text:
метод за изчисление некоригираните резултати на емисиите могат да бъдат изчислени с помощта на съответно формула (36), (37), (56), (57) или (62). За изчисляване на коригираните емисии c
 gas в съответно формула (36), (37), (56), (57) или (62) се замества с c
 cor от формула (66). Ако в съответната формула се използват моментни стойности за концентрацията c
 gas,i, коригираната стойност също трябва да се прилага като моментна стойност c
 cor,i. Във формула (57) корекцията трябва да се прилага както към измерената, така и към фоновата концентрация.
 Сравнение се прави като процент от некоригираните резултати. Разликата между некоригираните и коригираните стойности на специфичните емисии при изпитване на стенд трябва да бъде в границите на ± 4 % от некоригираните стойности на специфичните специфичните емисии при изпитване на стенд или в границите на ± 4 % от съответните гранични стойности, в зависимост от това кое е по-голямо. Ако дрейфът е по-голям от 4 %, изпитването се анулира.
 Ако се прилага корекция за дрейф, при докладването на емисиите се използват само резултатите от емисиите, коригирани за дрейф.
 8.6.2. Изчисляване на неметановите въглеводороди (NMHC) и на метана (CH4)
 Изчисляването на неметановите въглеводороди (NMHC) и на метана (CH4) зависи от използвания метод за калибриране. Пламъчно-йонизационният детектор за измерването без сепаратор за неметанови фракции (долната газова линия на фигура 11, допълнение 2 към настоящото приложение) се калибрира с пропан. За калибрирането на пламъчно-йонизационния детектор, свързан със сепаратор за неметанови фракции (горната газова линия на фигура 11, допълнение 2 към настоящото приложение), се допускат следните методи:
 a)
 калибриращ газ — пропан; пропанът обхожда сепаратора за неметанови фракции;
 б)
 калибриращ газ — метан; метанът преминава през сепаратора за неметанови фракции.
 Концентрацията на неметанови въглеводороди (NMHC) и метан (CH4) се изчислява, както следва, за а):
 (67)
 (68)
 Концентрацията на NMHC и CH4 се изчислява, както следва, за б):
 (67a)
 (68a)
 където:
 c
 HC(w/NMC)
 е концентрацията на въглеводороди в газова проба, преминаваща през сепаратора за неметанови фракции (NMC), ppm;
 c
 HC(w/oNMC)
 е концентрацията на въглеводороди в газова проба, обхождаща сепаратора за неметанови фракции (NMC), ppm;
 r
 h
 е коефициентът на чувствителност за метан на пламъчно-йонизационен детектор, определен по точка 9.3.7.2;
 E
 M
 е ефективността по отношение на метана на сепаратора за неметанови фракции, определена по точка 9.3.8.1;
 E
 E
 е ефективността по отношение на етана на сепаратора за неметанови фракции, определена по точка 9.3.8.2.
 Ако r
 h < 1,05, то може да бъде пропуснато във формулите (67), (67a) и (68a).
 8.6.3. Изчисляване на специфичните емисии
 Специфичните емисии e
 gas или e
 PM (g/kWh) се изчисляват за всеки отделен компонент по следните начини, в зависимост от типа изпитвателен цикъл.
 За WHSC изпитване, WHTC изпитване на пускане на загрял двигател или WHTC изпитване на пускане на студен двигател се прилага следната формула:
 (69)
 (70)
 където:
 m
 е масовата емисия на компонента, g/изпитване;
 W
 act
 е действителната работа за цикъла съгласно точка 7.8.6., kWh.
 За WHTC окончателният резултат от изпитването е претеглената средна стойност от изпитването на пускане на студен двигател и изпитването на пускане на загрял двигател съгласно следната формула:
 където:
 m


text:
cold
 е масовата емисия на компонента при изпитване на пускане на студен двигател, g/изпитване;
 m
 hot
 е масовата емисия на компонента при изпитване с пускане на загрял двигател, g/изпитване;
 W
 act,cold
 е действителната работа за цикъла на изпитване с пускане на студен двигател, kWh;
 W
 act,hot
 е действителната работа за цикъла на изпитване с пускане на загрял двигател, kWh.
 Ако се прави периодично регенериране съгласно точка 6.6.2, следва корекционните коефициенти за регенерация k
 r,u или k
 r,d съответно да се умножат по или добавят към резултата за специфичните емисии e, както е посочено във формула (69) и формула (70).
 9. СПЕЦИФИКАЦИЯ И ПРОВЕРКА НА ОБОРУДВАНЕТО
 Настоящото приложение не съдържа данни за измервателното оборудване или системи за измерване на поток, налягане или температура. Наместо това в точка 9.2 са дадени единствено изискванията за линейност на такова оборудване или системи, необходими за провеждането на изпитване на емисии.
 9.1. Спецификация на динамометричния стенд
 Използва се динамометричен стенд за двигатели, чиито характеристики са достатъчни за изпълнение на предписания в точки 7.2.1. и 7.2.2. изпитвателен цикъл.
 Измервателните уреди на въртящия момент и честотата на въртене трябва да позволяват необходимата точност на измерване на мощността на вала, така че да съответства на изискванията за валидност на цикъла. Възможно е да се наложи извършването на допълнителни изчисления. Точността на измервателното оборудване трябва да бъде такава, че да не допуска превишаване на изискванията за линейност, дадени в точка в точка 9.2., таблица 7.
 9.2. Изисквания за линейност
 Калибрирането на всички измервателни уреди и системи трябва да е съотносимо към националните (международните) стандарти. Измервателните уреди и системи трябва да отговарят на изискванията за линейност, дадени в таблица 7. Проверката за линейност съгласно точка 9.2.1. се извършва за газови анализатори поне веднъж на всеки 3 месеца или след всяка поправка или промяна на системата, която е в състояние да повлияе на калибрирането. За другите уреди и системи, проверката за линейност се извършва според изискванията на процедурите за вътрешен контрол, изискванията на производителя на уреда или в съответствие с изискванията на ISO 9000.
 Таблица 7
 Изисквания за линейност на уредите и измервателните системи
 Измервателна система
 Наклон
 a1
 Стандартна грешка
 SEE
 Коефициент за определяне
 r2
 Честота на въртене на двигателя
 0,05 % ≤ макс.
 0,98 – 1,02
 2 % ≤ макс.
 ≥ 0,990
 Въртящ момент на двигателя
 1 % ≤ макс.
 0,98 - 1,02
 2 % ≤ макс.
 ≥ 0,990
 Поток на горивото
 1 % ≤ макс.
 0,98 - 1,02
 2 % ≤ макс.
 ≥ 0,990
 Поток на въздуха
 1 % ≤ макс.
 0,98 - 1,02
 2 % ≤ макс.
 ≥ 0,990
 Поток на отработилите газове
 1 % ≤ макс.
 0,98 - 1,02
 2 % ≤ макс.
 ≥ 0,990
 Поток на разредителя
 1 % ≤ макс.
 0,98 - 1,02
 2 % ≤ макс.
 ≥ 0,990
 Поток на разредените отработили газове
 1 % ≤ макс.
 0,98 - 1,02
 2 % ≤ макс.
 ≥ 0,990
 Поток на пробата
 1 % ≤ макс.
 0,98 - 1,02
 2 % ≤ макс.
 ≥ 0,990
 Газови анализатори
 0,5 % ≤ макс.
 0,99 - 1,01
 1 % ≤ макс.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
≥ 0,998
 Газови сепаратори
 0,5 % ≤ макс.
 0,98 - 1,02
 2 % ≤ макс.
 ≥ 0,990
 Температури
 1 % ≤ макс.
 0,99 - 1,01
 1 % ≤ макс.
 ≥ 0,998
 Налягане
 1 % ≤ макс.
 0,99 - 1,01
 1 % ≤ макс.
 ≥ 0,998
 РМ баланс
 1 % ≤ макс.
 0,99 - 1,01
 1 % ≤ макс.
 ≥ 0,998
 9.2.1. Проверка за линейност
 9.2.1.1. Въведение
 За всяка отделна система за измерване, изброена в таблица 7, се извършва проверка за линейност. Въвеждат се най-малко 10 еталонни стойности в системата за измерване и измерените стойности се сравняват с еталонните стойности, като се използва линейната регресия на най-малките квадрати в съответствие с формула (11) от точка 7.8.7. Максималните гранични стойности в таблица 7 се отнасят за максималните стойности, очаквани по време на изпитване.
 9.2.1.2. Общи изисквания
 Системите за измерване се загряват съгласно препоръките на производителя на уреда. Системите за измерване се използват при указаните за тях температури, налягания и дебити.
 9.2.1.3. Процедура
 Проверка за линейност се извършва за всеки обикновено използван работен обхват със следните стъпки:
 a)
 уредът се нулира чрез въвеждане на нулев сигнал; за газови анализатори се въвежда пречистен изкуствен въздух или азот направо към входа на анализатора;
 б)
 уредът се регулира чрез въвеждане на еталонен сигнал; за газови анализатори се въвежда подходящ еталонен газ направо към входа на анализатора;
 в)
 повтаря се процедурата на нулиране от буква а);
 г)
 проверката се провежда чрез въвеждането на най-малко 10 еталонни стойности (включително 0), които са в обхвата от нула до най-високите стойности, очаквани по време на изпитване на емисии; за газови анализатори се въвеждат известни газови концентрации в съответствие с точка 9.3.3.2. направо към входа на анализатора;
 д)
 при честота на записването от най-малко 1 Hz, се измерват еталонните стойности и измерените стойности се записват за 30 s;
 е)
 средноаритметичните стойности от периода от 30 s се използват за изчисление на параметрите на линейната регресия на най-малките квадрати съгласно формула (11) от точка 7.8.7;
 ж)
 параметрите на линейната регресия трябва да отговарят на изискванията на точка 9.2., таблица 7;
 з)
 проверява се отново регулировката на нулевото положение и ако е необходимо, проверката се повтаря.
 9.3. Система за измерване и вземане на проби от газообразните емисии
 9.3.1. Спецификации на анализатора
 9.3.1.1. Общи положения
 Анализаторите трябва да имат обхват на измерване и време на реагиране, които са подходящи за точността, необходима за измерване концентрациите на компонентите на отработилите газове при преходни условия и условия на устойчиво състояние.
 Оборудването също така трябва да има степен на електромагнитна съвместимост (CEM), която да е в състояние да намали до минимум допълнителните грешки.
 9.3.1.2. Точност на измерване
 Точността, определена като отклонение на показанието на анализатора от еталонните стойности, не трябва да превишава ± 2 % от показанието или ± 0,3 % от пълната скала, в зависимост от това кое от двете е по-голямо.
 9.3.1.3. Прецизност
 Прецизността, която се определя като представляваща 2,5 пъти стандартното отклонение при 10 последователни измервания на даден калибровъчен газ или еталонен газ, не трябва да се отклоняват с повече от 1 % от


text:
концентрацията при пълната скала за всеки използван обхват над 155 милионни части (ppm) (или ppm C) или 2 % от всеки използван обхват под 155 милионни части (ppm) (или ppm C).
 9.3.1.4. Шум
 Максималните отклонения на показанието на анализатора при работа с нулев газ или еталонен газ в продължение на 10 s не трябва да превишават 2 % от пълната скала за всички използвани измервателни обхвати.
 9.3.1.5. Дрейф от нулата
 Дрейфът спрямо реакцията на нулевия газ се указва от производителя на уреда.
 9.3.1.6. Дрейф при еталониране
 Дрейфът спрямо реакцията на еталонния газ се указва от производителя на уреда.
 9.3.1.7. Време на нарастване
 Времето на нарастване на анализатора, инсталиран в измервателната система, не трябва да превишава 2,5 s.
 9.3.1.8. Изсушаване на газовете
 Отработилите газове могат да бъдат измервани при наличие и отсъствие на кондензируеми фракции. Всяко евентуално използвано устройство за премахване на тези фракции трябва да има минимално влияние върху състава на измерваните газове. Химическите дехидратанти не се допускат за отстраняване на влагата от пробата.
 9.3.2. Газови анализатори
 9.3.2.1. Въведение
 Точки 9.3.2.2. — 9.2.3.7. описват принципите, които се използват за извършване на измерването. В допълнение 2 към настоящото приложение се дава подробно описание на измервателните системи. Газовете, които ще се измерват, трябва да бъдат анализирани с помощта на следните уреди. При нелинейните анализатори се допуска използването на схеми за линеаризация.
 9.3.2.2. Анализ на въглеродния оксид (CO)
 Използва се анализатор на въглеродния оксид от тип недисперсно инфрачервено поглъщане (NDIR).
 9.3.2.3. Анализ на въглеродния диоксид (CO2)
 Анализаторът на въглеродния диоксид трябва да бъда от тип недисперсно инфрачервено поглъщане (NDIR).
 9.3.2.4. Анализ на въглеводородите (HC)
 Анализаторът на въглеводородите трябва да бъде от вида пламъчно-йонизационен детектор (HFID) и да бъде оборудван с датчик, клапани, тръбопроводи и т. н., загрян така, че да се поддържа температура на газовете от 463 K ± 10 K (190 ± 10 °C). По избор, за двигатели, използващи за гориво ПГ, и за двигатели с принудително запалване с ПГ, анализаторът на въглеводородите може да е от типа на незагрят пламъчно-йонизационен детектор (FID), в зависимост от използвания метод (вж. допълнение 2 към настоящото приложение, точка A.2.1.3.).
 9.3.2.5. Анализ на метановите (CH4) и неметановите въглеводороди (NMHC)
 Определянето на метановата и неметановата въглеводородна фракция се извършва със загрят сепаратор на неметановите фракции (NMC) и два пламъчно-йонизационни детектора съгласно допълнение 2 към настоящото приложение, точка A.2.1.4. и точка A.2.1.5. Концентрацията на компонентите се определя съгласно точка 8.6.2.
 9.3.2.6. Анализ на азотните оксиди (NOx)
 За измерването на NOx са посочени два измервателни уреда, като всеки от тях може да бъде използван, при условие че отговаря на критериите, посочени съответно в точки 9.3.2.6.1. или 9.3.2.6.2. За определяне на системната еквивалентност на алтернативна измервателна процедура в съответствие с точка 5.1.1. се допуска само хемилуминесцентен детектор.
 9.3.2.6.1. Хемилуминесцентен детектор (CLD)
 Анализаторът на азотните оксиди трябва да бъде от тип хемилуминесцентен детектор (CLD) или загряван хемилуминесцентен детектор (HCLD) и с конвертор за NO2/NO, когато азотните оксиди се измерват на суха база. Ако се измерва на влажна база, се използва HCLD с конвертор, поддържан при температура над 328 K (55 °C),


text:
при условие че проверката на намаляващия показанията ефект на водата (вж. точка 9.3.9.2.2.) е задоволителна. При използване на хемилуминесцентен детектор CLD и загряван хемилуминесцентен детектор HCLD стената на участъка, през който преминават пробите, трябва да се поддържа при температура от 328 K до 473 K (55 °C до 200 °C) до конвертора за измерване на суха база и до анализатора за измерване на влажна база.
 9.3.2.6.2. Недисперсен ултравиолетов детектор (NDUV)
 За измерването на концентрацията на NOx се използва недисперсен ултравиолетов анализатор (NDUV). Ако недисперсният ултравиолетов анализатор (NDUV) измерва само NO, преди анализатора (NDUV) се поставя конвертор за NO2/NO. Температурата на NDUV се поддържа с цел предотвратяване на водна кондензация, освен ако е монтиран изсушител на пробата преди конвертора за NO2/NO, ако се използва такъв, или преди анализатора.
 9.3.2.7. Измерване на съотношението въздух— гориво
 Измервателното оборудване за съотношението въздух-гориво, използвано за определяне потока отработили газове, както е показано в точка 8.4.1.6., е широкообхватен датчик за съотношението въздух-гориво или ламбда датчик от циркониев тип. Датчикът се монтира направо на изпускателната тръба, където температурата на отработилите газове е достатъчно висока, за да се елиминира кондензацията на вода.
 Точността на датчика с вградена електроника е в границите на:
 ± 3 % от показанието за λ < 2
 ± 5 % от показанието за 2 ≤ λ < 5
 ± 10 % от показанието за 5 ≤ λ
 За да се спази определената по-горе точност, датчикът е калиброван съгласно спецификацията на уреда от производителя.
 9.3.3. Газове
 Необходимо е да се спазва срокът на употреба на всички газове.
 9.3.3.1. Чисти газове
 Изискваната чистота на газовете се определя от посочените по-долу норми на замърсяване. За калибриране и работа трябва да са налице следните газове:
 а)
 за неразредените отработили газове:
 пречистен азот
 (замърсяване ≤ 1 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO);
 пречистен кислород
 (чистота > 99,5 обемни % на O2);
 смес от водород и хелий (гориво за горелката на пламъчно-йонизационния детектор)
 (40 ± 1 % водород, останалата част е хелий);
 (замърсяване ≤ 1 ppm C1, ≤ 400 ppm CO2);
 пречистен изкуствен въздух
 (замърсяване ≤ 1 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 400 ppm CO2, ≤ 0,1 ppm NO);
 (обемно съдържание на кислород между 18 и 21 обемни процента);
 б)
 за разредените отработили газове (по избор за неразредените отработили газове):
 пречистен азот
 (замърсяване ≤ 0,05 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 10 ppm CO2, ≤ 0,02 ppm NO);
 пречистен кислород
 (чистота > 99,5 обемни % на O2);
 смес от водород и хелий (гориво за горелката на пламъчно-йонизационния детектор)
 (40 ± 1 % водород, останалата част е хелий);
 (замърсяване ≤ 0,05 ppm C1, ≤ 10 ppm CO2);
 пречистен изкуствен въздух
 (замърсяване ≤ 0,05 ppm C1, ≤ 1 ppm CO, ≤ 10 ppm CO2, ≤ 0,02 ppm NO);
 (обемно съдържание на кислород между 20,5 и 21 обемни %).
 Ако няма на разположение газови бутилки, може да се използва устройство за пречистване на газове, в случай че нивата на замърсяване могат да бъдат доказани.
 9.3.3.2. Газове за калибриране и еталониране
 Ако е


text:
приложимо, трябва да са на разположение смеси от следните химически съединения. Допускат се други комбинации от газове, при условие че газовете не реагират един с друг. Записва се датата на изтичане на срока за употреба на калибриращите газове, посочена от производителя.
 C3H8 и пречистен изкуствен въздух (вж. точка 9.3.3.1.);
 CO и пречистен азот;
 NO и пречистен азот;
 NO2 и пречистен изкуствен въздух;
 CO2 и пречистен азот;
 CH4 и пречистен изкуствен въздух;
 C2H6 и пречистен изкуствен въздух.
 Ефективната концентрация на газ за еталониране и калибриране трябва да бъде в рамките на ± 1 % от номиналната стойност и да е съотносима към международни и/или национални стандарти. Всички концентрации на калибриращия газ трябва да бъдат указани в обемно съотношение (обемни проценти или милионни (ppm) обемни части).
 9.3.3.3. Газови сепаратори
 Газовете, използвани за еталониране и за калибриране, могат също да се получат с помощта на газови сепаратори (прецизни смесващи устройства) чрез разреждане с пречистен N2 или с пречистен изкуствен въздух. Точността на газовия сепаратор трябва да бъде такава, че концентрацията на смесените калибриращи газове да е в рамките на ± 2 %. Тази точност налага да се познават първичните газове, използвани за смесването, с точност най-малко от ± 1 %, и те да са съотносими към националните или международните газови стандарти. Проверката се извършва между 15 % и 50 % от пълната скала за всяка калибровка, включваща газов сепаратор. Ако първата проверка е неуспешна, може да се извърши допълнителна проверка с използване на друг калибриращ газ.
 По избор, смесващото устройство може да се провери с уред, който е линеен по същество, например се използва NO газ с CLD. Регулирането на скалата на измервателния уред трябва да се извърши с еталонен газ, който се подава директно към уреда. Газовият сепаратор се проверява при използваните регулировки и номиналната стойност се сравнява с отчитаната от уреда концентрация. Получената разлика във всяка една точка трябва да е в рамките на ± 1 % от номиналната стойност.
 За провеждане на проверката за линейност съгласно точка 9.2.1. газовият сепаратор трябва да работи с грешка в рамките на ± 1 %.
 9.3.3.4. Газове за проверка на смесването с кислород
 Газовете за проверка на смесването с кислород са смес от пропан, кислород и азот. Те трябва да съдържат пропан с 350 ppm C ± 75 ppm C въглеводороди. Стойността на концентрацията трябва да се определи при допустимия толеранс на калибриращите газове чрез хроматографски анализ на целите въглеводороди плюс примесите или чрез динамично смесване-дозиране. Концентрациите на кислород, изисквани за изпитването на двигател с принудително запалване и самовъзпламеняване чрез сгъстяване, са изброени в таблица 8, като останалата част е пречистен азот.
 Таблица 8
 Газове за проверка на смесването с кислород
 Тип двигател
 Концентрация O2, %
 Запалване чрез сгъстяване
 21 (20 до 22)
 Запалване чрез сгъстяване и принудително запалване
 10 (9 до 11)
 Запалване чрез сгъстяване и принудително запалване
 5 (4 до 6)
 С принудително запалване
 0 (0 до 1)
 9.3.4. Изпитване за пропуски
 Извършва се изпитване за пропуски в системата. За тази цел сондата се откача от изпускателната система и краят ѝ се


text:
запушва. Включва се помпата на анализатора. След начален период на стабилизация, при отсъствие на пропуски всички дебитомери трябва да имат приблизително показание нула. В противен случай трябва да се проверят проводите за вземане на проби и неизправността да бъде отстранена.
 Максимално допустимата норма на пропуски в частта, в която се създава вакуум, е от порядъка на 0,5 % от дебита по време на използване на проверяваната част на системата. Потоците на анализатора и на системата за обхождане могат да се използват за определяне на дебита по време на експлоатация.
 Като вариант, системата може да се изпразни посредством разреждане (вакуум) от най-малко 20 kPa (80 kPa в абсолютно налягане). След период на първоначално стабилизиране, повишаването на налягането Δp (в kPa/min) в системата не трябва да превишава:
 (71)
 където:
 V
 s
 е обемът на системата, 1;
 q
 vs
 е дебитът на системата, l/min.
 Друг метод се състои в добавянето на промяна на концентрацията на входа на провода за вземане на проба, като се заменя газът за нулиране с еталонен газ. Ако след достатъчен период от време, показанието е ≤ 99 % по-ниско в сравнение с въведената концентрация, това означава, че има проблем с пропуски в системата, който трябва да се отстрани.
 9.3.5. Проверка на времето за реагиране на аналитичната система
 Системните настройки за оценка на времето на реагиране са точно същите, както по време на провеждане на изпитването (т.е. налягане, дебити, задания за филтри на анализаторите и всички другите влияния върху времето на реагиране). Определянето на времето на реагиране се прави с промяна на газовете направо на входа на сондата за проби. Промяната на газа трябва да се прави за по-малко от 0,1 секунди. Газовете, използвани за изпитването, трябва да причиняват промяна в концентрацията от поне 60 % от пълната скала.
 Записва се кривата на концентрацията на всеки газообразен компонент. Времето на реагиране се определя като разликата във времето между промяната на газа и подходящата промяна на записаната концентрация. Времето на реагиране на системата (t
 90) се състои от времезакъснението на измерващия датчик и времето за нарастване на датчика. Времезакъснението се определя като времето от промяната (t
 0) до достигане на реакция 10 % от крайното показание (t
 10). Времето за нарастване се определя като времето между 10 % и 90 % реакция на крайното показание (t
 90 – t
 10).
 За изравняване времената на сигналите от анализатора и от потока отработили газове времето за преобразуването се определя като времето от промяната (t
 0), докато реакцията достигне 50 % от крайното показание (t
 50).
 Времето на реагиране на системата е ≤ 10 s с време за нарастване ≤ 2,5 s в съответствие с точка 9.3.1.7. за всички ограничени компоненти (СО, NOx, HC или NMHC) и всички използвани обхвати. Когато се използва NMC за измерването на NMHC, времето на реагиране на системата може да превиши 10 s.
 9.3.6. Изпитване за ефективността на конвертора за NOx
 Ефективността на конвертора, използван за преобразуване на NO2 в NO, се изпитва по начина, указан в точки 9.3.6.1. — 9.3.6.8. (вж. фигура 8).
 Фигура 8
 Схема на устройството


text:
за ефективност на конвертора за NO2
 9.3.6.1. Изпитвателна компоновка
 С изпитвателна компоновка, показана на фиг. 8, и описаната по-долу процедура, може да се провери ефективността на конвертора с помощта на озонатор.
 9.3.6.2. Калибриране
 Датчиците CLD и HCLD се калибрират съгласно спецификациите на производителя в най-често използвания диапазон с помощта на нулев газ и еталонен газ (чието съдържание на NO трябва да отговаря на около 80 % от измервателния диапазон и концентрацията на NO2 в газовата смес трябва да бъде по-ниска от 5 % от концентрацията на NO). Анализаторът NOx се настройва в режим за анализ на NO, така че еталонният газ да не преминава през конвертора. Отчетената стойност на концентрацията се записва.
 9.3.6.3. Изчисление
 Процентът на ефективността на конвертора се изчислява, както следва:
 (72)
 където:
 a
 е концентрацията на NOx, измерена съгласно точка 9.3.6.6.;
 b
 е концентрацията на NOx, измерена съгласно точка 9.3.6.7.;
 c
 е концентрацията на NO, измерена съгласно точка 9.3.6.4.;
 d
 е концентрацията на NO, измерена съгласно точка 9.3.6.5.
 9.3.6.4. Добавяне на кислород
 През Т-образно съединение се добавя непрекъснато кислород към потока на газовете, докато измерваната концентрация стане с около 20 % по-ниска от отчетената калибрирана концентрация, дадена в точка 9.3.6.2. (анализаторът е в режим NO).
 Отчетената стойност на концентрацията (c) се записва. По време на целия процес озонаторът е изключен.
 9.3.6.5. Активиране на озонатора
 Озонаторът се задейства, за да създаде достатъчен обем от озон, с цел да намали концентрацията на NO до около 20 % (най-малко 10 %) от концентрацията за калибриране, дадена в точка 9.3.6.2. Отчетената стойност на концентрацията (d) се записва (анализаторът е в режим NO).
 9.3.6.6. Режим NOx
 Анализаторът NO се превключва на режим NOx, за да може сега газовата смес (състояща се от NO, NO2, O2 и N2) да преминава през конвертора. Отчетената стойност на концентрацията (a) се записва (анализаторът е в режим NOx).
 9.3.6.7. Изключване на озонатора
 Озонаторът се изключва. Сместа от газове, описана в точка 9.3.6.6., минава през конвертора в детектора. Отчетената стойност на концентрацията (b) се записва (анализаторът е в режим NOx).
 9.3.6.8. Режим NO
 При изключен озонатор анализаторът се превключва в режим NO и се прекъсва подаването на кислород или изкуствен въздух. Показанието за съдържанието на NOx не трябва да се отклонява с повече от ± 5 % от концентрацията, измерена съгласно точка 9.3.6.2. (анализаторът е в режим NO).
 9.3.6.9. Периодичност на изпитването
 Ефективността на конвертора се изпитва най-малко веднъж на месец.
 9.3.6.10. Изисквана ефективност
 Ефективността на преобразувателя E
 NOx не трябва да е по-ниска от 95 %.
 Ако в най-използваният обхват на анализатора, конверторът не осигурява намаление от 80 % до 20 %, съгласно точка 9.3.6.5., трябва да се използва най-високият обхват, който ще осигури това намаление.
 9.3.7. Регулировка на пламъчно-йонизационния детектор
 9.3.7.1. Оптимизиране на реагирането на детектора
 Пламъчно-йонизационният детектор се регулира съгласно указанията на производителя на уреда. За да се оптимизира реагирането на детектора в най-често използвания измервателен обхват, за еталониране трябва да се използва пропановъздушна газова смес.
 При дебити на горивото и на въздуха, регулирани съгласно препоръките на производителя, през анализатора се пропуска еталонен газ, съдържащ


text:
350 ррm ± 75 ррm С газ. Чувствителността за даден дебит на горивото се определя като разликата между показанието за еталонния газ и показанието за нулевия газ. Дебитът на горивото се регулира постъпково над и под предписаната от производителя стойност. Записва се реагирането на еталонния газ и на нулевия газ при тези дебити на горивото. Начертава се крива на двете реакции и дебитът на горивото се регулира в зависимост от най-високата част на кривата. Тази процедура представлява началното регулиране на дебита и впоследствие може да се наложи оптимизиране в зависимост от стойностите на коефициента на реагиране към въглеводородите и на резултатите от проверката на смесването с кислород, в съответствие с точки 9.3.7.2. и 9.3.7.3. Ако смесването с кислород или коефициентите на реагиране към въглеводородите не отговарят на следните изисквания, дебитът на въздуха трябва да се нагоди постъпково над и под указаните от производителя стойности; процедурите от точки 9.3.7.2 и 9.3.7.3 трябва да се повторят за всяка стойност на потока.
 По избор, оптимизирането може да се извърши с използване на процедурите, описани в SAE No. 770141.
 9.3.7.2. Коефициенти на реагиране на въглеводородите
 Извършва се проверка за линейност на анализатора с използването на пропановъздушна смес и пречистен изкуствен въздух съгласно точка 9.2.1.3.
 Коефициентите на реагиране трябва да се определят при пускането в експлоатация на анализатор и впоследствие след продължителни интервали на използване. Коефициентът на реагиране (r
 h) на определен тип въглеводороди представлява отношението на стойността C1, отчетена от пламъчно-йонизационния детектор, и на газовата концентрация в бутилката, която се изразява в ppm C1.
 Концентрацията на изпитвания газ трябва да бъде достатъчна, за да предизвика реакция, равна на около 80 % от пълната скала. Концентрацията трябва да се знае с точност от ± 2 % по отношение на определен гравиметричен еталон, изразен в обемни части. Освен това бутилката с газ предварително се кондиционира за 24 часа при температура от 298 K ± 5 K (25 °C ± 5 °C).
 Използваните за изпитването газове и обхватите за относителните коефициенти на закъснение са следните:
 a)
 метан и пречистен изкуствен въздух: 1,00 ≤ r
 h ≤ 1,15;
 б)
 пропилен и пречистен изкуствен въздух: 0,90 ≤ r
 h ≤ 1,1;
 в)
 толуен и пречистен изкуствен въздух: 0,90 ≤ r
 h ≤ 1,1.
 Тези стойности са дадени в отношение спрямо коефициента на предавателната характеристика r
 h от 1,00 за пропан и пречистен изкуствен въздух.
 9.3.7.3. Проверка на смесване с кислород
 Единствено за анализатори на неразредени отработили газове, проверката на смесване от кислород се извършва при пускането на анализатора в експлоатация и след периоди на продължителна употреба.
 Избира се обхват, в който газовете за проверка на смесването с кислород ще попаднат в частта над 50 % от скалата. Изпитването се извършва с пещ, регулирана на желаната температура. Спецификациите на газовете за проверка на смесването с кислород се намират в точка 9.3.3.4.
 a)
 анализаторът се нулира;
 б)
 анализаторът се калибрира със смес с 0 % кислород за двигатели с принудително запалване. Уредите за измерване на двигател със самовъзпламеняване чрез сгъстяване се калибрират със смес с 21 % кислород;
 в)
 проверява се


text:
отново реакцията при нулево показание на анализатора. Ако тя се е променила с повече от 0,5 % от пълната скала, се повтарят операциите от стъпки а) и б) от настоящата точка;
 г)
 въвеждат се 5 % и 10 % газове за проверка на смесването с кислород;
 д)
 проверява се отново реакцията при нулево показание на анализатора. Ако тя се е променила с повече от ± 1 % от пълната скала, изпитването се повтаря;
 е)
 процентът на смесването с кислорода E
 O2 се изчислява за всяка смес от стъпка г), както следва:
 (73)
 като реакцията на анализатора е:
 (74)
 където:
 c
 ref,b
 е еталонната концентрация на HC в стъпка б), ppm C;
 c
 ref,d
 е еталонната концентрация на HC в стъпка г), ppm C;
 c
 FS,b
 е концентрация на HC по пълната скала в стъпка б), ppm C;
 c
 FS,d
 е концентрация на HC по пълната скала в стъпка г), ppm C;
 c
 m,b
 е измерената концентрация на HC в стъпка б), ppm; C;
 c
 m,d
 е измерената концентрация на HC в стъпка г), ppm C;
 ж)
 процентът на смесването с кислород E
 O2 преди изпитването трябва да бъде по-нисък от ± 1,5 % за всички газове, предписани за проверка на смесването с кислород;
 з)
 ако процентът на смесването с кислород E
 O2 е по-висок от ± 1,5 %, се предприемат действия за коригирането му, като потокът на въздуха се регулира с постоянна величина над или под указанията на производителя, потока на горивото и потока на пробата;
 и)
 проверката за смесването с кислород се повторя за всяка нова регулировка.
 9.3.8. Ефективност на сепаратора за неметанови фракции (NMC)
 NMC се използва за отстраняване на неметановите въглеводороди от пробния газ чрез окисляване на всичките въглеводороди, без метана. В идеалният случай преобразуването за метан е 0 %, а за другите въглеводороди, представени от етана, е 100 %. За точното измерване на NMHC, коефициентите на двете се определят и използват за изчисляване на масовия дебит на емисията на NMHC (вж. точка 8.6.2.).
 9.3.8.1. Ефективност с метан
 Метановият калибриращ газ се подава през пламъчно-йонизационния детектор FID със и без обхождане на сепаратора за неметанови фракции NMC и двете концентрации се записват. Ефективността се определя, както следва:
 (75)
 където:
 c
 HC(w/NMC)
 е концентрацията на НС, когато CH4 протича през NMC, ppm C;
 c
 HC(w/o NMC)
 е концентрацията на НС, когато CH4 обхожда NMC, ppm C.
 9.3.8.2. Ефективност с етан
 Етановият калибриращ газ се подава през пламъчно-йонизационния детектор FID със и без обхождане на NMC и двете концентрации се записват. Ефективността се определя, както следва:
 (76)
 където:
 c
 HC(w/NMC)
 е концентрацията на НС, когато C2H6 протича през NMC, ppm C;
 c
 HC(w/o NMC)
 е концентрацията на НС, когато C2H6 обхожда NMC, ppm C.
 9.3.9. Ефекти на смущението
 Газове, различни от анализирания газ, могат да повлияят на отчитаните стойности по няколко начина. В уредите NDIR се наблюдава положително смущение, когато газът, който е причина за смущението, предизвиква същия ефект като измервания газ, но в по-ниска степен от него. Отрицателно смущение се наблюдава в уредите NDIR, когато газът, който е


text:
причина за смущението разширява обхвата на абсорбция на измервания газ, и в уредите CLD, когато газът, който е причина за смущението, предизвиква намаляване на показанието. Проверките за смущения по точки 9.3.9.1. и 9.3.9.3. се извършват преди първоначалното използване на анализатора и след интервали на продължителна употреба.
 9.3.9.1. Проверка на смущенията в анализатора на СО
 Водата и CO2 могат да влияят върху функционирането на анализатора на СО. Следователно еталонен газ за CO2 с концентрация от 80 до 100 % по пълната скала от максималния работен обхват, използван по време на изпитването, се барботира през вода при стайна температура и показанието на анализатора се записва. Показанието на анализатора не трябва да надвишава повече от 2 % очакваната за изпитването средна концентрация на СО.
 Процедурите за смущенията, дължащи се на CO2 и H2O, могат да бъдат провеждани поотделно. Ако използваните нива на CO2 и H2O са по-високи от очакваните максимални нива при изпитването, всяка установена стойност за смущение трябва да се намали, като се умножи с отношението между максималната очаквана стойност за концентрацията и действително използваната стойност при тази процедура. Могат да бъдат провеждани отделни процедури за смущенията, дължащи се на H2O при използвани концентрации, които са по-ниски от максималните очаквани концентрации при изпитването, но отчетеното смущение, дължащо се на H2O, трябва да се увеличи, като се умножи с отношението между максималната очаквана стойност за концентрацията на H2O и действително използваната стойност при тази процедура. Сумата от двете коригирани стойности за смущенията трябва да съответства на допустимото отклонение, посочено в настоящата точка.
 9.3.9.2. Проверки на намаляващия показанията ефект в анализатора на NOx за CLD анализатор
 Двата газа, чието влияние има значение във връзка с анализаторите CLD (и HCLD), са CO2 и водната пара. Намаляващото показанията въздействие на тези газове е пропорционално на тяхната концентрация и следователно се изискват специални изпитвания, за да се определи техният намаляващ показанията ефект при очакваните най-високи концентрации при изпитването. Ако анализаторът CLD използва алгоритми за компенсиране на намалението на показанията, които използват уреди за измерване на H2O и/или CO2, при оценката на намалението на показанията, тези уреди следва да са включени и да се прилагат алгоритмите за компенсиране.
 9.3.9.2.1. Проверка на намаляващия показанията ефект на CO2
 През анализатора NDIR се пропуска еталонен газ за CO2 с концентрация от 80 % до 100 % от пълната скала на максималния обхват, който се използва при изпитването, и се записва измерената стойност на CO2 (A). След това газът се разрежда до около 50 % с еталонен газ за NO и се пропуска през NDIR и през CLD, след което се записват измерените стойности на CO2 и на NO (съответно B и C). След това се прекратява подаването на CO2 и единствено еталонният газ за NO преминава през (H)CLD, а стойността на NO се записва като D.
 Процентът на намаляващия показанията ефект се изчислява както следва:
 (77)
 където:
 A
 е концентрацията на CO2 в неразредени газове, измерена с NDIR, в проценти;
 B
 е концентрацията на CO2 в разредени газове, измерена с NDIR, в проценти;
 C
 е концентрацията на NО в разредени газове,


text:
измерена с (H)CLD, в ppm;
 D
 е концентрацията на NО в неразредени газове, измерена с (H)CLD, в ppm.
 С одобрението на органа по одобряването на типа се допуска използването на алтернативни методи за разреждане и количествено определяне на стойностите на еталонните газове за CO2 и NО, като например динамично смесване/прибавяне.
 9.3.9.2.2. Проверка на намаляващия показанията ефект на водата
 Тази проверка се отнася единствено до измерванията на концентрацията на газовете, в които има наличие на кондензируеми фракции. Изчисляването на намаляващия показанията ефект на водата трябва да отчита разреждането на еталонния газ за NO с водни пари и сравняване на концентрацията на водните пари на сместа с очакваните резултати от изпитването.
 Еталонен газ за NO с концентрация от 80 % до 100 % от пълната скала на нормално използвания обхват се пропуска през (H)CLD и измерената стойност за NO се записва като D. След това еталонният газ за NO се барботира през вода при стайна температура и се подава през (H)CLD, като стойностите на NO се записват като C. Температурата на водата се определя и се записва като стойности F. Налягането на наситените пари на сместа, което отговаря на температурата на барботиращата вода (F), се определя и се записва като G.
 Концентрацията на водна пара (в проценти) в сместа се изчислява, както следва:
 (78)
 и се записва като стойност H. Очакваната концентрация на разредения (с водна пара) еталонен газ за NO се изчислява, както следва:
 (79)
 и се записва като D
 e. Максималната очаквана концентрация на водни пари в тези газове (в проценти) през изпитването се определя от максималната концентрация CO2 в отработилия газ A, както следва:
 (80)
 и се записва като H
 m.
 Процентното изражение на намаляващия показанията ефект на водата се изчислява, както следва:
 (81)
 където:
 D
 e
 е очакваната концентрация на NO в разредени газове, в ррm;
 C
 е измерената концентрация на NO в разредени газове, в ррm;
 H
 m
 е максималната концентрация на водните пари, в проценти;
 H
 е максималната концентрация на водните пари, в проценти.
 9.3.9.2.3. Максимално допустим ефект на намаление на показанията
 Комбинираният намаляващ показанията ефект от CO2 и вода не трябва да надвишава 2 % от пълната скала.
 9.3.9.3. Проверки на намаляващия показанията ефект в анализатора на NOx за недисперсен ултравиолетов анализатор (NDUV)
 Въглеводородите и H2O могат да внесат смущение в NDUV анализатор, като предизвикват реакция, сходна на реакцията на NOx. Ако NDUV анализаторът използва алгоритми за компенсиране на ефекта на намаляване на показанията, които за осъществяването на тази проверка за смущения използват измервания на други газове, тези измервания трябва да се извършват едновременно с цел проверка на алгоритмите по време на проверката на анализатора за смущения.
 9.3.9.3.1. Процедура
 Анализаторът NDUV се включва, задейства, нулира и еталонира съгласно инструкциите на производителя на уреда. За извършването на тази проверка се препоръчва да се извлекат отработилите газове на двигателя. За измерване на количеството NOx в отработилите газове се използва хемилуминесцентен детектор (CLD). Реакцията на хемилуминесцентния детектор се използва като еталонна стойност. Също така, в отработилите газове с анализатор от тип пламъчно-йонизационен детектор се измерват въглеводородите. Показанието на


text:
пламъчно-йонизационния детектор се използва като еталонна стойност за въглеводороди.
 Ако при изпитването се използва изсушител на пробата, преди него отработилите газове на двигателя се въвеждат в NDUV анализатора. Трябва да се предвиди време за стабилизиране на показанието на анализатора. Времето за стабилизиране трябва да включва време за продухване на преносната газова линия и за реагиране на анализатора. В момент, когато всички анализатори измерват концентрацията на пробата, се прави 30-секунден запис на данните за пробата и се изчисляват средноаритметичните стойности на показанията на всеки от трите анализатора.
 Средната стойност за хемилуминисцентния детектор се изважда от средната стойност за недисперсния ултравиолетов анализатор. Тази разлика се умножава по отношението между очакваната средна концентрация на въглеводороди и концентрацията на въглеводороди, измерена при проверката, както следва:
 (82)
 където:
 c
 NOx,CLD
 е концентрацията на NOx, измерена с CLD, в ppm;
 c
 NOx,NDUV
 е концентрацията на NOx, измерена с NDUV, в ppm;
 c
 HC,e
 е очакваната максимална концентрация на въглеводороди, в ррm;
 c
 HC,m
 е измерената концентрация на въглеводороди, ppm.
 9.3.9.3.2. Максимално допустим ефект на намаление на показанията
 Комбинираният намаляващ показанията ефект от въглеводороди и вода не трябва да надвишава 2 % от очакваната концентрация на NOx при изпитването.
 9.3.9.4. Изсушител на пробата
 Изсушителят на пробата отстранява водата, която иначе може да внесе смущение при измерването на NOx.
 9.3.9.4.1. Ефективност на изсушителя на пробата
 За сухи CLD анализатори трябва да се демонстрира, че при очакваната най-висока концентрация на водната пара H
 m (вж. точка 9.3.9.2.2.), изсушителят на пробата поддържа влажност на CLD от ≤ 5 g вода/kg сух въздух (или около 0,008 % H2O), което е 100 % относителна влажност при 3,9 °C и 101,3 kPa. Също така тази стойност на влажността е еквивалентна на около 25 % относителна влажност при 25 °C и 101,3 kPa. Това може да се демонстрира чрез измерване на температурата на изхода от топлинния изсушител или измерване на влажността в точка непосредствено преди CLD. Би могло да се измерва и влажността на изходящите от хемилуминесцентния детектор газове, стига единственият поток в хемилуминесцентния детектор да е потокът, идващ от изсушителя.
 9.3.9.4.2. Проникване на NO2 в изсушителя на пробата
 Продължаващото наличие на течна вода в неправилно проектиран изсушител на пробата може да доведе до отстраняването на NO2 от пробата. Ако изсушител на пробата се използва с анализатор NDUV, като преди него не е разположен конвертор за NO2/NO, това може да доведе то отстраняване на NO2от пробата преди измерването на NOx.
 Изсушителят на пробата трябва да допуска измерването на поне 95 % от общото количество NO2 при очакваната максимална концентрация на NO2.
 9.3.10. Вземане на проба от неразредени газообразни емисии, ако е приложимо
 Сондите за вземане на проба от газообразни емисии се поставят на разстояние най-малко 0,5 m или 3 пъти диаметъра на изпускателната тръба — което е по-голямо, преди изхода на изпускателната системата, но достатъчно близо до двигателя, за да се осигури температура на отработилите газове поне 343 K (70 °C) в сондата.
 При многоцилиндровите двигатели с изпускателен колектор с разклонения, входът на сондата се поставя достатъчно надолу, за да се гарантира пробата да


text:
е представителна за средните емисии отработили газове, генерирани от всички цилиндри. При многоцилиндрови двигатели с отделни групи колектори, като например конфигурация „Vee“ на двигател, се препоръчва да се комбинират колекторите преди сондата за проби. Ако това не е практично, допуска се пробата да се вземе от групата с най-висока CO2 емисия. За изчисляване на емисиите отработили газове се използва общият масов поток на отработили газове.
 Ако двигателят е оборудван със система за последваща обработка на отработилите газове, пробата от отработилите газове се взима от място след система за последващата обработка на отработилите газове.
 9.3.11. Вземане на проба от разредени газообразни емисии, ако е приложимо
 Изпускателната тръба между двигателя и системата за разреждане на целия поток трябва да отговаря на изискванията на допълнение 2 към настоящото приложение. Сондата (сондите) за вземане на проба от газообразните емисии се инсталира/т в тунела за разреждане на място, където разредителят и отработилите газове се смесват добре, и в непосредствена близост до сондата за вземане на проби от прахови частици.
 Вземането на проби обикновено се прави по два начина:
 a)
 проби от емисиите се събират в торбичката за проби за целия цикъл и се измерват след приключване на изпитването; за НС, торбичката за проби се нагрява до 464 ± 11 K (191 ± 11 °C), за NOx, температурата на торбичката за проби е по-висока от температурата на точката на оросяването на отработилия газ;
 б)
 проби от емисиите се събират непрекъснато и се интегрират за целия цикъл;
 Проби от фоновите концентрации се събират преди тунела за разреждане съгласно буква а) или б) и се изваждат от концентрациите на емисиите съгласно точка 8.5.2.3.2.
 9.4. Система за измерване и вземане на проба от прахови частици
 9.4.1. Общи технически изисквания
 За определянето на масата на праховите частици са необходими система за вземане на проби от прахови частици, филтри за вземане на проби от прахови частици, аналитична везна и камера за претегляне с регулиране на температурата и влажността. Системата за вземане на проби на прахови частици се проектира така, че да осигури представителна проба от частици, пропорционална на потока на отработилите газове.
 9.4.2. Общи изисквания към системата за разреждане
 За определянето на съдържанието на прахови частици е необходимо разреждане на пробата с помощта на филтриран околен въздух, изкуствен въздух или азот (разредител). Системата за разреждане трябва да се конфигурира по начин, удовлетворяващ следните изисквания:
 a)
 напълно да се елиминира кондензацията на вода от системите за разреждане и вземане на проби;
 б)
 температурата на разредените отработили газове да се поддържа между 315 K (42 °C) и 325 K (52 °C) на дължина 20 cm преди или след филтъродържателя (филтъродържателите);
 в)
 температурата на разредителя трябва да е между 293 K и 325 K (от 20 °C до 42 °C) в непосредствена близост до входа на тунела на разреждането;
 г)
 минималното съотношение на разреждане трябва да бъде в обхвата от 5:1 до 7:1 и да бъде поне 2:1 за първото място на разреждане на базата на максималния дебит на отработилите газове на двигателя;
 д)
 за система за разреждане на част от потока, времето на


text:
пребиваване от точката на въвеждане на разредителя до филтъродържателя (филтъродържателите) трябва да бъде между 0,5 и 5 секунди;
 е)
 за система за разреждане на целия поток общото време на пребиваване в системата от точката на въвеждане на разредителя до филтъродържателя (филтъродържателите) трябва да бъде между 1 и 5 секунди, а времето на пребиваване в системата за вторично разреждане, ако се използва такава, от точката на въвеждане на вторичен разредител до филтъродържателя (филтъродържателите) трябва да бъде между 0,5 и 5 секунди.
 Допуска се разредителят да се изсушава преди постъпването му в системата за разреждане, което е особено полезно, когато влажността на разредителя е висока.
 9.4.3. Вземане на проби от прахови частици
 9.4.3.1. Система за разреждане на част от потока
 Сондата за вземане на проби от прахови частици се монтира в непосредствена близост до сондата за газообразните емисии, но достатъчно далече, за да не оказва влияние. Поради това разпоредбите за монтаж от точка 9.3.10. се отнасят също така за вземане на проби от прахови частици. Проводът за вземане на проби трябва да съответства на изискванията, посочени в допълнение 2 към настоящото приложение.
 При многоцилиндровите двигатели с изпускателен колектор с разклонения, входът на сондата се поставя достатъчно надолу, за да се гарантира пробата да е представителна за средните емисии отработили газове, генерирани от всички цилиндри. При многоцилиндрови двигатели с отделни групи колектори, като например конфигурация „Vee“ на двигател, се препоръчва да се комбинират колекторите преди сондата за проби. Ако това не е практично, допуска се пробата да се вземе от групата с най-висока емисия на прахови частици. За изчисление на емисиите отработили газове се използва общият масов поток на отработили газове.
 9.4.3.2. Система за разреждане на целия поток
 Сондата за вземане на проби от прахови частици се монтира в тунела за разреждане в непосредствена близост до сондата за газообразните емисии, но достатъчно далече, за да не оказва влияние. Поради това разпоредбите за монтаж от точка 9.3.11. се отнасят също така за вземане на проби от прахови частици. Проводът за вземане на проби трябва да съответства на изискванията, посочени в допълнение 2 към настоящото приложение.
 9.4.4. Филтри за вземане на проби от прахови частици
 Вземат се проби от разредените отработили газове върху филтър, който отговаря на следните изисквания от точки 9.4.4.1. — 9.4.4.3. по време на последователността на изпитването.
 9.4.4.1. Спецификация на филтрите
 Всички типове филтри трябва да притежават коефициент на задържане на DOP (диоктилфталати) или PAO (полиалфаолефини) с размер 0,3 μm не по-нисък от 99 %. Измерванията на производителите, направени на филтрите за вземане на проби и отразени в продуктовите спецификации, могат да бъдат използвани за доказване на изпълнението на това изискване. Филтърът трябва да е изработен от:
 a)
 стъкловлакно с флуоровъглеводордно (политетрафлуороетиленово — PTFE) покритие; или
 б)
 флуоровъглеводордна (политетрафлуороетиленова — PTFE) мембрана.
 9.4.4.2. Размер на филтрите
 Филтърът трябва да бъде кръгъл с номинален диаметър 47 mm (допустимо отклонение 46,50 ± 0,6 mm) и диаметър на областта, изложена на частиците (диаметър на зоната, която задържа частиците) най-малко 38 mm.
 9.4.4.3. Скорост на преминаване през сечението на филтъра
 Скоростта на преминаване през сечението на


text:
филтъра трябва да бъде между 0,90 и 1,00 m/s, като по-малко от 5 % от записаните стойности на потока са извън този обхват. Ако общата маса на праховите частици върху филтъра надвишава 400 μg, скоростта на преминаване през сечението на филтъра може да бъде намалена на 0,50 m/s. Тази скорост се изчислява като обемният дебит на пробата при стойност на налягането преди филтъра и температура на повърхността на филтъра се разделя на зоната на експозиция на филтъра.
 9.4.5. Спецификации на камерата за претегляне и аналитичната везна
 В камерата (или помещението) не трябва да има никакви замърсители (напр. прах, аерозол или полулетливи частици), които биха могли да замърсят филтрите за прахови частици. Помещението за претегляне трябва да отговаря на необходимите изисквания поне 60 min преди претеглянето на филтрите.
 9.4.5.1. Условия в камерата за претегляне
 Температурата на камерата (или помещението), в която филтрите за прахови частици се подготвят и претеглят, се поддържа в рамките на 295 К ± 1 К (22 °С ± 1 °С) по време на всяка подготовка и претегляне на филтрите. Влажността следва да се поддържа до съответстващата на температура на оросяване 282,5 K ± 1 K (9,5 °C ± 1 °C).
 Ако средата за стабилизиране и средата за претегляне са отделени, температурата на средата за стабилизиране трябва да се поддържа с допустимо отклонение 295 K ± 3 K (22 °C ± 3 °C), но изискването за температурата на оросяване остава 282,5 K ± 1 K (9,5 °C ± 1 °C).
 Влажността и температурата на околния въздух следва да се записват.
 9.4.5.2. Претегляне на еталонните филтри
 В рамките на 12 часа се претеглят поне два неизползвани еталонни филтъра, като за предпочитане това става в същото време, когато се претегля филтърът за вземане на проби. Те трябва да са изготвени от същия материал, както и филтрите за вземане на проби. При претеглянето се прави корекция за подемната сила.
 Ако теглото на еталонните филтри се промени между претеглянията на филтрите за вземане на проби с повече от 10 μg, тогава всички филтри за проби се бракуват и изпитването на емисии се повтаря.
 Еталонните филтри трябва да бъдат периодично заменяни въз основа на добра техническа преценка, но не по-рядко от веднъж годишно.
 9.4.5.3. Аналитична везна
 Аналитичната везна, използвана за определяне на теглото на филтъра, трябва да отговаря на изискванията за линейност от точка 9.2., таблица 7. Това означава да притежава точност (стандартно отклонение) от най-малко 2 μg и разделителна способност от най-малко1 μg (една цифра = 1 μg).
 За да се осигури точно претегляне на филтрите, се препоръчва везната да бъде инсталирана, както следва:
 a)
 на виброизолационна платоформа, която да я изолира от външен шум и вибрации;
 б)
 да е екранирана от въздействието на конвективни въздушни потоци посредством разсейващ статичното електричество екран, който да е заземен.
 9.4.5.4. Елиминиране на влиянието на статичното електричество
 Преди претегляне филтрите се неутрализират, например чрез полониев неутрализатор или устройство със сходен ефект. Ако се използва филтър с флуоровъглеводордна мембрана, статичното електричество се измерва, като се препоръчва да бъде в границите на ± 2,0 V спрямо неутралата.
 Електростатичният


text:
заряд трябва да бъде сведен до минимум в средата, където се намира везната. Възможните методи са следните:
 a)
 везната се заземява;
 б)
 ако пробите от прахови частици се обработват ръчно, се използват неръждаеми стоманени пинцети;
 в)
 пинцетите трябва да бъдат заземени със заземителна лента или трябва да бъде предвидена заземителна лента за оператора така, че заземителният потенциал за лентата и везната да бъде един и същ; заземителните ленти трябва да имат подходящо съпротивление за защита на операторите от случайно поражение от елктрически ток.
 9.4.5.5. Допълнителни спецификации
 Всички елементи на системата за разреждане и на системата за вземане на проби — от изпускателната тръба до филтъродържателя — които са в контакт с неразредените и разредените отработили газове, трябва да са проектирани по такъв начин, че да свеждат до минимум отлаганията или промяната на частиците. Всички части трябва да бъдат изработени от електропроводими материали, които не реагират с компонентите, съставящи отработилите газове, и да бъдат заземени, за да се предотвратят електростатичните смущения.
 9.4.5.6. Калибриране на уредите за измерване на потока
 Всеки дебитомер, използван за вземане на проба от прахови частици, и всяка система за разреждане на част от потока се подлагат на проверка за линейност, описана в точка 9.2.1, толкова често, колкото е необходимо за изпълнението на изискванията за точност на настоящото правило. За еталонни стойности на потока се използва точен дебитомер, който може да бъде съотнесен към международен и/или национален еталон. Вж. точка 9.4.6.2 за калибриране на измерването на диференциалния поток.
 9.4.6. Специални изисквания за системи за разреждане на част от потока
 Системата за разреждане на част от потока трябва да бъде проектирана така, че да извлича пропорционална неразредена проба отработили газове от струята отработили газове на двигателя, като по този начин реагира на отклоненията в дебита на струята отработили газове. При това е от съществено значение коефициентът на разреждане или коефициентът на вземане на проби (r
 d или r
 s) да се определят така, че да са изпълнени изискванията за точност от точка 9.4.6.2.
 9.4.6.1. Време за реагиране на системата
 За регулиране на система за разреждане на част от потока се изисква бързо реагиране от системата. Времето за преобразуване на системата се определя чрез процедурата в точка 9.4.6.6. Ако комбинираното време за преобразуване на измерването на потока отработили газове (вж. точка 8.3.1.2.) и системата за разреждане на част от потока е ≤ 0,3 s, се използва контрол в реално време. Ако времето за преобразуване превишава 0,3 s, трябва да се използва прогнозен контрол на основа на предварително записано изпитване. В този случай комбинираното време на нарастване трябва да бъде ≤ 1 s, а комбинираното времезакъснение ≤ 10 s.
 Общата реакция на системата се проектира така, че да осигури представителна проба от прахови частици (q
 mp,i) пропорционална на масовия поток на отработилите газове. За определяне на пропорционалността се извършва регресионен анализ на q
 mp,i спрямо q
 mew,i при най-малко 5 Hz честота на снемане на данни, като трябва да са изпълнени следните критерии:
 a)
 коефициентът на смесена корелация r
 2 на линейната регресия между q
 mp,i и q
 mew,i да не


text:
бъде по-малък от 0,95;
 б)
 стандартната грешка на оценка на q
 mp,i върху q
 mew,i да не превишава 5 % от максимума на q
 mp;
 в)
 отсечката q
 mp от регресионната права не трябва да превишава ± 2 % от максимума на q
 mp.
 Изисква се изпреварващо регулиране, ако комбинираните време за преобразуване на системата за прахови частици t
 50,P и време за преобразуване на сигнала на масовия поток отработили газове t
 50,F са > 0,3 s В този случай се провежда предварително изпитване и сигналът на масовия поток отработили газове от това изпитване трябва да се използва за регулиране на пробния поток в системата частици. Точно регулиране на системата за разреждане на част от потока се получава, ако кривата на времето на q
 mew,pre от предварителното изпитване, която следи q
 mp, е изместена с време на изпреварване t
 50,P + t
 50,F.
 За установяване на корелацията между q
 mp,i и q
 mew,i се използват данните, снети по време на действителното изпитване, като q
 mew,i е изместено във времето с t50,F спрямо q
 mp,i (t
 50,P не участва в интервала на изместване). Това означава, че изместването във времето между q
 mew и q
 mp е разликата в техните времена на преобразуване, които бяха определени в точка 9.4.6.6.
 9.4.6.2. Спецификации за измерване на диференциалния поток
 За системи за разреждане на част от потока точността на потока на пробата q
 mp е предмет на особено внимание, ако не се измерва пряко, а се определя чрез измерване на диференциалния поток:
 (83)
 В този случай максималната грешка на разликата е такава, че точността на q
 mp е в рамките на ± 5 %, когато коефициентът на разреждането е по-малък от 15. Тя може да бъде изчислена чрез вземане на средната квадратична стойност на грешките на всеки уред.
 Допустимите точности на q
 mp се получават чрез който и да е от следните методи:
 a)
 абсолютната точност на q
 mdew и q
 mdw е ± 0,2 %, което гарантира точност на q
 mp ≤ 5 % в съотношение на разреждане 15; При по-високи съотношения на разреждане обаче ще се срещнат по-големи грешки;
 б)
 калибровката на q
 mdw относно q
 mdew е изпълнена така, че да се получат същите точности за q
 mp, както в метод a). За подробности вж. точка 9.4.6.3.;
 в)
 точността на q
 mp се определя непряко от точността на съотношението на разреждане, както е определено от индикаторния газ, напр. CO2. Отново се изисква точност, еквивалентна на метод a) за q
 mp;
 г)
 абсолютната точност на q
 mdew и q
 mdw е ± 2 % от пълната скала, максималната грешка на разликата между q
 mdew и q
 mdw е 0,2 %, а линейната грешка е ± 0,2 % за най-високата стойност на q
 mdw, наблюдавана по време на изпитването.
 9.4.6.3. Калибриране на измерването на диференциалния поток
 Дебитомерът или контролно-измервателната апаратура се калиброват по една от следните процедури, така че потокът на сондата q
 mp в тунела да изпълнява изискванията за точност от точка 9.4.6.2.:
 a)
 дебитомерът за q
 mdw се свързва последователно към дебитомера


text:
за q
 mdew, разликата между двата дебитомера се калиброва за поне 5 зададени точки със стойности на потока, равноотдалечни между най-ниската стойност на q
 mdw, използвана по време на изпитването, и стойността на q
 mdew, използвана по време на изпитването. Тунелът за разреждане може да се обхожда;
 б)
 калибрираното устройство за поток се свързва последователно към дебитомера за q
 mdew и точността се проверява за стойността, използвана при изпитването. Тогава калибрираното устройство за поток се свързва последователно към дебитомера за q
 mdw и точността се проверява за поне 5 задания, отговарящи на съотношение на разреждане между 3 и 50, относно q
 mdew, използвано по време на изпитването;
 в)
 Преносната газова линия (TT) се отсъединява от изпускателна тръба и към нея се свързва калибрирано устройство за измерване на потока с подходящ обхват, за измерване на q
 mp. След това на q
 mdew се задава стойността, използвана по време на изпитването, а на q
 mdw последователно се задават поне 5 стойности, отговарящи на съотношение на разреждане между 3 и 50. Алтернативно, може да се осигури специален калибровъчен поток, в който тунелът да се обхожда, но общият поток и разреждащият въздух през съответните измервателни уреди да са както в действително изпитване;
 г)
 в преносната газова линия TT на изпускателна тръба се пуска индикаторен газ. Той може да бъде компонент на отработилите газове, като например CO2 или NOx. След разреждане в тунела индикаторният газов компонент се измерва. Индикаторният газ се измерва при пет степени на разреждане между 3 и 50. Точността на пробния поток се определя от коефициента на разреждане r
 d:
 (84)
 Взема се предвид точността на газовите анализатори, за да се гарантира точността на q
 mp.
 9.4.6.4. Проверка на въглероден поток
 За установяване на проблеми на измерването и регулирането, както и проверка на правилното действие на системата за разреждане на част от потока се препоръчва проверка на въглеродния поток с използване на действителни отработили газове. Проверка на въглеродния поток се прави най-малко всеки път, когато се монтира нов двигател, или нещо значително е променено в конфигурацията на изпитвателната камера.
 Двигателят трябва да работи при натоварване на максимален въртящ момент и честота на въртене или какъвто и да е друг устойчив режим, който произвежда 5 % или повече CO2. Системата за вземане на проби в част от поток трябва да работи с коефициент на разреждане от около 15 към 1.
 Ако се извършва проверка на въглеродния поток, се прилага процедурата, дадена в допълнение 4. Въглеродните дебити се изчисляват съгласно формули (112)—(114) в допълнение 4 към настоящото приложение. Всички въглеродни дебити трябва да си съответстват в границите на 3 % един на друг.
 9.4.6.5. Проверка преди изпитването
 Такава проверка се прави в рамките на 2 часа преди провеждане на изпитването по следния начин.
 Точността на дебитомерите се проверява по същия метод, който се използва за калибровка (вж. точка 9.4.6.2.), за най-малко две точки, включително стойности на q
 mdw, които отговарят на съотношения на разреждане между 5 и 15 за стойностите на q
 mdew, използвани по време на изпитването.
 Ако може да се докаже чрез


text:
отчети за калибровъчната процедура съгласно точка 9.4.6.2., че калибровката на дебитомера е стабилна за по-дълъг период на време, проверката преди изпитването може да се пропусне.
 9.4.6.6. Определяне на времето за преобразуване
 Заданията на системата за оценка на времето за преобразуване са точно същите, както измерването при провеждане на изпитване. Времето за преобразуване се определя по следния метод.
 Един независим еталонен дебитомер с измервателен обхват, подходящ за потока през сондата, се поставя последователно и близко свързан със сондата. Този дебитомер има време за преобразуване по-малко от 100 ms за размера на стъпката на промяна на потока, използван при измерването на времето за реагиране, и достатъчно ниско ограничение, за да не въздейства върху динамичните характеристики на системата за разреждане на част от потока, и съответстващо на добрата инженерна практика.
 В потока отработили газове се въвежда стъпкова промяна (или въздушен поток, ако е изчислен дебитът на отработилите газове) на входа на системата за разреждане на част от потока, от нисък поток до поне 90 % от максималния поток отработили газове. Механизмът на задействане на тази стъпкова промяна е същият, както при прогнозния контрол в действителното изпитване. Промяната в потока отработили газове и отчетът на дебитомера се записват при честота на вземане на проби минимум 10 Hz.
 От тези данни се определя времето за преобразуване за системата за разреждане на част от потока, което е времето от началото на стъпковото управляващо въздействие до 50 % от реакцията на дебитомера. По аналогичен начин се определят времената за преобразуване на q
 mp сигнала от системата за разреждане на част от потока и на q
 mew,i сигнала от дебитомера за отработили газове. Тези сигнали се използват в регресивните проверки, извършвани след всяко изпитване (вж. 9.4.6.1.).
 Изчислението се повтаря за поне 5 стъпки на нарастване и намаляване и резултатите се усредняват. Времето за вътрешен преход (< 100 ms) на еталонния дебитомер се изважда от тази стойност. Това е „прогнозна“ стойност на системата за разреждане на част от потока, която се прилага в съответствие с точка 9.4.6.1.
 9.5. Калибриране на система за вземане на проби при постоянен обем (CVS)
 9.5.1. Общи положения
 Системата се калибрира, като се използва точен дебитомер и ограничаващо устройство. Потокът през системата се измерва при различни ограничаващи настройки, а параметрите за регулиране на системата се измерват и отнасят към дебита.
 Могат да се използват различни видове дебитомери, напр. калибрирана тръба на Вентури, калибриран ламинарен дебитомер, калибриран турбинен дебитомер.
 9.5.2. Калибриране на обемната помпа (PDP)
 Всички параметри на помпата се измерват едновременно с параметрите на тръбата на Вентури за калибриране, която е последователно свързана към помпата. Изчисленият дебит (в m3/s на входа на помпата, абсолютно налягане и температура) се нанася спрямо корелационна функция, която е стойността на специфична комбинация на параметрите на помпата. След това се определя линейното уравнение, което свързва дебита на помпата и корелационната функция. Когато CVS е с многоскоростно задвижване, калибрирането се извършва за всяка използвана степен.
 По време на калибрирането се поддържа постоянна температура.
 Пропуските във всички връзки и тръбопроводи между тръбата на Вентури за калибриране и помпата на системата за вземане


text:
на проби при постоянен обем се поддържат по-ниско от 0,3 % от най-ниската стойност на потока (най-високо ограничение и най-ниска скорост на обемната помпа).
 9.5.2.1. Анализ на данните
 Дебитът на въздуха (q
 vCVS) при всяка ограничителна регулировка (най-малко шест регулировки) се изчислява в стандартни m3/s от данните за дебита, като се използва методът, предписан от производителя. След това дебитът на въздуха се преобразува в дебит на помпата (V
 0) в m3/оборот при абсолютната температура и налягане при входа на помпата, както следва:
 (85)
 където:
 q
 vCVS
 е дебитът на въздуха при стандартни условия (101,3 kPa, 273 К), m3/s;
 T
 е температура при входа на помпата, К;
 p
 p
 е абсолютното налягане при входа на помпата, kPa;
 n
 е честота на въртене на помпата, об./s.
 За да може да се отчита взаимодействието между изменението на налягането в помпата и нормата на плъзгане на помпата, корелационната функция (X
 0) между честотата на въртене на помпата, разликата в налягането от входа на помпата до изхода на помпата и абсолютното изходно налягане на помпата се изчислява, както следва:
 (86)
 където:
 Δp
 p
 е разликата в налягането от входа на помпата до изхода на помпата, kPa;
 p
 p
 е абсолютното изходно налягане при изхода на помпата, kPa.
 Извършва се линейна проба за най-малкия квадрат, за да се генерира формула на калибрирането, както следва:
 (87)
 D
 0 и m
 са съответно константата на отреза и ъгловият коефициент на регресионните линии.
 При многоскоростна CVS система, кривите за калибриране, генерирани от различните амплитуди на дебита на помпата, са приблизително успоредни, а стойностите на пресичане (D
 0) се увеличават със спадането на амплитудата на дебита на помпата.
 Изчислените стойности от уравнението са до ± 0,5 % от измерената стойност на V
 0. Стойностите на m са различни за различните помпи. Притокът от прахови частици през времето причинява намаление на плъзгането на помпата, както е отразено от по-ниските стойности на m. Следователно калибрирането се извършва при пускането на помпата, след основна поддръжка и когато обща проверка на системата покаже промяна в нормата на плъзгане на помпата.
 9.5.3. Калибриране на тръбата на Вентури с критичен поток (CFV)
 Калибрирането на CFV се основава на формулата за критичния поток в тръбата на Вентури. Газовият поток е функция на налягането и температурата на входа.
 За определяне обхвата на критичния поток, K
 v се представя като функция на налягането при входа в тръбата на Вентури. За критичния (дроселиран) поток, K
 v има относително константна стойност. С намаляването на налягането (увеличаването на вакуума), клапата на дросела на тръбата на Вентури се отваря и K
 v намалява, което показва, че тръбата на Вентури с критичен поток работи извън допустимия обхват.
 9.5.3.1. Анализ на данните
 Дебитът на въздуха (q
 vCVS) при всяка ограничителна регулировка (най-малко 8 регулировки) се изчислява в стандартни m3/s от данните за дебита, като се използва методът, предписан от производителя. Коефициентът на калибриране се изчислява въз основа на данните за калибриране на всяка регулировка, както следва:
 (88)
 където:
 q
 vCVS
 е дебитът на въздуха при стандартни условия (101,3 kPa, 273 К), m3/s;
 T
 е температурата


text:
на входа на тръбата на Вентури, K;
 p
 p
 е абсолютното налягане при входа в тръбата на Вентури, kPa.
 Изчисляват се средната стойност на K
 V и стандартното отклонение. Стандартното отклонение не трябва да превишава ± 3 % от средната стойност на K
 V.
 9.5.4. Калибриране на дозвукова тръба на Вентури (SSV)
 Калибрирането на SSV се базира на формулата за потока на дозвукова тръба на Вентури. Газовият поток е функция от входното налягане и температура и пада на налягането между входа и на най-малкото сечение на дозвукова тръба на Вентури, както е показано във формула (53) (вж. точка 8.5.1.4.).
 9.5.4.1. Анализ на данните
 Дебитът на въздуха (Q
 SSV) при всяка ограничителна регулировка (най-малко 16 регулировки) се изчислява в стандартизирани единици m3/s от данните на дебитомера, като се използва методът, предписан от производителя. Коефициентът на изтичане се изчислява въз основа на данните за калибриране на всяка регулировка, както следва:
 (89)
 където:
 Q
 SSV
 е дебитът на въздуха при стандартни условия (101,3 kPa, 273 К), m3/s;
 T
 е температурата на входа на тръбата на Вентури, K;
 d
 V
 е диаметърът на най-малкото сечение на дозвуковата тръба на Вентури, m;
 r
 p
 е отношението на най-малкото сечение на дозвуковата тръба на Вентури към входящото абсолютно статично налягане = ;
 r
 D
 е отношение на най-малкото сечение на дозвукова тръба на Вентури (d
 V) към вътрешния диаметър на входящата тръба D.
 За да се определи диапазонът на дозвуковия поток (C
 d), се начертава като функция от числото на Рейнолдс (Re) в най-малкото сечение на дозвукова тръба на Вентури. Числото Re в най-малкото сечение на дозвукова тръба на Вентури се изчислява по следната формула:
 (90)
 със:
 (91)
 където:
 A1
 e 25,55152 в единици по SI на ;
 Q
 SSV
 е дебитът на въздуха при стандартни условия (101,3 kPa, 273 К), m3/s;
 d
 V
 е диаметърът на най-малкото сечение на дозвукова тръба на Вентури, m;
 μ
 е абсолютният или динамичният вискозитет на газа, kg/ms;
 b
 e 1,458 × 106 (емпирична константа), kg/ms K0,5;
 S
 е 110,4 (емпирична константа), K.
 Тъй като Q
 SSV е входяща стойност за Re формулата, изчисленията трябва да започнат с начално предположение за Q
 SSV или C
 d на калибровката на тръбата на Вентури и да се повтарят, докато Q
 SSV стане конвергентен. Методът на последователните приближения трябва да е с грешка до 0,1 % на точка или по-добра.
 За най-малко шестнайсет точки в областта на дозвуковия поток изчислените стойности на C
 d от резултантната калибровъчна крива, която съответства на уравнението, трябва да бъдат в рамките на ± 0,5 % от измерения C
 d за всяка калибровъчна точка.
 9.5.5. Проверка на цялата система
 Общата точност на CVS системата за вземане на проби и на аналитичната система се определя с въвеждането в системата, когато тя работи нормално, на известна маса замърсяващ газ. Замърсителят се анализира и масата се изчислява съгласно точка 8.5.2.3., освен в случай на пропан, когато се използва u коефициент от 0,000472 вместо 0,000480 за НС. Използва се една от следните две технологии.
 9.5.5.1. Измерване с бленда за критичен поток
 Известно


text:
количество неразреден газ (въглероден оксид или пропан) се подава в CVS системата през бленда за критичен поток. Ако входното налягане е достатъчно високо, дебитът, който се регулира с бленда за критичен поток, е независим от изходното налягане на блендата (критичен поток). Работата на системата за вземане на проби при постоянно налягане е като при нормално изпитване на емисии отработили газове за около 5 до 10 минути. Проба от газа се анализира с обичайното оборудване (торбичка за пробата или метода на интеграцията) и се изчислява масата на газа.
 Така определената маса трябва да е в рамките на ± 3 % от известната маса подаден газ.
 9.5.5.2. Измерване с гравиметрична техника
 Масата на малък цилиндър, напълнен с въглероден оксид или пропан, се определя с точност до ± 0,01 g. Работата на системата за вземане на проби при постоянно налягане е като при нормално изпитване на емисии отработили газове за около 5 до 10 минути, докато въглероден оксид или пропан се подава в системата. Количеството отделен чист газ се определя посредством диференцирано претегляне. Проба от газа се анализира с обичайното оборудване (торбичка за пробата или метода на интеграцията) и се изчислява масата на газа.
 Така определената маса трябва да е в рамките на ± 3 % от известната маса подаден газ.
 10. ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ ЗА ИЗМЕРВАНЕ НА БРОЯ ЧАСТИЦИ
 10.1. Изготвяне на извадка
 Емисиите на брой частици трябва да се измерват с помощта на непрекъснато вземане на проби със система за разреждане на част от потока, описана в допълнение 2 към настоящото приложение, точки А.2.2.1. и А.2.2.2., или със система за разреждане на целия поток, описана в допълнение 2 към настоящото приложение, точки А.2.2.3. и А.2.2.4.
 10.1.1. Филтриране на разредителя
 Разредителят, използван за първичното, и където е приложимо, за вторичното разреждане на отработилите газове в системата за разреждане, трябва да бъде пропуснат през филтри, отговарящи на изискванията за високоефективни въздушни филтри за прахови частици (ВВФПЧ), определени в подточките относно филтрите за разредителя в допълнение 2 към настоящото приложение, точки А.2.2.2. или А.2.2.4. Разредителят може да бъде промит през активен въглен преди да бъде прокаран през ВВФПЧ с цел да се намали и стабилизира концентрацията на въглеводороди в разредителя. Препоръчва се поставянето на допълнителен филтър за едри частици пред ВВФПЧ и след газопромивателя с активен въглен, ако се използва такъв.
 10.2. Компенсиране на дебита за вземане на проби за определяне на броя частици — системи с разреждане на целия поток
 За да се извърши компенсиране според масовия поток, отведен от системата за разреждане с цел вземане на проби за определяне на броя на частиците, отведеният (филтриран) поток се връща в системата за разреждане. Вместо това общият масов поток в системата за разреждане може да се коригира математически според стойността на отведения с цел вземане на проби за определяне на броя частици масов дебит. Когато общият масов поток, отведен от системата за разреждане за вземане на проби за определяне на броя частици, е по-малък от 0,5 % от общия поток разредени отработили газове в тръбата за разреждане (med), посочената корекция, или връщане на потока,


text:
може да се пренебрегне.
 10.3. Компенсиране според потока за вземане на проби за определяне на броя частици — системи с разреждане на част от потока
 10.3.1. При системите с разреждане на част от потока, масовият поток, отведен от системата за разреждане с цел вземане на проби за определяне на броя частици, се взема предвид при проверката на пропорционалността на вземането на проби. Това се постига, като потокът, отклонен с цел вземане за проби за определяне на броя частици, се въвежда обратно в системата за разреждане преди устройството за измерване, или като се приложи математическата корекция, описана в точка 10.3.2. При системи с разреждане на част от потока с пълно вземане на проби, масовият поток, отведен за вземане на проби за определяне на броя частици се коригира също и при изчисляване на масата на праховите частици, съгласно описанието в точка 10.3.3.
 10.3.2. Моментният дебит на отработилите газове в системата за разреждане (qmp
 ), използван за контрол на пропорционалността на вземането на проби, се коригира в съответствие с един от посочените по-долу методи;
 a)
 когато отведеният за вземане на проби за определяне на броя частици поток се изключва, формула (83) в точка 9.4.6.2. се замества със следното:
 (92)
 където:
 qmp
 =
 дебита на пробата отработили газове в системата с разреждане на част от потока, kg/s
 qmdew
 =
 масовия дебит на разредените отработили газове, kg/s
 qmdw
 =
 масовия дебит на въздуха за разреждане, kg/s
 qex
 =
 масовия дебит на потока за измерване на броя частици, kg/s.
 Сигналът за qex
 , изпращан към контролера на системата с разреждане на част от потока, трябва във всеки момент да бъде равен с точност до 0,1 % на qmdew
 и трябва да бъде изпращан с честота най-малко 1 Hz.
 б)
 когато отведеният за вземане на проби за определяне на броя частици поток частично или напълно се отстранява, но в системата за разреждане се въвежда еквивалентен поток преди устройството за измерване на дебита, формула (83) в точка 9.4.6.2. се замества със следното:
 (93)
 където:
 qmp
 =
 дебита на пробата отработили газове в системата с разреждане на част от потока, kg/s;
 qmdew
 =
 масовия дебит на разредени отработили газове, kg/s;
 qmdw
 =
 масовия дебит на въздуха за разреждане, kg/s;
 qex
 =
 масовия дебит на потока за измерване на броя частици, kg/s;
 qsw
 =
 масовия дебит на потока, въведен обратно в тръбата за разреждане за компенсиране според потока, отклонен за вземане на проби за определяне на броя частици, kg/s.
 Разликата между qex
 и qsw
 , изпращана на контролера на системата с разреждане на част от потока, трябва във всеки момент да бъде с точност в рамките на 0,1 % от qmdew
 . Сигналът (сигналите) трябва да бъде (бъдат) изпращан(и) с честота най-малко 1 Hz.
 10.3.3. Корекция за измерване на прахови частици
 Когато потокът за вземане на проби за определяне на броя частици се отвежда от система с разреждане на част от потока, масата на праховите частици (mPM
 ), изчислена в точка 8.4.3.2.1. или 8.4.3.2.2., се коригира, както следва, за да се отчете отведеният поток. Изисква се да се направи посочената


text:
корекция, дори когато филтрираният отведен поток се връща обратно в системата с разреждане на част от потока.
 (94)
 където:
 mPM,corr
 =
 масата на праховите частици, коригирана според отвеждането на поток за вземане на проби за определяне на броя частици, g/изпитване;
 mPM
 =
 масата на праховите частици, определена в съответствие с точка 8.4.3.2.1. или 8.4.3.2.2., g/изпитване;
 msed
 =
 общата маса на разредените отработили газове, преминаващи през тръбата за разреждане, kg;
 mex
 =
 общата маса на разредените отработили газове, отведени от тръбата за разреждане за вземане на проби за определяне на броя частици, kg.
 10.3.4. Пропорционалност на вземането на проби при разреждане на част от потока
 За измерване на броя частици, масовият дебит на отработилите газове, определен в съответствие с някой от методите, описани в точки 8.4.1.3.— 8.4.1.7., се използва за контролиране на системата с разреждане на част от потока с цел вземане на проба, пропорционална на масовия дебит на отработилите газове. Качеството на пропорционалността се проверява с прилагане на регресионен анализ между потока на пробата и потока на отработилите газове в съответствие с точка 9.4.6.1.
 10.4. Определяне на броя частици
 10.4.1. Синхронизиране на времената
 При системите за разреждане на част от потока времето на пребиваване в системата за вземане на проби и определяне на броя на частиците трябва да се отчете чрез синхронизиране на времето на сигнала за броя на частиците по отношение на изпитвателния цикъл и на масовия дебит на отработилите газове в съответствие с процедурите, установени в точка и 8.4.2.2. Времето за преобразуване на системата за вземане на проби и определяне на броя на частиците трябва да се определи в съответствие с точка A.8.1.3.7. от допълнение 8 към настоящото приложение.
 10.4.2. Определяне на броя частици със система с разреждане на част от потока
 Когато броят частици се определя със система с разреждане на част от потока в съответствие с процедурите, установени в точка 8.4., броят на частиците, отделени за целия изпитвателен цикъл, се изчислява по следната формула:
 (95)
 където:
 N
 =
 броя на частиците, отделени за целия изпитвателен цикъл;
 medf
 =
 масата на еквивалента на разредените отработили газове за целия цикъл, определен в съответствие с точка 8.4.3.2.2., kg/изпитване;
 k
 =
 калибровъчния коефициент за коригиране на показанията на брояча на частици до нивото на еталонния измервателен уред, когато такъв коефициент не се прилага вътрешно в брояча на частици. Когато в брояча на частици се прилага вътрешен коефициент за калибриране, в горното уравнение за k се използва стойност 1;
 =
 средната концентрация на частици от разредените отработили газове, коригирана с оглед на стандартните условия (273,2 K и 101,33 kPa), частици на кубичен сантиметър;
 =
 средния коефициент на намаление на концентрацията на частиците на устройството за отделяне на летливи частици, специфичен за стойностите на разреждане, използвани в изпитването.
 =
 се изчислява по следната формула:
 (96)
 където:
 cs,i
 =
 дискретната стойност на измерената от брояча на частици концентрация на частици в разредените отработили газове, коригирана за съвпадение и с оглед на стандартните условия (273,2 K и 101,33 kPa), частици на кубичен сантиметър;
 n
 =
 броя на измерванията на концентрацията на частици, направени в


text:
рамките на изпитването.
 10.4.3. Определяне на броя частици със система за разреждане на целия поток
 Когато броят частици се определя със система с разреждане на целия поток в съответствие с процедурите, установени в точка 8.5., броят на частиците, отделени за целия изпитвателен цикъл, се изчислява по следната формула:
 (97)
 където:
 N
 =
 броя на частиците, отделени за целия изпитвателен цикъл;
 med
 =
 общия дебит на разредените отработили газове за целия цикъл в съответствие с който и да било от методите, описани в точки 8.5.1.2—8.5.1.4., kg/изпитване;
 k
 =
 калибровъчен коефициент за коригиране на показанията на брояча на частици до нивото на еталонния измервателен уред, когато такъв коефициент не се прилага вътрешно в брояча на частици. Когато в брояча на частици се прилага вътрешен коефициент за калибриране, в горното уравнение за k се използва стойност 1;
 =
 е средната коригирана концентрация на частици от разредените отработили газове, коригирана с оглед на стандартните условия (273,2 K и 101,33 kPa), частици на кубичен сантиметър;
 =
 е средният коефициент на намаление на концентрацията на частиците на устройството за отделяне на летливи частици, специфичен за стойностите на разреждане, използвани в изпитването.
 =
 се изчислява по следната формула:
 (98)
 където:
 cs,i
 =
 дискретната стойност на измерената от брояча на частици концентрация на частици в разредените отработили газове, коригирана за съвпадение и с оглед на стандартните условия (273,2 K и 101,33 kPa), частици на кубичен сантиметър;
 n
 =
 броя на измерванията на концентрацията на частици, направени в рамките на изпитването.
 10.4.4. Резултат от изпитването
 10.4.4.1. Изчисляване на специфичните емисии
 За всяко отделно изпитване WHSC, изпитване WHTC на пускане при загрял двигател или изпитване WHTC на пускане при студен двигател, се изчисляват специфичните емисии в брой частици/kWh, като се прилага следната формула:
 (99)
 където:
 e
 =
 броя на отделените частици на kWh;
 Wact
 =
 действителната работа за цикъла съгласно точка 7.8.6., в kWh.
 10.4.4.2. Системи за последваща обработка на отработилите газове с периодично регенериране
 За двигатели, оборудвани със системи за последваща обработка с периодично регенериране, се прилагат общите разпоредби от точка 6.6.2. Емисиите при изпитване WHTC при пускане при загрял двигател се претеглят съгласно формула (5), където е средният брой на праховите частици/kWh без регенериране, а — средният брой на праховите частици/kWh с регенериране. Изчисляването на корекционните коефициенти за регенерирането се прави съответно по формулите (6), (6a), (7) или (8).
 10.4.4.3. Средно претеглен резултат от изпитване WHTC
 При изпитване WHTC за окончателен резултат от изпитването се приема средно претеглената стойност от изпитванията (включително периодичното регенериране, когато е уместно) за пускане при студен двигател и пускане при загрял двигател, изчислена с помощта на едно от следните уравнения:
 a)
 при използване на корекционни коефициенти, или при двигатели без система за последваща обработка с периодично регенериране
 (100)
 б)
 при използване на добавяни стойности за корекция на регенерирането
 (101)
 където:
 Ncold
 =
 общия брой на частиците, отделени за цикъла на изпитване WHTC с пускане при студен двигател;
 Nhot
 =
 общия брой на частиците, отделени за цикъла на изпитване WHTC с пускане при загрял двигател;
 Wact,cold
 =
 действителната работа за цикъла на изпитване WHTC


text:
с пускане при студен двигател съгласно точка 7.8.6., в kWh;
 Wact, hot
 =
 действителната работа на цикъла на изпитване WHTC с пускане при загрял двигател съгласно точка 7.8.6., в kWh;
 kr
 =
 корекцията за регенериране съгласно точка 6.6.2., или, при двигатели без система за последваща обработка с периодично регенериране, kr = 1.
 10.4.4.4. Закръгляване на крайните резултати
 Крайните резултати от изпитване WHSC и среднопретеглените резултати от изпитване WHTC се закръгляват еднократно до три значещи цифри в съответствие с ASTM E 29-06B. Не се позволява получаването на окончателни резултати за специфичните емисии, получени при изпитване на стенд, чрез закръгляване на междинни стойности.
 10.5. Определяне на фоновия брой частици
 10.5.1.
 По искане на производителя на двигателя преди или след изпитването може да се вземе проба за концентрациите за фоновия брой частици в тръбата за разреждане от точка след филтрите за частици и въглеводороди в системата за измерване на броя частици с цел определяне на фоновите концентрации на частици на тръбата.
 10.5.2.
 За одобряването на типа не се разрешава приспадането на концентрациите за фоновия брой частици на тръбата за разреждане, но те могат да се използват по искане на производителя, при предварително одобрение от страна на органа по одобряване на типа, за изпитване на съответствие на производството, ако може да се докаже, че фоновите концентрации на частици имат значително влияние, което в този случай може да се приспадне от стойностите, измерени в разредените отработили газове.
 (1) Номерацията на настоящото приложение следва номерацията на WHDC gtr. No 4. Някои раздели на WHDC gtr обаче не са необходими за настоящото приложение.
 (2) зависи от горивото;
 (3) при λ = 2, сух въздух, 273 K, 101,3 kPa;
 (4) u с точност в границите на 0,2 % за състав на масата: C = 66 - 76 %; H = 22 - 25 %; N = 0 - 12 %
 (5) NMHC на базата на CH2,93 (за общата маса на HC се използва коефициентът u
 gas на CH4);
 (6) u с точност в границите на 0,2 % за състав на масата: C3 = 70 - 90 %; C4 = 10 - 30 %
 (7) зависи от горивото;
 (8) при λ = 2, сух въздух, 273 K, 101,3 kPa;
 (9) u с точност в границите на 0,2 % за състав на масата: C = 66 - 76 %; H = 22 - 25 %; N = 0 - 12 %
 (10) NMHC на базата на CH2,93 (за общата маса на HC се използва коефициентът u
 gas на CH4);
 (11) u с точност в границите на 0,2 % за състав на масата: C3 = 70 - 90 %; C4 = 10 - 30 %.
 Допълнение 1
 График на работа на двигател на динамометричен стенд при изпитване WHTC
 Време
 Нормирана честота на въртенеspeed
 Нормиран въртящ момент
 s
 %
 %
 1
 0,0
 0,0
 2
 0,0
 0,0
 3
 0,0
 0,0
 4
 0,0
 0,0
 5
 0,0
 0,0
 6
 0,0
 0,0
 7
 1,5
 8,9
 8
 15,8
 30,9
 9
 27,4
 1,3
 10
 32,6
 0,7
 11
 34,8
 1,2
 12
 36,2
 7,4
 13
 37,1
 6,2
 14
 37,9
 10,2


text:
15
 39,6
 12,3
 16
 42,3
 12,5
 17
 45,3
 12,6
 18
 48,6
 6,0
 19
 40,8
 0,0
 20
 33,0
 16,3
 21
 42,5
 27,4
 22
 49,3
 26,7
 23
 54,0
 18,0
 24
 57,1
 12,9
 25
 58,9
 8,6
 26
 59,3
 6,0
 27
 59,0
 4,9
 28
 57,9
 m
 29
 55,7
 m
 30
 52,1
 m
 31
 46,4
 m
 32
 38,6
 m
 33
 29,0
 m
 34
 20,8
 m
 35
 16,9
 m
 36
 16,9
 42,5
 37
 18,8
 38,4
 38
 20,7
 32,9
 39
 21,0
 0,0
 40
 19,1
 0,0
 41
 13,7
 0,0
 42
 2,2
 0,0
 43
 0,0
 0,0
 44
 0,0
 0,0
 45
 0,0
 0,0
 46
 0,0
 0,0
 47
 0,0
 0,0
 48
 0,0
 0,0
 49
 0,0
 0,0
 50
 0,0
 13,1
 51
 13,1
 30,1
 52
 26,3
 25,5
 53
 35,0
 32,2
 54
 41,7
 14,3
 55
 42,2
 0,0
 56
 42,8
 11,6
 57
 51,0
 20,9
 58
 60,0
 9,6
 59
 49,4
 0,0
 60
 38,9
 16,6
 61
 43,4
 30,8
 62
 49,4
 14,2
 63
 40,5
 0,0
 64
 31,5
 43,5
 65
 36,6
 78,2
 66
 40,8
 67,6
 67
 44,7
 59,1
 68
 48,3
 52,0
 69
 51,9
 63,8
 70
 54,7
 27,9
 71
 55,3
 18,3
 72
 55,1
 16,3
 73
 54,8
 11,1
 74
 54,7
 11,5
 75
 54,8
 17,5
 76
 55,6
 18,0
 77
 57,0
 14,1
 78
 58,1
 7,0
 79
 43,3
 0,0
 80
 28,5
 25,0
 81
 30,4
 47,8
 82
 32,1
 39,2
 83
 32,7
 39,3
 84
 32,4
 17,3
 85
 31,6
 11,4
 86
 31,1
 10,2
 87
 31,1
 19,5
 88
 31,4
 22,5
 89
 31,6
 22,9
 90
 31,6
 24,3
 91
 31,9
 26,9
 92
 32,4
 30,6
 93
 32,8
 32,7
 94
 33,7
 32,5
 95
 34,4
 29,5
 96
 34,3
 26,5
 97
 34,4
 24,7
 98
 35,0
 24,9
 99
 35,6
 25,2
 100
 36,1
 24,8
 101
 36,3
 24,0
 102
 36,2
 23,6
 103
 36,2
 23,5
 104
 36,8
 22,7
 105
 37,2
 20,9
 106
 37,0
 19,2
 107
 36,3
 18,4
 108
 35,4
 17,6
 109
 35,2
 14,9
 110
 35,4
 9,9
 111
 35,5
 4,3
 112
 35,2
 6,6
 113
 34,9
 10,0
 114
 34,7
 25,1
 115
 34,4
 29,3
 116
 34,5
 20,7
 117
 35,2
 16,6
 118
 35,8
 16,2
 119
 35,6
 20,3
 120
 35,3
 22,5
 121
 35,3
 23,4
 122
 34,7
 11,9
 123
 45,5
 0,0
 124
 56,3
 m
 125
 46,2
 m
 126
 50,1
 0,0
 127
 54,0
 m
 128
 40,5
 m
 129
 27,0
 m
 130
 13,5
 m
 131
 0,0
 0,0
 132
 0,0
 0,0
 133
 0,0
 0,0
 134
 0,0
 0,0
 135
 0,0
 0,0
 136
 0,0
 0,0
 137
 0,0
 0,0
 138
 0,0
 0,0
 139
 0,0
 0,0
 140
 0,0
 0,0
 141
 0,0
 0,0
 142
 0,0
 4,9
 143
 0,0
 7,3
 144
 4,4
 28,7
 145
 11,1
 26,4
 146
 15,0
 9,4
 147
 15,9
 0,0
 148
 15,3
 0,0
 149
 14,2
 0,0
 150
 13,2
 0,0
 151
 11,6
 0,0
 152
 8,4
 0,0
 153
 5,4
 0,0
 154
 4,3
 5,6
 155
 5,8
 24,4
 156
 9,7
 20,7
 157
 13,6
 21,1
 158
 15,6
 21,5
 159
 16,5
 21,9
 160
 18,0
 22,3
 161
 21,1
 46,9
 162
 25,2
 33,6
 163
 28,1
 16,6
 164
 28,8
 7,0
 165
 27,5
 5,0
 166
 23,1
 3,0
 167
 16,9
 1,9
 168
 12,2
 2,6
 169
 9,9
 3,2
 170
 9,1
 4,0
 171
 8,8
 3,8
 172
 8,5
 12,2
 173
 8,2
 29,4
 174
 9,6
 20,1
 175
 14,7
 16,3
 176
 24,5
 8,7
 177
 39,4
 3,3
 178
 39,0
 2,9
 179
 38,5
 5,9
 180
 42,4
 8,0
 181
 38,2


text:
6,0
 182
 41,4
 3,8
 183
 44,6
 5,4
 184
 38,8
 8,2
 185
 37,5
 8,9
 186
 35,4
 7,3
 187
 28,4
 7,0
 188
 14,8
 7,0
 189
 0,0
 5,9
 190
 0,0
 0,0
 191
 0,0
 0,0
 192
 0,0
 0,0
 193
 0,0
 0,0
 194
 0,0
 0,0
 195
 0,0
 0,0
 196
 0,0
 0,0
 197
 0,0
 0,0
 198
 0,0
 0,0
 199
 0,0
 0,0
 200
 0,0
 0,0
 201
 0,0
 0,0
 202
 0,0
 0,0
 203
 0,0
 0,0
 204
 0,0
 0,0
 205
 0,0
 0,0
 206
 0,0
 0,0
 207
 0,0
 0,0
 208
 0,0
 0,0
 209
 0,0
 0,0
 210
 0,0
 0,0
 211
 0,0
 0,0
 212
 0,0
 0,0
 213
 0,0
 0,0
 214
 0,0
 0,0
 215
 0,0
 0,0
 216
 0,0
 0,0
 217
 0,0
 0,0
 218
 0,0
 0,0
 219
 0,0
 0,0
 220
 0,0
 0,0
 221
 0,0
 0,0
 222
 0,0
 0,0
 223
 0,0
 0,0
 224
 0,0
 0,0
 225
 0,0
 0,0
 226
 0,0
 0,0
 227
 0,0
 0,0
 228
 0,0
 0,0
 229
 0,0
 0,0
 230
 0,0
 0,0
 231
 0,0
 0,0
 232
 0,0
 0,0
 233
 0,0
 0,0
 234
 0,0
 0,0
 235
 0,0
 0,0
 236
 0,0
 0,0
 237
 0,0
 0,0
 238
 0,0
 0,0
 239
 0,0
 0,0
 240
 0,0
 0,0
 241
 0,0
 0,0
 242
 0,0
 0,0
 243
 0,0
 0,0
 244
 0,0
 0,0
 245
 0,0
 0,0
 246
 0,0
 0,0
 247
 0,0
 0,0
 248
 0,0
 0,0
 249
 0,0
 0,0
 250
 0,0
 0,0
 251
 0,0
 0,0
 252
 0,0
 0,0
 253
 0,0
 31,6
 254
 9,4
 13,6
 255
 22,2
 16,9
 256
 33,0
 53,5
 257
 43,7
 22,1
 258
 39,8
 0,0
 259
 36,0
 45,7
 260
 47,6
 75,9
 261
 61,2
 70,4
 262
 72,3
 70,4
 263
 76,0
 m
 264
 74,3
 m
 265
 68,5
 m
 266
 61,0
 m
 267
 56,0
 m
 268
 54,0
 m
 269
 53,0
 m
 270
 50,8
 m
 271
 46,8
 m
 272
 41,7
 m
 273
 35,9
 m
 274
 29,2
 m
 275
 20,7
 m
 276
 10,1
 m
 277
 0,0
 m
 278
 0,0
 0,0
 279
 0,0
 0,0
 280
 0,0
 0,0
 281
 0,0
 0,0
 282
 0,0
 0,0
 283
 0,0
 0,0
 284
 0,0
 0,0
 285
 0,0
 0,0
 286
 0,0
 0,0
 287
 0,0
 0,0
 288
 0,0
 0,0
 289
 0,0
 0,0
 290
 0,0
 0,0
 291
 0,0
 0,0
 292
 0,0
 0,0
 293
 0,0
 0,0
 294
 0,0
 0,0
 295
 0,0
 0,0
 296
 0,0
 0,0
 297
 0,0
 0,0
 298
 0,0
 0,0
 299
 0,0
 0,0
 300
 0,0
 0,0
 301
 0,0
 0,0
 302
 0,0
 0,0
 303
 0,0
 0,0
 304
 0,0
 0,0
 305
 0,0
 0,0
 306
 0,0
 0,0
 307
 0,0
 0,0
 308
 0,0
 0,0
 309
 0,0
 0,0
 310
 0,0
 0,0
 311
 0,0
 0,0
 312
 0,0
 0,0
 313
 0,0
 0,0
 314
 0,0
 0,0
 315
 0,0
 0,0
 316
 0,0
 0,0
 317
 0,0
 0,0
 318
 0,0
 0,0
 319
 0,0
 0,0
 320
 0,0
 0,0
 321
 0,0
 0,0
 322
 0,0
 0,0
 323
 0,0
 0,0
 324
 4,5
 41,0
 325
 17,2
 38,9
 326
 30,1
 36,8
 327
 41,0
 34,7
 328
 50,0
 32,6
 329
 51,4
 0,1
 330
 47,8
 m
 331
 40,2
 m
 332
 32,0
 m
 333
 24,4
 m
 334
 16,8
 m
 335
 8,1
 m
 336
 0,0
 m
 337
 0,0
 0,0
 338
 0,0
 0,0
 339
 0,0
 0,0
 340
 0,0
 0,0
 341
 0,0
 0,0
 342
 0,0
 0,0
 343
 0,0
 0,0
 344
 0,0
 0,0
 345
 0,0
 0,0
 346
 0,0
 0,0
 347
 0,0
 0,0
 348


text:
0,0
 0,0
 349
 0,0
 0,0
 350
 0,0
 0,0
 351
 0,0
 0,0
 352
 0,0
 0,0
 353
 0,0
 0,0
 354
 0,0
 0,5
 355
 0,0
 4,9
 356
 9,2
 61,3
 357
 22,4
 40,4
 358
 36,5
 50,1
 359
 47,7
 21,0
 360
 38,8
 0,0
 361
 30,0
 37,0
 362
 37,0
 63,6
 363
 45,5
 90,8
 364
 54,5
 40,9
 365
 45,9
 0,0
 366
 37,2
 47,5
 367
 44,5
 84,4
 368
 51,7
 32,4
 369
 58,1
 15,2
 370
 45,9
 0,0
 371
 33,6
 35,8
 372
 36,9
 67,0
 373
 40,2
 84,7
 374
 43,4
 84,3
 375
 45,7
 84,3
 376
 46,5
 m
 377
 46,1
 m
 378
 43,9
 m
 379
 39,3
 m
 380
 47,0
 m
 381
 54,6
 m
 382
 62,0
 m
 383
 52,0
 m
 384
 43,0
 m
 385
 33,9
 m
 386
 28,4
 m
 387
 25,5
 m
 388
 24,6
 11,0
 389
 25,2
 14,7
 390
 28,6
 28,4
 391
 35,5
 65,0
 392
 43,8
 75,3
 393
 51,2
 34,2
 394
 40,7
 0,0
 395
 30,3
 45,4
 396
 34,2
 83,1
 397
 37,6
 85,3
 398
 40,8
 87,5
 399
 44,8
 89,7
 400
 50,6
 91,9
 401
 57,6
 94,1
 402
 64,6
 44,6
 403
 51,6
 0,0
 404
 38,7
 37,4
 405
 42,4
 70,3
 406
 46,5
 89,1
 407
 50,6
 93,9
 408
 53,8
 33,0
 409
 55,5
 20,3
 410
 55,8
 5,2
 411
 55,4
 m
 412
 54,4
 m
 413
 53,1
 m
 414
 51,8
 m
 415
 50,3
 m
 416
 48,4
 m
 417
 45,9
 m
 418
 43,1
 m
 419
 40,1
 m
 420
 37,4
 m
 421
 35,1
 m
 422
 32,8
 m
 423
 45,3
 0,0
 424
 57,8
 m
 425
 50,6
 m
 426
 41,6
 m
 427
 47,9
 0,0
 428
 54,2
 m
 429
 48,1
 m
 430
 47,0
 31,3
 431
 49,0
 38,3
 432
 52,0
 40,1
 433
 53,3
 14,5
 434
 52,6
 0,8
 435
 49,8
 m
 436
 51,0
 18,6
 437
 56,9
 38,9
 438
 67,2
 45,0
 439
 78,6
 21,5
 440
 65,5
 0,0
 441
 52,4
 31,3
 442
 56,4
 60,1
 443
 59,7
 29,2
 444
 45,1
 0,0
 445
 30,6
 4,2
 446
 30,9
 8,4
 447
 30,5
 4,3
 448
 44,6
 0,0
 449
 58,8
 m
 450
 55,1
 m
 451
 50,6
 m
 452
 45,3
 m
 453
 39,3
 m
 454
 49,1
 0,0
 455
 58,8
 m
 456
 50,7
 m
 457
 42,4
 m
 458
 44,1
 0,0
 459
 45,7
 m
 460
 32,5
 m
 461
 20,7
 m
 462
 10,0
 m
 463
 0,0
 0,0
 464
 0,0
 1,5
 465
 0,9
 41,1
 466
 7,0
 46,3
 467
 12,8
 48,5
 468
 17,0
 50,7
 469
 20,9
 52,9
 470
 26,7
 55,0
 471
 35,5
 57,2
 472
 46,9
 23,8
 473
 44,5
 0,0
 474
 42,1
 45,7
 475
 55,6
 77,4
 476
 68,8
 100,0
 477
 81,7
 47,9
 478
 71,2
 0,0
 479
 60,7
 38,3
 480
 68,8
 72,7
 481
 75,0
 m
 482
 61,3
 m
 483
 53,5
 m
 484
 45,9
 58,0
 485
 48,1
 80,0
 486
 49,4
 97,9
 487
 49,7
 m
 488
 48,7
 m
 489
 45,5
 m
 490
 40,4
 m
 491
 49,7
 0,0
 492
 59,0
 m
 493
 48,9
 m
 494
 40,0
 m
 495
 33,5
 m
 496
 30,0
 m
 497
 29,1
 12,0
 498
 29,3
 40,4
 499
 30,4
 29,3
 500
 32,2
 15,4
 501
 33,9
 15,8
 502
 35,3
 14,9
 503
 36,4
 15,1
 504
 38,0
 15,3
 505
 40,3
 50,9
 506
 43,0
 39,7
 507
 45,5
 20,6
 508
 47,3
 20,6
 509
 48,8
 22,1
 510
 50,1
 22,1
 511
 51,4
 42,4
 512
 52,5
 31,9
 513
 53,7
 21,6
 514
 55,1
 11,6


text:
515
 56,8
 5,7
 516
 42,4
 0,0
 517
 27,9
 8,2
 518
 29,0
 15,9
 519
 30,4
 25,1
 520
 32,6
 60,5
 521
 35,4
 72,7
 522
 38,4
 88,2
 523
 41,0
 65,1
 524
 42,9
 25,6
 525
 44,2
 15,8
 526
 44,9
 2,9
 527
 45,1
 m
 528
 44,8
 m
 529
 43,9
 m
 530
 42,4
 m
 531
 40,2
 m
 532
 37,1
 m
 533
 47,0
 0,0
 534
 57,0
 m
 535
 45,1
 m
 536
 32,6
 m
 537
 46,8
 0,0
 538
 61,5
 m
 539
 56,7
 m
 540
 46,9
 m
 541
 37,5
 m
 542
 30,3
 m
 543
 27,3
 32,3
 544
 30,8
 60,3
 545
 41,2
 62,3
 546
 36,0
 0,0
 547
 30,8
 32,3
 548
 33,9
 60,3
 549
 34,6
 38,4
 550
 37,0
 16,6
 551
 42,7
 62,3
 552
 50,4
 28,1
 553
 40,1
 0,0
 554
 29,9
 8,0
 555
 32,5
 15,0
 556
 34,6
 63,1
 557
 36,7
 58,0
 558
 39,4
 52,9
 559
 42,8
 47,8
 560
 46,8
 42,7
 561
 50,7
 27,5
 562
 53,4
 20,7
 563
 54,2
 13,1
 564
 54,2
 0,4
 565
 53,4
 0,0
 566
 51,4
 m
 567
 48,7
 m
 568
 45,6
 m
 569
 42,4
 m
 570
 40,4
 m
 571
 39,8
 5,8
 572
 40,7
 39,7
 573
 43,8
 37,1
 574
 48,1
 39,1
 575
 52,0
 22,0
 576
 54,7
 13,2
 577
 56,4
 13,2
 578
 57,5
 6,6
 579
 42,6
 0,0
 580
 27,7
 10,9
 581
 28,5
 21,3
 582
 29,2
 23,9
 583
 29,5
 15,2
 584
 29,7
 8,8
 585
 30,4
 20,8
 586
 31,9
 22,9
 587
 34,3
 61,4
 588
 37,2
 76,6
 589
 40,1
 27,5
 590
 42,3
 25,4
 591
 43,5
 32,0
 592
 43,8
 6,0
 593
 43,5
 m
 594
 42,8
 m
 595
 41,7
 m
 596
 40,4
 m
 597
 39,3
 m
 598
 38,9
 12,9
 599
 39,0
 18,4
 600
 39,7
 39,2
 601
 41,4
 60,0
 602
 43,7
 54,5
 603
 46,2
 64,2
 604
 48,8
 73,3
 605
 51,0
 82,3
 606
 52,1
 0,0
 607
 52,0
 m
 608
 50,9
 m
 609
 49,4
 m
 610
 47,8
 m
 611
 46,6
 m
 612
 47,3
 35,3
 613
 49,2
 74,1
 614
 51,1
 95,2
 615
 51,7
 m
 616
 50,8
 m
 617
 47,3
 m
 618
 41,8
 m
 619
 36,4
 m
 620
 30,9
 m
 621
 25,5
 37,1
 622
 33,8
 38,4
 623
 42,1
 m
 624
 34,1
 m
 625
 33,0
 37,1
 626
 36,4
 38,4
 627
 43,3
 17,1
 628
 35,7
 0,0
 629
 28,1
 11,6
 630
 36,5
 19,2
 631
 45,2
 8,3
 632
 36,5
 0,0
 633
 27,9
 32,6
 634
 31,5
 59,6
 635
 34,4
 65,2
 636
 37,0
 59,6
 637
 39,0
 49,0
 638
 40,2
 m
 639
 39,8
 m
 640
 36,0
 m
 641
 29,7
 m
 642
 21,5
 m
 643
 14,1
 m
 644
 0,0
 0,0
 645
 0,0
 0,0
 646
 0,0
 0,0
 647
 0,0
 0,0
 648
 0,0
 0,0
 649
 0,0
 0,0
 650
 0,0
 0,0
 651
 0,0
 0,0
 652
 0,0
 0,0
 653
 0,0
 0,0
 654
 0,0
 0,0
 655
 0,0
 0,0
 656
 0,0
 3,4
 657
 1,4
 22,0
 658
 10,1
 45,3
 659
 21,5
 10,0
 660
 32,2
 0,0
 661
 42,3
 46,0
 662
 57,1
 74,1
 663
 72,1
 34,2
 664
 66,9
 0,0
 665
 60,4
 41,8
 666
 69,1
 79,0
 667
 77,1
 38,3
 668
 63,1
 0,0
 669
 49,1
 47,9
 670
 53,4
 91,3
 671
 57,5
 85,7
 672
 61,5
 89,2
 673
 65,5
 85,9
 674
 69,5
 89,5
 675
 73,1
 75,5
 676
 76,2
 73,6
 677
 79,1
 75,6
 678
 81,8
 78,2
 679
 84,1
 39,0
 680
 69,6
 0,0
 681
 55,0