достигне


text:
90 % (t90) от тази стъпаловидна функция. Това трябва да се получи посредством повтаряне fc до постигане t90-t10 ≈ tF. Първото повторение за fc е представено със следната формула:
 Константите на Бесел, Е и К, се изчисляват със следните формули:
 K = 2 × E × (D × Ω2 - 1) - 1
 където:
 D
 =
 0,618034
 Δt
 =
 Ω
 =
 7.1.2.
 Изчисляване алгоритъма на Бесел
 При използване на стойностите Е и К усредненото реагиране за 1 s на Бесел при входящи стъпаловиден сигнал Si се изчислява, както следва:
 Yi = Yi-1 + E × (Si + 2 × Si-1 + Si-2 - 4 × Yi-2) + K × (Yi-1 - Yi-2)
 където:
 Si-2 = Si-1 = 0
 Si = 1
 Yi-2 = Yi-1 = 0
 Интерполират се стойностите на времената t10 и t90. Разликата във времето между t90 и t10 определя времето на реагиране tF за стойността fc. Ако това време на реагиране не е достатъчно близо до необходимото време на реагиране, повторението продължава, докато действителното време на реагиране е в рамките на 1 % от изискваното време на реагиране, както следва:
 ((t90 - t10) - tF) ≤ 0,01 × tF
 7.2. Оценка на данните
 Стойностите на измерените димни емисии се определят при вземане на проби с минимална честота от 20 Hz.
 7.3. Определяне на димните емисии
 7.3.1.
 Преобразуване на данни
 Тъй като основната мерна единица на всички димомери е пропускливостта, стойностите на димните емисии се преобразуват от пропускливост (τ) в коефициент на поглъщане на светлина (k), както следва:
 както и
 N = 100 - τ
 където:
 k
 =
 коефициент за поглъщане на светлината, в m-1
 LA
 =
 ефективна дължина на оптичния път, според производителя на уреда, в m
 N
 =
 непрозрачност, %
 τ
 =
 пропускливост, %
 Преобразуването се прилага преди извършване на друга по-късна обработка на данни.
 7.3.2.
 Изчисляване средната стойност на димните емисии по Бесел
 Точната честота на срязване fc е тази, която има за резултат необходимото време на реагиране на филтъра tF. След като се определи тази стойност, посредством процеса на повторение от точка 7.1.1., се изчисляват точните константи Е и К на алгоритъма на Бесел. След това алгоритъмът на Бесел се прилага към моментните следи на кривата на димните емисии (стойност k), както е описано в точка 7.1.2.:
 Yi = Yi-1 + E × (Si + 2 × Si-1 + Si-2 - 4 × Yi-2) + K × (Yi-1 - Yi-2)
 Алгоритъмът на Бесел по естество е рекурентен. Следователно са необходими първоначални входящи стойности за Si-1 и Si-2 и първоначални входящи стойности за Yi-1 и Yi-2 за да се определи алгоритъмът. Може да се приеме, че те са равни на нула.
 За всеки етап на натоварване при трите честоти на въртене А, В и С, максималната стойност за 1s, Ymax се избира от отделните стойности Yi за всяка следа на димните емисии.
 7.3.3.
 Окончателен резултат
 Средните стойности на димните емисии (SV) от всеки цикъл (при съответна изпитвателна честота на въртене) се изчислява, както следва:
 За изпитвателна честота на въртене А:
 SVA = (Ymax1,A + Ymax2,A


text:
+ Ymax3,A)/3
 За изпитвателна честота на въртене В:
 SVB = (Ymax1,A + Ymax2,A + Ymax3,A)/3
 За изпитвателна честота на въртене С:
 SVC = (Ymax1,A + Ymax2,A + Ymax3,A)/3
 където:
 Ymax1, Ymax2, Ymax3
 =
 най-висока усреднена димна стойност по Бесел за 1 s за всяка от трите фази на натоварване
 Окончателната стойност се изчислява, както следва:
 SV = (0,43 · SVA) + (0,56 · SVB) + (0,01 · SVC)
 (1) Точките на изпитване се избират, като се използват одобрени статистически методи за случаен подбор.
 (2) /Стойността е валидна единствено за еталонното гориво, посочено в приложение 5.
 Допълнение 2
 Изпитвателен цикъл ЕТС
 1. ПРОЦЕДУРА ЗА ИЗОБРАЗЯВАНЕ ДИАГРАМА НА ДВИГАТЕЛЯ
 1.1. Определяне диапазона от изобразени честоти на въртене
 За провеждане на цикъл ЕТС в изпитвателната камера е необходимо да се изобразят характеристиките на двигателя преди провеждането на изпитвателния цикъл, за да се определи кривата на честотата на въртене спрямо въртящия момент. Минималните и максималните параметри на изобразените честотите на въртене се определят, както следва:
 Минимални параметри на изобразените честоти на въртене
 =
 честота на въртене на празен ход;
 Максимални параметри на изобразените честоти на въртене
 =
 nhi × 1,02 или честотата на въртене, при която въртящият момент при пълно натоварване спада до нула, избира се по-ниската от двете стойности.
 1.2. Изобразяване на диаграма за мощността на двигателя
 Двигателят се загрява при максимална мощност, за да се стабилизират параметрите на двигателя съгласно препоръките на производителя и на добрата инженерна практика. След като двигателят е стабилизиран, неговите параметри се изобразяват, както следва:
 a)
 двигателят не е натоварен и работи с честота на въртене на празен ход;
 б)
 двигателят работи при регулирана за пълно натоварване на впръсквателната помпа при минималните параметри на изобразената честота на въртене;
 в)
 честотата на въртене на двигателя се увеличава със средна норма от 8 ± 1 min-1/s от минималния до максималния диапазон на изобразената честотата на въртене на двигателя. Точките за честотата на въртене на двигателя и въртящия момент се записват при честота на взимане на пробата от най-малко 1 точка в секунда.
 1.3. Чертеж на изобразена крива
 Всички точки за изобразяване, записани според точка 1.2. от настоящото допълнение, се свързват, като се използва линейна интерполация между точките. Производната крива на въртящия момент представлява изобразена крива и се използва за преобразуване на нормираните стойности на въртящия момент на цикъла на двигателя в действителни стойности на въртящия момент за изпитвателния цикъл, както е описано в точка 2. от настоящото допълнение.
 1.4. Алтернативни методи за изобразяване на диаграма
 Когато някой производител счита, че гореописаните техники за изобразяване на диаграма не са надеждни или не са представителни за даден двигател, може да се използва алтернативна методология за изобразяване на диаграма. Тези алтернативни методи трябва да отговарят на предназначението на определените процедури за изобразяване на диаграма за определяне на възможния максимален въртящ момент при всички честоти на въртене на двигателя, достигани по време на изпитвателните цикли. Отклоненията от методологичните изисквания за изобразяване на диаграма, определени в настоящата точка, по съображения за износоустойчивост или представителност, се одобряват от техническата служба, заедно с обосновката за тяхното използване.


text:
В никакъв случай, обаче, не може да се използват полегати, непрекъснато продължаващи криви на честотата на въртене на двигателя за двигатели с регулатори или с турбокомпресор
 1.5. Повторни изпитвания
 Не е необходимо да се изобразяват параметрите на всеки отделен двигател преди осъществяването на всеки един отделен цикъл на изпитване. За всеки двигател се изготвя повторно изобразяване на параметрите преди изпитвателния цикъл, когато:
 a)
 неоснователно дълъг срок от време е изминал от последното изобразяване на диаграма съгласно техническа преценка
 или,
 б)
 на двигателя са извършвани физически изменения или повторно калибриране, които могат потенциално да повлияят върху работата на двигателя.
 2. ПРОВЕЖДАНЕ НА ЕТАЛОНЕН ИЗПИТВАТЕЛЕН ЦИКЪЛ
 Преходният изпитвателен цикъл е описан в допълнение 3 към настоящото приложение. За определяне на еталонния цикъл нормираните стойности за въртящия момента и честотата на въртене се преобразуват в действителните стойности по следния начин.
 2.1. Действителна честота на въртене
 Установява се ненормирана честота на въртене на двигателя, като се използва следната формула:
 Еталонната честота на въртене (nref) отговаря на 100 %-ните стойности на честотата на въртене, определени в плана за работа на двигателя с динамометричен стенд от допълнение 3. Тя се определя, както следва (вж. фиг. 1 от точка 2):
 nref = nlo + 95 % · (nhi - nlo)
 където nhi и nlo са определени съгласно точка 2. или съгласно точка 1.1. от допълнение 1 към настоящото приложение.
 2.2. Действителен въртящ момент
 Въртящият моментът се нормализира до максималния въртящ момент при съответната честота на въртене. Стойностите на въртящия момент на еталонния цикъл се денормализират, като се използва кривата за изобразяване на диаграма, определена съгласно точка 1.3. от настоящото допълнение, както следва:
 Действителен въртящ момент = ( % от въртящия момент х макс. въртящ момент/100)
 за съответната действителна честота на въртене, както е определена в точка 2.1. от настоящото допълнение.
 За целите на изготвяне на еталонен цикъл отрицателните стойности на въртящия момент в точки, изобразяващи режими на работа на двигателя („m“) се представят във вид на ненормирани стойности, определени по един от следните начини:
 a)
 отрицателна 40 %-на стойност на положителния въртящ момент, достигана в точката при съответната честота на въртене;
 б)
 изобразяване на отрицателния въртящ момент, необходим за ускоряване на двигателя от минималната до максималната честота на въртене, необходима за изобразяване на диаграма;
 в)
 определяне на отрицателния въртящ момент, необходим за работа на двигателя на празен ход, и на еталонните честоти на въртене и линейната интерполация между тези две точки.
 2.3. Пример за провеждане на процедура за получаване на ненормирани стойности
 Пример за провеждане на процедура за получаване на ненормирани стойности:
 % от стойността на честотата на въртене
 =
 43
 % от стойността на въртящия момент
 =
 82
 При наличие на следните стойности:
 Еталонна честота на въртене
 =
 2 200 min-1
 Честота на въртене на празен ход:
 =
 600 min-1
 се получава
 действителна честота на въртене = (43 × (2 200 - 600)/100) + 600 = 1 288 min-1
 действителен въртящ момент = (82 х 700/100) = 574 Nm,
 където максималният въртящ момент, отбелязан на изобразената крива при 1 288 min-1, е 700 Nm.
 3. ПРОВЕЖДАНЕ


text:
НА ИЗПИТВАНЕ ЗА ИЗМЕРВАНЕ НА ЕМИСИИ
 По искане на производителя може да се проведе пробно изпитване за подготовка на двигателя и изпускателната система преди провеждане на измервателния цикъл.
 Двигателите, използващи за гориво ПГ и ВНГ се разработват, като се използва изпитването ЕТС. Двигателят се подготвя най-малко два цикъла на ЕТС и докогато емисията на СО, измерена при един цикъл на ЕТС, не надвиши с повече от 10 % емисиите на СО, измерени при предходния цикъл на ЕТС.
 3.1. Подготовка на филтри за вземане на проби (когато е приложимо)
 Поне един час преди изпитването всеки филтър се поставя в частично покрито блюдо на Петри, защитено срещу прах, и се поставя в камерата за претегляне, с цел стабилизация. В края на стабилизационния период всеки филтър се претегля и се записва теглото на тарата. След това филтърът се съхранява в затворено блюдо на Петри или в запечатан филтъродържател, докато започне изпитването. Филтърът се използва в рамките на осем часа след изваждането му от камерата за претегляне. Записва се теглото на тарата.
 3.2. Поставяне на измервателното оборудване
 Апаратурата и сондите за вземане на проби трябва да се инсталират в съответствие с предписанията. Изпускателната тръба се свързва със система за разреждане на целия поток, ако се използва такава.
 3.3. Пускане на системата за разреждане и на двигателя
 Системата за разреждане и двигателят се пускат и загряват, докато всички температури и налягания се стабилизират при максимална мощност, съгласно препоръките на производителя и добрата инженерна практика.
 3.4. Пускане на системата за взимане на проби на прахови частици (само за дизелови двигатели)
 Системата за взимане на проби на прахови частици се пуска и стабилизира в режим на празен ход. Фоновата концентрация на частиците във въздуха за разреждане може да се измери, като въздухът за разреждане за разреждане се изпрати да премине през филтрите за прахови частици. При използването на филтриран въздух за разреждане, може да се извършва едно измерване преди или след изпитването. Ако въздухът за разреждане не е филтриран, измерванията се правят в началото и края на цикъла и стойностите се усредняват.
 Системата за разреждане и двигателя се пускат и загряват, докато всички температури и налягания се стабилизират съгласно препоръката на производителя и добрата инженерна практика.
 В случай на периодична регенерационна последваща обработка по време на загряване на двигателя не трябва да има регенерация.
 3.5. Регулиране на системата за разреждане
 Дебитите на системата за разреждане (пълен поток или частичен поток) се регулират, така че да се елиминира водната кондензация в системата и да се получи максимална температура на филтриращата повърхност 325 K (52 oC) или по-ниска (вж. точка 2.3.1 от приложение 7, DT).
 3.6. Проверка на анализаторите
 Емисионните анализатори се нулират и регулират. Когато се използват торби за пробите, те се обезвъздушават.
 3.7. Процедура за пускане на двигателя
 Стабилизираният двигател се пуска съгласно описаната в ръководството за експлоатация препоръчителната процедура на производителя за пускане, като се използва стартер серийно производство или динамометричен стенд. По избор, изпитването може да започне директно от подготвителния етап на двигателя без да се изключва двигателят при достигане честотата на въртене на празния


text:
ход.
 3.8. Изпитателен цикъл
 3.8.1.
 Последователност на изпитването
 Последователността от изпитването започва, когато двигателят достигне честотата на въртене на празен ход. Изпитването се извършва съгласно еталонния цикъл, посочен в точка 2 от настоящото допълнение. Управляващите сигнали за честотата на въртене и въртящия момент се подават при честота 5 Hz (10 Hz препоръчително) или повече. Обратната връзка за честотата на въртене и въртящия момент се записва най-малко всяка секунда по време на изпитвателния цикъл, а сигналите могат да се филтрират електронно.
 3.8.2.
 Измерване на газообразни емисии
 3.8.2.1.
 Система за разреждане на целия поток
 При пускане на двигателя или в началото на последователността на изпитването, когато цикълът започва директно от етапа на предварителна подготовка, измервателното оборудване едновременно започва да:
 a)
 събира или анализира въздуха за разреждане;
 б)
 събира или анализира разредените отработили газове;
 в)
 измерва количеството разредени отработили газове (CVS) и необходимите температури и налягания;
 г)
 записва обратната връзка за честотата на въртене и въртящия момент на динамометричния стенд.
 Съдържанието на НС и NOx се измерва постоянно в разреждащия тунел при честота от 2 Hz. Средните концентрации се определят чрез интегриране на сигналите от анализатора през време на изпитвателния цикъл. Времето за реагиране на системата е не повече от 20 s и, при необходимост, се координира с колебанията на потока CVS и отклоненията във времето за взимане на проби/изпитвателен цикъл. Съдържанието на CO, CO2, NMHC и CH4 се определя, като се интегрират или анализират концентрациите в торбата за пробите, събрани по време на цикъла. Концентрациите на газообразните емисии във въздуха за разреждане се определят, като се интегрират или събират във фонови торби. Всички други стойности се записват с периодичност най-малко едно измерване в секунда (1 Hz).
 3.8.2.2
 Измерване на неразредени отработили газове
 При пускане на двигателя или в началото на последователността на изпитването, когато цикълът започва директно от етапа на предварителна подготовка, измервателното оборудване едновременно започва да:
 a)
 анализира концентрациите на неразредени отработили газове;
 б)
 измерва отработилите газове или входящия въздух и потока на горивото;
 в)
 записва обратната връзка за честотата на въртене и въртящия момент на динамометричния стенд.
 За оценка на газообразните емисии, концентрациите на емисиите (HC, СО и NOx) и масовия дебит на отработилите газове се записват и съхраняват с честота най-малко 2 Hz в компютърна система. Времето за реагиране на системата е не по-голямо от 10 s Всички други данни могат да се записват при проба с честота най-малко 1 Hz. За аналогови анализатори отговорът се записва и калибровъчните данни може да се прилагат при връзка в реално време или автономно по време оценката на данните.
 За изчисление на масовите емисии на газообразните компоненти кривите на записаните концентрации и кривата на масовия дебит на отработилите газове се изравняват с времето на нарастване, както е определено в точка 2. от настоящото правило. Времето за реагиране на всеки анализатор на газообразни емисии и на системата масов дебит на отработилите газове се определя съгласно разпоредбите на точка 4.2.1. и точка 1.5 от допълнение 5 към настоящото приложение и се записва.
 3.8.3.
 Взимане на проби от прахови частици (когато е приложимо)
 3.8.3.1.
 Система