text:
устройствата за контрол на замърсяването)
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 1.1. Настоящото приложение описва изпитването за проверка на дълготрайността на устройствата за контрол на замърсяването на превозни средства с двигатели с принудително запалване или двигатели със запалване чрез сгъстяване. Изискванията за дълготрайност се доказват чрез използването на една от трите възможности, определени в точки 1.2, 1.3 и 1.4 по-долу.
 1.2. Изпитването за цялостна дълготрайност на превозното средство представлява изпитване за стареене за пробег от 160 000 километра, осъществен на изпитвателна писта, път или върху динамометричен стенд.
 1.3. Производителят може да избере да приложи изпитване за дълготрайност при стареене на изпитвателен стенд. Техническите изисквания за това изпитване са определени в точка 2.2 от настоящото приложение.
 1.4. Като алтернатива на изпитването за дълготрайност, производителят може да избере да приложи определените коефициенти на влошаване от таблица 3 в точка 5.3.6.2 от настоящото правило.
 1.5. По искане на производителя техническата служба може да проведе изпитването от тип I, преди да е завършило изпитването за цялостна дълготрайност или за дълготрайност при стареене на изпитвателен стенд чрез използването на определените коефициенти на влошаване от таблица 3 в точка 5.3.6.2 от настоящото правило. След завършване на изпитването за цялостна дълготрайност или за дълготрайност при стареене на изпитвателен стенд, техническата служба може да измени резултатите от изпитванията за одобрение на типа, съобщени в приложение 2 към настоящото правило, като замени определените коефициенти на влошаване от таблицата по-горе с измерените при изпитването за цялостна дълготрайност или за дълготрайност при стареене на изпитвателен стенд.
 1.6. Коефициентите на влошаване се определят чрез използването на процедурите, посочени в точки 1.2 и 1.3 от настоящото приложение, или чрез използването на определените стойности от таблицата в точка 1.4 от настоящото приложение. Коефициентите на влошаване се използват, за да се установи спазването на изискванията за съответните гранични стойности на емисиите, посочени в таблица 1 от точка 5.3.1.4 от настоящото правило, по време на периода на експлоатация на превозното средство.
 2. ТЕХНИЧЕСКИ ИЗИСКВАНИЯ
 2.1. Като алтернатива на изпитвателния цикъл за цялостна дълготрайност на превозното средство, описан в точка 6.1, производителят на превозното средство може да използва стандартния пътен цикъл (SRC), описан в допълнение 3 към настоящото приложение. Това изпитване продължава, докато превозното средство измине най-малко 160 000 km.
 2.2. Изпитване за дълготрайност при стареене на изпитвателен стенд
 2.2.1. В допълнение на изискванията за изпитването за стареене на изпитвателен стенд, определени в точка 1.3 от настоящото приложение, се прилагат техническите изисквания по точка 2.
 Горивото, което следва да се използва при изпитването, е определеното в точка 4 от настоящото приложение.
 2.3. Изпитването за дълготрайност при стареене на изпитвателен стенд, което трябва да се извърши, е това, което е подходящо за типа двигател, както е подробно описано в точки 2.3.1 и 2.3.2 от настоящото приложение.
 2.3.1. Превозни средства с двигател с принудително запалване
 2.3.1.1. Следната методика на изпитване за стареене на изпитвателен стенд се прилага за превозните средства с двигатели с принудително запалване, включително хибридни превозни средства, използващи катализатор като основно устройство за управление на последващата обработка на емисиите.
 Методиката на изпитване за стареене на изпитвателен стенд изисква монтирането на системата


text:
„катализатор плюс кислороден датчик“ на изпитвателен стенд за стареене на катализатора.
 Стареенето на изпитвателния стенд се извършва, като се следва стандартният цикъл на изпитвателен стенд (SBC) за период от време, изчислен от уравнението за времето на стареене на изпитвателен стенд (BAT). Уравнението BAT изисква като входящи величини данните за каталитично време при определена температура, измерени при стандартния пътен цикъл (SRC), описан в допълнение 3 към настоящото приложение.
 2.3.1.2. Стандартен цикъл на изпитвателен стенд. Стандартният процес на стареене на катализатор на изпитвателен стенд се извършва, като се следва стандартният цикъл на изпитвателен стенд (SBC). Стандартният цикъл на изпитвателен стенд (SBC) се провежда за период от време, изчислен по уравнението BAT. SBC е описан в допълнение 1 към настоящото приложение.
 2.3.1.3. Данни за каталитично време при определена температура. Температурата на катализатора трябва да бъде измерена поне през два пълни цикъла на SRC, както е описано в допълнение 3 от настоящото приложение.
 Температурата на катализатора трябва да бъде измерена на мястото с най-висока температура в най-горещия катализатор на изпитваното превозно средство. Като алтернатива, температурата може да бъде измерена на друго място, при положение че бъде коригирана съгласно добра инженерна преценка така, че да представлява температурата, измерена на най-горещото място.
 Температурата на катализатора трябва да бъде измервана с минимална честота от един херц (едно измерване на секунда).
 Резултатите от измерената температура на катализатора се подреждат в хистограма с температурни групи с диапазон, не по-голям от 25 °C.
 2.3.1.4. Времето на стареене на изпитвателен стенд (ВАТ) се изчислява по уравнението за BAT, както следва:
 te за температурна група = th e((R/Tr) – (R/Tv));
 общо te = сбор на te за всички температурни групи;
 време на стареене на изпитвателен стенд = A (общо te).
 където:
 A
 =
 1,1
 Тази стойност коригира времето на стареене на катализатора, за да се отчете влошаването от източници, различни от топлинното стареене на катализатора;
 R
 =
 топлинна реактивност на катализатора = 17 500;
 th
 =
 времето (в часове), измерено в рамките на определената температурна група от хистограмата на температурата на катализатора на превозното средство, коригирано за целия период на експлоатация на превозното средство, напр. ако хистограмата представя 400 km, а периодът на експлоатация е 160 000 km, всички времеви стойности от хистограмата следва да бъдат умножени по 160 (160 000/400);
 Общо te
 =
 еквивалентното време (в часове), необходимо за остаряване на катализатора при температура Tr на изпитвателния стенд за стареене на катализатора, при използването на цикъла за стареене на катализатора, за да се постигне същата степен на влошаване на катализатора, получена вследствие на топлинно дезактивиране за пробег от 160 000 km;
 te за група
 =
 еквивалентното време (в часове), необходимо за остаряване на катализатора при температура Tr на изпитвателния стенд за стареене на катализатора, при използването на цикъла за стареене на катализатора, за да се постигне същата степен на влошаване на катализатора, получена вследствие на топлинно дезактивиране при температурната група Tv за пробег от 160 000 km;
 Tr
 =
 ефективната еталонна температура (в K) на катализатора в режим на работа на изпитвателния стенд при цикъл на стареене на стенда. Ефективната температура

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
е постоянната температура, която би предизвикала същата степен на остаряване, като различните температури по време на цикъла на остаряване на изпитвателния стенд;
 Tv
 =
 средната температура (в K) на температурната група от хистограмата на температурата на катализатора при движение по пътя на превозното средство.
 2.3.1.5. Ефективна еталонна температура на SBC. Ефективната еталонна температура при SBC се определя за действителния модел на каталитичната система и действителния изпитвателен стенд за стареене, които ще бъдат използвани при прилагане на следните процедури:
 а)
 Измерване на данни за време при определена температура в каталитичната система на изпитвателния стенд за стареене на катализатора при следване на SBC. Температурата на катализатора трябва да бъде измерена на мястото с най-висока температура в най-горещия катализатор в системата. Като алтернатива, температурата може да бъде измерена на друго място, при положение че бъде коригирана така, че да представлява температурата, измерена на най-горещото място.
 Температурата на катализатора трябва да бъде измервана с минимална честота от един херц (едно измерване на секунда) в продължение на най-малко 20 минути процес на стареене на изпитвателен стенд. Резултатите от измерената температура на катализатора се подреждат в хистограма с температурни групи с диапазон, не по-голям от 10 °C.
 б)
 Уравнението за BAT се използва за изчисляване на ефективната еталонна температура, като еталонната температура (Tr) се изменя итеративно дотогава, докато изчисленото време на стареене стане равно или надвиши действителното време, представено в хистограмата на температурата на катализатора. Получената температура е ефективната еталонна температура при SBC за тази каталитична система и този изпитвателен стенд за стареене.
 2.3.1.6. Изпитвателен стенд за стареене на катализатора. Изпитвателният стенд за стареене на катализатора трябва да отговаря на SBC и да осигурява на входа на катализатора подходящ поток от отработили газове със съответния състав и температура.
 Цялото оборудване и всички процедури за стареене на изпитвателен стенд трябва да регистрират съответната информация (като например за измерени съотношения A/F и за време при определена температура в катализатора), удостоверяваща, че действително е настъпило достатъчно остаряване.
 2.3.1.7. Необходими изпитвания. За целите на изчисляването на коефициентите на влошаване, върху изпитваното превозно средство трябва да се проведат поне две изпитвания от тип I преди процедурата на стареене на изпитвателен стенд на устройствата, регулиращи замърсяването, и поне две изпитвания от тип I след повторното монтиране на преминалите през процедурата на стареене устройства, регулиращи замърсяването.
 Производителят може да проведе допълнителни изпитвания. Изчисляването на коефициентите на влошаване трябва да бъде направено съгласно методиката на изчисляване, определена в точка 7 от настоящото приложение.
 2.3.2. Превозни средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване
 2.3.2.1. Следната процедура за стареене на изпитвателен стенд важи за превозни средства със запалване чрез сгъстяване, включително хибридни превозни средства.
 Методиката на изпитване за стареене на изпитвателен стенд изисква монтирането на системата за последваща обработка на изпитвателен стенд за стареене на системата за последваща обработка.
 Процесът на стареене на изпитвателен стенд се извършва, като се следва стандартният цикъл на изпитвателен стенд за двигатели, работещи с дизелово гориво (SDBC), за определен брой цикли на регенериране/обезсеряване, изчислени от уравнението за продължителността на стареене на изпитвателен стенд (BAD).
 2.3.2.2. SDBC. Извършва се стандартен процес на


text:
стареене на изпитвателен стенд, като се следва SDBC. SDBC се провежда за период от време, изчислен по уравнението за BAD. SDBC е описан в допълнение 2 от настоящото приложение.
 2.3.2.3. Данни за регенериране. Интервалите на регенериране трябва да се измерят поне през 10 пълни цикъла на SRC, както е описано в допълнение 3 от настоящото приложение. Като алтернатива могат да бъдат използвани интервалите от определянето на Ki.
 По възможност се вземат предвид и интервалите при обезсеряване, получени въз основа на данни от производителя.
 2.3.2.4. Продължителност на стареене на изпитвателен стенд за двигатели, работещи с дизелово гориво. Продължителността на стареене се изчислява по уравнението BAD, както следва:
 Продължителност на стареене на изпитвателен стенд = брой цикли на регенериране и/или на обезсеряване (по-дългият от двата), еквивалентни на пробег от 160 000 km.
 2.3.2.5. Изпитвателен стенд за стареене. Изпитвателният стенд за стареене трябва да следва SDBC и да осигурява на входа на системата за последваща обработка подходящ поток от отработили газове със съответния състав и температура.
 Производителят регистрира броя цикли на регенериране/ обезсеряване (ако е приложимо), удостоверяващи, че действително е настъпило достатъчно остаряване.
 2.3.2.6. Необходими изпитвания. За целите на изчисляването на коефициентите на влошаване трябва да се проведат поне две изпитвания от тип I преди процедурата на стареене върху изпитвателен стенд на устройствата, регулиращи замърсяването, и поне две изпитвания от тип I след повторното монтиране на преминалите през процедурата на стареене върху изпитвателен стенд устройства, регулиращи замърсяването. Производителят може да проведе допълнителни изпитвания. Изчисляването на коефициентите на влошаване трябва да бъде направено съгласно методиката на изчисляване, определена в точка 7 от настоящото приложение, както и съгласно допълнителните изисквания, съдържащи се в настоящото правило.
 3. ИЗПИТВАТЕЛНО ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО
 3.1. Превозното средство трябва да бъде в добро механично състояние; двигателят и устройствата срещу замърсяване трябва да бъдат нови. Превозното средство може да бъде същото като представеното за изпитването от тип I; изпитването от тип I трябва да бъде проведено, след като превозното средство е изминало най-малко 3 000 km от цикъла за стареене по точка 6.1 от настоящото приложение.
 4. ГОРИВО
 Изпитването за дълготрайност се провежда с подходящо гориво, което се предлага в търговската мрежа.
 5. ПОДДРЪЖКА И РЕГУЛИРАНЕ НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО
 Поддръжката, регулирането, както и използването на устройствата за управление на изпитваното превозно средство трябва да бъдат съгласно препоръките на производителя.
 6. РАБОТА НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО НА ПИСТА, ПЪТ ИЛИ ДИНАМОМЕТРИЧЕН СТЕНД
 6.1. Работен цикъл
 По време на работа на писта, път или изпитвателен стенд с барабани разстоянието трябва да бъде изминато съгласно графика за движение (фигура А9/1), описан по-долу:
 6.1.1.
 графикът за изпитване за дълготрайност се състои от 11 цикъла, като всеки включва по 6 километра;
 6.1.2.
 по време на първите девет цикъла превозното средство се спира четири пъти по средата на цикъла, с двигател на празен ход всеки път по 15 секунди;
 6.1.3.
 нормално ускорение и отрицателно ускорение;
 6.1.4.
 пет отрицателни ускорения по средата на всеки цикъл, като скоростта пада от тази на цикъла на 32 km/h и превозното средство отново постепенно се ускорява до достигане на скоростта на цикъла;
 6.1.5.
 десетият


text:
цикъл се провежда при постоянна скорост от 89 km/h;
 6.1.6.
 единадесетият цикъл започва с максимално ускорение от място на спиране до 113 km/h. На половината път се прилага нормално задействане на спирачка, докато превозното средство спре. Това е последвано от период на празен ход от 15 секунди и второ максимално ускорение.
 След това графикът се изпълнява от начало.
 Максималната скорост за всеки цикъл е посочена в таблица А9/1.
 Таблица A9/1
 Максимална скорост за всеки цикъл
 Цикъл
 Скорост на цикъла в km/h
 1
 64
 2
 48
 3
 64
 4
 64
 5
 56
 6
 48
 7
 56
 8
 72
 9
 56
 10
 89
 11
 113
 Фигура A9/1
 График на движение
 Отрицателно ускорение до 32 km/h, след това ускоряване до скорост на цикъла
 Спиране, след това ускоряване до скорост на цикъла
 Намаляване на скоростта до 32 km/h, след това ускоряване до скоростта на
 Отрицателно ускорение до 32 km/h, след това ускоряване до скорост на цикъла
 Спиране, след това ускоряване до скорост на цикъла
 4.2
 4.7
 3. Спиране, след това ускоряване до скорост на цикъла
 5.3
 Спиране, след това ускоряване до скорост на цикъла
 0 и 6 km
 3.1 Отрицателно ускорение до 32 km/h, след това ускоряване до скорост на цикъла
 2.1 Отрицателно ускорение до 32 km/h, след това ускоряване до скорост на цикъла
 Начало — Край
 0.6
 1.1
 6.2. Изпитването за дълготрайност или по избор производителя — промененото изпитване за дълготрайност, се провежда, след като превозното средство е изминало най-малко 160 000 km.
 6.3. Изпитвателно оборудване
 6.3.1. Динамометричен стенд
 6.3.1.1. Когато изпитването за дълготрайност се провежда на динамометричен стенд, динамометърът трябва да позволява да се проведе цикълът, описан в точка 6.1 от настоящото приложение. По-специално, той трябва да бъде оборудван със системи, симулиращи инерция и съпротивление при движение напред.
 6.3.1.2. Спирачката трябва да бъде регулирана, за да поглъща мощността, упражнявана на задвижващите колела при постоянна скорост от 80 km/h. Методите, които трябва да се прилагат, за да се определи тази мощност и за регулиране на спирачката са същите, както описаните в допълнение 7 от приложение 4а към настоящото правило.
 6.3.1.3. Охладителната система на превозното средство трябва да позволява превозното средство да работи при температури, подобни на тези, наблюдавани в пътни условия (масло, вода, изпускателна уредба и др.).
 6.3.1.4. При необходимост някои други настройки на стенда за изпитване и характеристики се считат за еднакви с описаните в приложение 4а към настоящото правило (напр. инерция, която може да бъде механична или електронна).
 6.3.1.5. Превозното средство може да бъде преместено, когато е необходимо, на различен стенд, за да се проведат изпитвания за измерване на емисиите.
 6.3.2. Работа на писта или път
 При извършване на изпитването за дълготрайност на писта или път базовата маса на превозното средство трябва да бъде най-малко равна на тази, изисквана за изпитване, провеждано на динамометричен стенд.
 7. ИЗМЕРВАНЕ НА ЕМИСИИ НА ЗАМЪРСИТЕЛИ
 При започване на изпитването (0 km) и на всеки 10 000 km (± 400 km) или по-често, на постоянни интервали, докато се изминат 160 000 km, емисиите на отработили газове се измерват в съответствие с изпитване от тип I, определено


text:
в точка 5.3.1 от настоящото правило. Граничните стойности, които трябва да се спазват, са установените в точка 5.3.1.4 от настоящото правило.
 В случай на превозни средства, оборудвани със система с периодично регенериране, определена в точка 2.20 от настоящото правило, трябва да се установи дали превозното средство не наближава период на регенериране. Ако случаят е такъв, превозното средство трябва да е в експлоатация до края на периода на регенериране. Ако по време на измерването на емисиите се извърши регенериране, трябва да се проведе ново изпитване (включително предварителна подготовка), без да се взима под внимание първият резултат.
 Начертава се диаграма на всички резултати от емисиите на отработили газове като функция на изминатото разстояние върху системата, със закръгления до най-близкия километър, и през всички тези точки от данни се начертава най-съответстваща права линия, изчислена по метода на най-малките квадрати. Това изчисление не взима под внимание резултатите от изпитването при 0 km.
 Данните ще бъдат приемливи за използване за изчисляване на коефициента на влошаване, само ако интерполираните точки на 6 400 km и 160 000 km от линията са в рамките на гореспоменатите гранични стойности.
 Данните са все още приемливи, когато най-съответстващата права линия пресича приложима гранична стойност с отрицателен наклон (интерполираната точка на 6 400 km е по-висока спрямо интерполираната точка на 160 000 km), но действителната точка от данни при 160 000 km е под граничната стойност.
 Мултипликативният коефициент на влошаване за емисиите на отработили газове се изчислява за всеки замърсител, както следва:
 където:
 Mi1
 =
 маса на емисията на замърсителя i в g/km, интерполирана на 6 400 km.
 Mi2
 =
 маса на емисията на замърсителя i в g/km, интерполирана на 160 000 km.
 Тези интерполирани стойности трябва да са получени с точност четири знака след десетичната запетая, преди да се делят една на друга, за да се определи коефициентът на влошаване. Резултатът трябва да се закръгли до три знака след десетичната запетая.
 Ако коефициентът на влошаване е по-малък от единица, се счита, че е равен на единица.
 По искане на производителя за всеки замърсител се изчислява кумулативен коефициент на влошаване за емисиите на отработили газове, както следва:
 D. E. F. = Mi2 – Mi1
 ДОПЪЛНЕНИЕ 1
 СТАНДАРТЕН ЦИКЪЛ НА ИЗПИТВАТЕЛЕН СТЕНД (SBC)
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 Стандартната методика за дълготрайност при стареене се състои от подлагане на стареене на система „катализатор/кислороден датчик“ на изпитвателен стенд за стареене, следвайки SBC, описан в настоящото допълнение. Стандартният цикъл на изпитвателен стенд изисква използването на изпитвателен стенд за стареене заедно с двигател, служещ за източник на входящ газ за катализатора. SBC е цикъл с продължителност 60 секунди, който се повтаря на изпитвателния стенд за стареене според необходимостта за предизвикване на процес на стареене за изисквания период от време. Стандартният цикъл на изпитвателен стенд се определя въз основа на температурата на катализатора, съотношението въздух/гориво (A/F) на двигателя, както и количеството на вдухания вторичен въздух на входа на първия катализатор.
 2. РЕГУЛИРАНЕ НА ТЕМПЕРАТУРАТА НА КАТАЛИЗАТОРА
 2.1. Температурата на катализатора се измерва в гнездото на катализатора на мястото, където се достига най-висока температура в най-горещия катализатор. Като алтернатива може


text:
да бъде измерена температурата на подаваните газове и превърната в температура в гнездото на катализатора, като се използва линейно преобразуване, изчислено от корелационни данни, събрани за структурата на катализатора и изпитвателния стенд за стареене, които ще се използват при процеса на стареене.
 2.2. Температурата на катализатора трябва контролирано да се повиши до най-малко 800 °C (± 10°) при работа със стехиометричното отношение (от 01 до 40 секунди по време на цикъла), като се подберат подходящите обороти на двигателя, натоварване и момент на запалване на двигателя. Максималната температура на катализатора по време на цикъла от 890 °C (± 10 °C) трябва контролирано да се постигне, като се подбере подходящото съотношение въздух/гориво (A/F) на двигателя по време на „обогатената“ фаза, описана в таблица A9.App1/2.
 2.3. Ако се използва ниска контролирана температура, различна от 800 °C, високата контролирана температура трябва да е с 90 °C над ниската.
 Таблица A9.App1/2
 Стандартен цикъл на изпитвателен стенд (SBC)
 Време
 (секунди)
 Съотношение на двигателя въздух/гориво
 Вдухване на вторичен въздух
 1-40
 Работа при стехиометричното отношение с натоварване, момент на запалване и обороти на двигателя, подбрани за постигането на минимална температура на катализатора от 800 °C
 Няма
 41-45
 „Обогатено“ (съотношение A/F, подбрано за постигането на максимална температура на катализатора по време на целия цикъл от 890 °C или с 90 °C над ниската контролирана температура)
 Няма
 46-55
 „Обогатено“ (съотношение A/F, подбрано за постигането на максимална температура на катализатора по време на целия цикъл от 890 °C или с 90 °C над ниската контролирана температура)
 3 % (± 1 %)
 56-60
 Работа при стехиометричното отношение с натоварване, момент на запалване и обороти на двигателя, подбрани за постигането на минимална температура на катализатора от 800 °C
 3 % (± 1 %)
 Фигура A9.App1/2
 Стандартен цикъл на изпитвателен стенд
 Съотношение въздух/гориво
 Вдухване на въздух (%)
 Обогатено
 Контролирано повишаване на температурата на катализатора до 800°C
 Съотношение въздух/гориво
 Смес със стехиометричен състав
 Вторичен въздух
 Време (секунди)
 3. ОБОРУДВАНЕ И ПРОЦЕДУРИ ЗА СТАРЕЕНЕ НА ИЗПИТВАТЕЛЕН СТЕНД
 3.1. Конфигурация на изпитвателен стенд за стареене. Изпитвателният стенд за стареене трябва да осигурява подходяща интензивност на потока отработили газове, температура, съотношение въздух/гориво, състав на отработилите газове и вдухване на вторичен въздух на входа на катализатора.
 Стандартният изпитвателен стенд за стареене се състои от двигател, блок за управление на двигателя и динамометър на двигателя. Възможни са и други конфигурации (напр. цяло превозно средство на динамометър или горелка, осигуряваща правилните условия от емисиите на отработили газове), при положение че са спазени условията за входа на катализатора и контролните параметри, определени в настоящото допълнение.
 Изпитвателният стенд за стареене може да разделя потока от отработили газове на няколко потока, при положение че всеки от тях изпълнява изискванията на настоящото допълнение. Ако изпитвателният стенд има повече от един поток от отработили газове, могат едновременно да бъдат подложени на стареене няколко каталитични системи.
 3.2. Монтиране на изпускателната уредба. На изпитвателния стенд се монтира цялата система „катализатор(и) плюс кислороден датчик“, заедно с всички изпускателни тръбопроводи, съединяващи тези компоненти. За двигатели с няколко потока от отработили газове (каквито са някои двигатели от тип V6 и V8),


text:
всяка група на изпускателната уредба се монтира на изпитвателния стенд отделно и независимо една от друга.
 За изпускателни уредби, съдържащи няколко последователни катализатора, се монтира цялата каталитична система, включително всички катализатори, кислородни датчици и свързаните с тях изпускателни тръбопроводи като едно звено за подлагане на стареене. Като алтернатива всеки отделен катализатор може да бъде подложен на стареене самостоятелно за подходящия период от време.
 3.3. Измерване на температурата. Температурата на катализатора се измерва с термодвойка, поставена в гнездото на катализатора на мястото, където се достига най-висока температура в най-горещия катализатор. Като алтернатива, може да бъде измерена температурата на подаваните газове точно преди входа на катализатора и превърната в температура на гнездото на катализатора, като се използва линейно преобразуване, изчислено от корелационни данни, събрани за структурата на катализатора и изпитвателния стенд за стареене, които ще се използват при процеса на стареене. Температурата на катализатора трябва да се запаметява на цифров носител с честота 1 херц (едно измерване на секунда).
 3.4. Измерване на съотношението въздух/гориво (A/F). Необходимо е да се създадат условия за измерването на съотношението A/F (като напр. кислороден датчик с широк обхват) възможно най-близо до входните и изходните фланци на катализатора. Информацията от тези датчици трябва да се запаметява на цифров носител с честота 1 херц (едно измерване на секунда).
 3.5. Балансиране на потока от отработили газове. Необходимо е да се създадат условия, за да се гарантира, че през всяка каталитична система, подложена на процес на стареене на изпитвателен стенд, преминава правилно количество отработили газове (измерени в грамове/секунда при стехиометрично отношение с толеранс от ± 5 грама/секунда).
 Правилната интензивност на потока отработили газове се определя въз основа на потока отработили газове, който би се получил от двигателя на превозното средство в първоначално състояние при постоянни обороти на двигателя и натоварване, подбрани за процеса на стареене на изпитвателен стенд съгласно точка 3.6.
 3.6. Настройване. Оборотите на двигателя, натоварването и моментът на запалване се подбират така, че да се постигне температура в гнездото на катализатора от 800 °C (± 10 °C) при работа при постоянно стехиометрично отношение.
 Системата за вдухване на въздух се настройва така, че да осигурява необходимият поток от въздух, даващ 3,0 % кислород (± 0,1 %) в потока от отработили газове с постоянно стехиометрично отношение точно пред входа на първия катализатор. Типична стойност на ламбда в предна точка на измерване на A/F (изисквана в точка 3.4. от настоящото допълнение) е 1,16 (което приблизително отговаря на 3 % кислород).
 При задействано вдухване на въздух „обогатеното“ съотношение A/F се наглася така, че да се получи температура в гнездото на катализатора, равна на 890 °C (± 10 °C). Типична стойност на A/F за този вид настройка е при ламбда 0,94 (което приблизително отговаря на 2 % CO).
 3.7. Цикъл на стареене. Стандартните процедури на стареене на изпитвателен стенд използват SBC. SBC се повтаря до получаването на степента на стареене, която е изчислена по уравнението за BAT.
 3.8. Осигуряване на качеството. Температурите и съотношението A/F в точки 3.3 и 3.4 от настоящото допълнение трябва да бъдат периодично проверявани в процеса на стареене (поне на


text:
всеки 50 часа). При необходимост трябва да се правят пренастройки, за да се гарантира, че по време на целия процес на стареене правилно се следва стандартният цикъл на изпитвателен стенд.
 След приключване на процеса на стареене данните от катализатора за време при определена температура, събрани в процеса на стареене, се подреждат в хистограма с температурни групи с диапазон, не по-голям от 10 °C. За да се определи дали действително е постигната подходящата степен на топлинно остаряване на катализатора, се използва уравнението за BAT и изчислената ефективна еталонна температура за цикъла на стареене съгласно точка 2.3.1.4 от настоящото приложение. Процесът на стареене на изпитвателен стенд се продължава, ако топлинният ефект от изчисленото време на стареене не е поне 95 % от целевата степен на топлинно стареене.
 3.9. Пускане и спиране. Трябва да се вземат мерки, за да се гарантира, че максималната температура на катализатора при бързо влошаване (напр. 1 050 °С) не се достига по време на пускането или спирането. За да се избегне този проблем, могат да се използват специални процедури на пускане и спиране при ниска температура.
 4. ОПИТНО ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ПОКАЗАТЕЛЯ R ЗА МЕТОДИКИ НА ИЗПИТВАНЕ ЗА ДЪЛГОТРАЙНОСТ ПРИ СТАРЕЕНЕ НА ИЗПИТВАТЕЛЕН СТЕНД.
 4.1. Показателят R е коефициентът за топлинна реактивност на катализатора, използван в уравнението за BAT. Производителите могат да определят стойността на R по експериментален път чрез използването на следните процедури:
 4.1.1. Чрез използване на приложимия цикъл на изпитвателен стенд и хардуер на изпитвателен стенд за стареене на процес на стареене се подлагат няколко катализатора (най-малко 3 с една и съща конструкция) при различни контролни температури между нормалната работна температура и граничната температура, след която настъпват повреди. Измерват се емисиите (или степента на неефективност на катализатора (1 — ефективност на катализатора) за всяка тяхна съставна част. Следа да се гарантира, че окончателното изпитване дава резултатни данни между един и два пъти стойността на нормата за емисиите.
 4.1.2. Прави се оценка за стойността на R и се изчислява ефективната еталонна температура (Tr) за цикъла на стареене на изпитвателен стенд за всяка контролна температура съгласно точка 2.3.1.4 от настоящото приложение.
 4.1.3. За всеки катализатор се направи графика, като по едната ѝ ос се нанасят стойностите на емисиите (или неефективността на катализатора), а по другата — времето на стареене. Изчислява се правата на изравняване през точките на графиката по метода на най-малките квадрати. За да са от полза за тази цел, данните трябва да имат обща пресечна точка приблизително между 0 и 6 400 km. Вж. фигура A9.App1/3 за пример.
 4.1.4. Изчислява се наклонът на правата на изравняване за всяка температура на стареене.
 Фигура A9.App1/3
 Пример за стареене на катализатора
 Teмп. В
 Teмп. Б
 Teмп. A
 Време на стареене (часове)
 Еднократно превишаване
 Двукратно превишаване
 Емисии
 4.1.5. По ординатната ос се нанасят стойностите на натуралния логаритъм (ln) от наклона на всяка права на изравняване (изчислен в точка 4.1.4 от настоящото допълнение), а по абсцисната ос — реципрочните стойности на температурата на стареене (1/(температура на стареене, в K)). Изчислява се правата на изравняване през точките на графиката по метода на най-малките


text:
квадрати. Наклонът на правата представлява показателя R. Вж. фигура A9.App1/4 за пример.
 4.1.6. Сравнява се показателят R с първоначалната стойност, използвана в точка 4.1.2 от настоящото допълнение. Ако изчислената стойност на показателя R се различава от първоначалната стойност с повече от 5 %, се избира нов показател R, който е между първоначалната и изчислената стойност, след което се повтарят стъпките в точки 4.1.2—4.1.6 от настоящото допълнение, за да се получи нов показател R. Този процес се повтаря, докато изчислената стойност на показателя R попадне в границите на 5 % от първоначално приетата стойност на R.
 4.1.7. Сравняват се стойностите на показателя R, определен поотделно за всеки съставен елемент на отработилите газове. В уравнението BAT се използва най-ниската стойност на показателя R (най-лошият случай).
 Фигура A9.App1/4
 Определяне на показателя R
 1/(температура на стареене)
 наклон = изменение на емисиите като функция от времето
 – Ln(наклон)
 ДОПЪЛНЕНИЕ 2
 СТАНДАРТЕН ЦИКЪЛ НА ИЗПИТВАТЕЛЕН СТЕНД ЗА ДВИГАТЕЛИ, РАБОТЕЩИ С ДИЗЕЛОВО ГОРИВО (SDBC)
 1. Въведение
 При филтрите за частици броят на циклите на регенериране е от изключително голямо значение за процеса на стареене. Този процес е от особено значение и за системи, които се нуждаят от цикли за обезсеряване (напр. катализатори, натрупващи NOx).
 Методиката на изпитване за дълготрайност при стареене на изпитвателен стенд за двигатели, работещи с дизелово гориво, се състои от подлагане на стареене на система за последваща обработка на изпитвателен стенд за стареене, като се следва SDBC, описан в настоящото допълнение. За SDBC се изисква използването на изпитвателен стенд за стареене заедно с двигател, служещ за източник на газове за системата.
 По време на SDBC стратегиите на системата с регенериране/обезсеряване трябва да останат в нормално работно състояние.
 2. SDBC възпроизвежда честотата на въртене на двигателя и условията на натоварване, които са налице при SRC, съобразно периода, за който се определя дълготрайността. С цел да се ускори процесът на стареене, настройките на двигателя на изпитвателния стенд могат да бъдат изменени, за да се намалят времената на натоварване на системата. Може да се измени например моментът на впръскване на горивото или стратегията за EGR.
 3. Оборудване и процедури за стареене на изпитвателен стенд
 3.1. Стандартният изпитвателен стенд за стареене се състои от двигател, блок за управление на двигателя и динамометър на двигателя. Възможни са и други конфигурации (напр. цяло превозно средство на динамометър или горелка, осигуряваща правилните условия от емисиите на отработили газове), при положение че са спазени условията за входа на системата за последваща обработка и контролните параметри, определени в настоящото допълнение.
 Изпитвателният стенд за стареене може да разделя потока от отработили газове на няколко потока, при положение че всеки от тях изпълнява изискванията на настоящото допълнение. Ако изпитвателният стенд има повече от един поток от отработили газове, могат едновременно да бъдат подложени на стареене няколко системи за последваща обработка.
 3.2. Монтиране на изпускателната уредба. На изпитвателния стенд се монтира цялата система за последваща обработка, заедно с всички изпускателни тръбопроводи, съединяващи тези компоненти. За двигатели с няколко потока от отработили газове (каквито са някои двигатели от тип V6 и V8), всяка група на изпускателната уредба


text:
се монтира отделно на изпитвателния стенд.
 Инсталира се цялата система за последваща обработка като едно звено за подлагане на стареене. Като алтернатива всеки отделен компонент може да бъде подложен на стареене самостоятелно за подходящия период от време.
 ДОПЪЛНЕНИЕ 3
 СТАНДАРТЕН ПЪТЕН ЦИКЪЛ (SRC)
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 SRC е цикъл за натрупване на определен пробег. Превозното средство може да бъде шофирано на изпитвателна писта или поставено на динамометър за натрупване на пробег.
 Цикълът се състои от 7 обиколки по трасе с дължина 6 km. Дължината на обиколката може да бъде променена, за да отговаря на дължината на пистата за натрупване на пробег.
 Стандартен пътен цикъл
 Обиколка
 Описание
 Типично ускорение в m/s2
 1
 (Пускане на двигателя) работа на празен ход за 10 секунди
 0
 1
 Умерено ускоряване до 48 km/h
 1,79
 1
 Движение при постоянна скорост от 48 km/h за
 обиколка
 0
 1
 Умерено забавяне до 32 km/h
 – 2,23
 1
 Умерено ускоряване до 48 km/h
 1,79
 1
 Движение при постоянна скорост от 48 km/h за
 обиколка
 0
 1
 Умерено забавяне до спиране
 – 2,23
 1
 Работа на празен ход за 5 секунди
 0
 1
 Умерено ускоряване до 56 km/h
 1,79
 1
 Движение при постоянна скорост от 56 km/h за
 обиколка
 0
 1
 Умерено забавяне до 40 km/h
 – 2,23
 1
 Умерено ускоряване до 56 km/h
 1,79
 1
 Движение при постоянна скорост от 56 km/h за
 обиколка
 0
 1
 Умерено забавяне до спиране
 – 2,23
 2
 Работа на празен ход за 10 секунди
 0
 2
 Умерено ускоряване до 64 km/h
 1,34
 2
 Движение при постоянна скорост от 64 km/h за
 обиколка
 0
 2
 Умерено забавяне до 48 km/h
 – 2,23
 2
 Умерено ускоряване до 64 km/h
 1,34
 2
 Движение при постоянна скорост от 64 km/h за
 обиколка
 0
 2
 Умерено забавяне до спиране
 – 2,23
 2
 Работа на празен ход за 5 секунди
 0
 2
 Умерено ускоряване до 72 km/h
 1,34
 2
 Движение при постоянна скорост от 72 km/h за
 обиколка
 0
 2
 Умерено забавяне до 56 km/h
 – 2,23
 2
 Умерено ускоряване до 72 km/h
 1,34
 2
 Движение при постоянна скорост от 72 km/h за
 обиколка
 0
 2
 Умерено забавяне до спиране
 – 2,23
 3
 Работа на празен ход за 10 секунди
 0
 3
 Рязко ускоряване до 88 km/h
 1,79
 3
 Движение при постоянна скорост от 88 km/h за
 обиколка
 0
 3
 Умерено забавяне до 72 km/h
 – 2,23
 3
 Умерено ускоряване до 88 km/h
 0,89
 3
 Движение при постоянна скорост от 88 km/h за
 обиколка
 0
 3
 Умерено забавяне до 72 km/h
 – 2,23
 3
 Умерено ускоряване до 97 km/h
 0,89
 3
 Движение при постоянна скорост от 97 km/h за
 обиколка
 0
 3
 Умерено забавяне до 80 km/h
 – 2,23
 3
 Умерено ускоряване до 97 km/h
 0,89
 3
 Движение при постоянна скорост от 97 km/h за
 обиколка
 0
 3
 Умерено забавяне до спиране
 – 1,79
 4
 Работа на празен ход за 10 секунди
 0
 4
 Рязко ускоряване до 129 km/h
 1,34
 4
 Забавяне чрез движение по инерция до 113 km/h
 – 0,45
 4
 Движение при постоянна скорост от 113 km/h за


text:
обиколка
 0
 4
 Умерено забавяне до 80 km/h
 –1,34
 4
 Умерено ускоряване до 105 km/h
 0,89
 4
 Движение при постоянна скорост от 105 km/h за
 обиколка
 0
 4
 Умерено забавяне до 80 km/h
 – 1,34
 5
 Умерено ускоряване до 121 km/h
 0,45
 5
 Движение при постоянна скорост от 121 km/h за
 обиколка
 0
 5
 Умерено забавяне до 80 km/h
 – 1,34
 5
 Плавно ускоряване до 113 km/h
 0,45
 5
 Движение при постоянна скорост от 113 km/h за
 обиколка
 0
 5
 Умерено забавяне до 80 km/h
 – 1,34
 6
 Умерено ускоряване до 113 km/h
 0,89
 6
 Забавяне чрез движение по инерция до 97 km/h
 – 0,45
 6
 Движение при постоянна скорост от 97 km/h за
 обиколка
 0
 6
 Умерено забавяне до 80 km/h
 – 1,79
 6
 Умерено ускоряване до 104 km/h
 0,45
 6
 Движение при постоянна скорост от 104 km/h за
 обиколка
 0
 6
 Умерено забавяне до спиране
 – 1,79
 7
 Работа на празен ход за 45 секунди
 0
 7
 Рязко ускоряване до 88 km/h
 1,79
 7
 Движение при постоянна скорост от 88 km/h за
 обиколка
 0
 7
 Умерено забавяне до 64 km/h
 – 2,23
 7
 Умерено ускоряване до 88 km/h
 0,89
 7
 Движение при постоянна скорост от 88 km/h за
 обиколка
 0
 7
 Умерено забавяне до 64 km/h
 – 2,23
 7
 Умерено ускоряване до 80 km/h
 0,89
 7
 Движение при постоянна скорост от 80 km/h за
 обиколка
 0
 7
 Умерено забавяне до 64 km/h
 – 2,23
 7
 Умерено ускоряване до 80 km/h
 0,89
 7
 Движение при постоянна скорост от 80 km/h за
 обиколка
 0
 7
 Умерено забавяне до спиране
 – 2,23
 Стандартният пътен цикъл е представен графично на следната фигура:
 Скорост (km/h)
 Обиколки (5,95 km)
 Стандартен пътен цикъл
 ПРИЛОЖЕНИЕ 10
 СПЕЦИФИКАЦИИ НА ЕТАЛОННИТЕ ГОРИВА
 1. СПЕЦИФИКАЦИИ НА ЕТАЛОННИТЕ ГОРИВА, КОИТО ТРЯБВА ДА СЕ ИЗПОЛЗВАТ ЗА ИЗПИТВАНЕ НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА СПРЯМО ГРАНИЧНИТЕ СТОЙНОСТИ НА ЕМИСИИТЕ
 1.1. Технически характеристики на еталонното гориво, което трябва да се използва за изпитването на превозните средства, оборудвани с двигатели с принудително запалване
 Тип: бензин (E5)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности
 (1)
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Октаново число по изследователския метод, RON
 95,0
 —
 EN 25164
 проектостандарт EN ISO 5164
 Октаново число по двигателния метод, MON
 85,0
 —
 EN 25163
 проектостандарт EN ISO 5163
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 743
 756
 EN ISO 3675
 EN ISO 12185
 Налягане на парите
 kPa
 56,0
 60,0
 EN ISO 13016-1 (DVPE)
 Съдържание на вода
 % v/v
 0,015
 ASTM E 1064
 Дестилация:
 —
 изпарени при 70 °С
 % v/v
 24,0
 44,0
 EN-ISO 3405
 —
 изпарени при 100 °С
 % v/v
 48,0
 60,0
 EN-ISO 3405
 —
 изпарени при 150 °С
 % v/v
 82,0
 90,0
 EN-ISO 3405
 —
 крайна температура на кипене
 °C
 190
 210
 EN-ISO 3405
 Остатъчно вещество
 % v/v
 —
 2,0
 EN-ISO 3405
 Въглеводороден анализ:
 —
 олефини
 % v/v
 3,0
 13,0
 ASTM D 1319
 —
 ароматни съединения
 % v/v
 29,0
 35,0
 ASTM D 1319
 —
 бензен
 % v/v
 —
 1,0
 EN 12177
 —
 наситени
 % v/v
 Доклад
 ASTM 1319
 Съотношение въглерод/водород
 Доклад
 Съотношение въглерод/кислород
 Доклад
 Период на индукция (2)
 минути
 480


text:
—
 EN-ISO 7536
 Съдържание на кислород (3)
 макс.
 Доклад
 EN 1601
 Фактическо съдържание на смоли
 mg/ml
 —
 0,04
 EN-ISO 6246
 Съдържание на сяра (4)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Корозия на медна пластина
 —
 Клас 1
 EN-ISO 2160
 Съдържание на олово
 mg/l
 —
 5
 EN 237
 Съдържание на фосфор (5)
 mg/l
 —
 1,3
 ASTM D 3231
 Етанол (3)
 % v/v
 4,7
 5,3
 EN 1601
 EN 13132
 Тип: бензин (E10)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (6)
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Октаново число по изследователския метод, RON (7)
 95,0
 98,0
 EN ISO 5164
 Октаново число по двигателния метод, MON (7)
 85,0
 89,0
 EN ISO 5163
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 743,0
 756,0
 EN ISO 12185
 Налягане на парите (DVPE)
 kPa
 56,0
 60,0
 EN 13016-1
 Съдържание на вода
 % v/v
 най-много 0,05
 Външен вид при – 7 °C: прозрачен и светъл
 EN 12937
 Дестилация:
 —
 изпарени при 70 °C
 % v/v
 34,0
 46,0
 EN ISO 3405
 —
 изпарени при 100 °C
 % v/v
 54,0
 62,0
 EN ISO 3405
 —
 изпарени при 150 °C
 % v/v
 86,0
 94,0
 EN ISO 3405
 —
 крайна температура на кипене
 °C
 170
 195
 EN ISO 3405
 Остатъчно вещество
 % v/v
 —
 2,0
 EN ISO 3405
 Въглеводороден анализ:
 —
 олефини
 % v/v
 6,0
 13,0
 EN 22854
 —
 ароматни съединения
 % v/v
 25,0
 32,0
 EN 22854
 —
 бензен
 % v/v
 —
 1,00
 EN 22854
 EN 238
 —
 наситени
 % v/v
 Доклад
 EN 22854
 Съотношение въглерод/водород
 Доклад
 Съотношение въглерод/кислород
 Доклад
 Период на индукция (8)
 минути
 480
 —
 EN ISO 7536
 Съдържание на кислород (9)
 макс.
 3,3
 3,7
 EN 22854
 Промити с разтворител смоли
 (фактическо съдържание на смоли)
 mg/100ml
 —
 4
 EN ISO 6246
 Съдържание на сяра (10)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Корозия на медна пластина (3 часа, 50 °C)
 —
 Клас 1
 EN ISO 2160
 Съдържание на олово
 mg/l
 —
 5
 EN 237
 Съдържание на фосфор (11)
 mg/l
 —
 1,3
 ASTM D 3231
 Етанол (9)
 % v/v
 9,0
 10,0
 EN 22854
 Тип: Етанол (E85)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (12)
 Метод на изпитване
 (13)
 Минимум
 Максимум
 Октаново число по изследователския метод, RON
 95,0
 —
 EN ISO 5164
 Октаново число по двигателния метод, MON
 85,0
 —
 EN ISO 5163
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 Доклад
 ISO 3675
 Налягане на парите
 kPa
 40,0
 60,0
 EN ISO 13016-1 (DVPE)
 Съдържание на сяра (14)
 (15)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Устойчивост на окисление
 минути
 360
 EN ISO 7536
 Фактическо съдържание на смоли (промити с разтворител)
 mg/(100 ml)
 —
 5
 EN-ISO 6246
 Външен вид
 Определя се при по-високата стойност от околната температура и 15 °C
 Прозрачен и светъл, видимо без наличието на суспендирани или утаени замърсители
 Визуална проверка
 Етанол и висши алкохоли (18)
 % v/v
 83
 85
 EN 1601
 EN 13132
 EN 14517
 Висши алкохоли (C3 — C8)
 % v/v
 —
 2,0
 Метанол
 % v/v
 0,5
 Бензин (16)
 % v/v
 Останалата част
 EN 228
 Фосфор
 mg/l
 0,3 (17)
 ASTM D 3231
 Съдържание на вода
 % v/v
 0,3
 ASTM E 1064
 Съдържание на


text:
неорганичен хлорид
 mg/l
 1
 ISO 6227
 pHe
 6,5
 9,0
 ASTM D 6423
 Корозия на медна пластина
 (3h при 50 °C)
 Норма
 Клас 1
 EN ISO 2160
 Киселинност (като оцетна киселина CH3COOH)
 % m/m
 mg/l
 —
 0,005
 (40)
 ASTM D 1613
 Съотношение въглерод/водород
 Доклад
 Съотношение въглерод/кислород
 Доклад
 1.2. Технически характеристики на еталонното гориво, което трябва да се използва за изпитването на превозните средства, оборудвани с двигател със запалване чрез сгъстяване
 Вид: дизелово гориво (B5)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (19)
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Цетаново число (20)
 52,0
 54,0
 EN-ISO 5165
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 833
 837
 EN-ISO 3675
 Дестилация:
 —
 точка „– 50 %“
 °C
 245
 —
 EN-ISO 3405
 —
 точка „– 95 %“
 °C
 345
 350
 EN-ISO 3405
 —
 крайна температура на кипене
 °C
 —
 370
 EN-ISO 3405
 Температура на възпламеняване
 °C
 55
 —
 EN 22719
 Гранична температура на филтруемост през студен филтър (CFPP)
 °C
 —
 – 5
 EN 116
 Вискозитет при 40 °C
 mm2/s
 2,3
 3,3
 EN-ISO 3104
 Полициклични ароматни въглеводороди
 макс.
 2,0
 6,0
 EN 12916
 Съдържание на сяра (21)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 /EN ISO 20884
 Корозия на медна пластина
 —
 Клас 1
 EN-ISO 2160
 Въглероден остатък на Конрадсън (10 % DR)
 макс.
 —
 0,2
 EN-ISO 10370
 Съдържание на пепел
 макс.
 —
 0,01
 EN-ISO 6245
 Съдържание на вода
 макс.
 —
 0,02
 EN-ISO 12937
 Киселинно число (силна киселина)
 mg KOH/g
 —
 0,02
 ASTM D 974
 Устойчивост на окисление (22)
 mg/ml
 —
 0,025
 EN-ISO 12205
 Мазилна способност (HFRR сканиране на диаметъра за износване при 60 °С)
 μm
 —
 400
 EN ISO 12156
 Устойчивост на окисление при 110 °C (22)
 (24)
 h
 20,0
 EN 14112
 FAME (23)
 % v/v
 4,5
 5,5
 EN 14078
 Вид: дизелово гориво (B7)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (25)
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Цетанов индекс
 46,0
 EN ISO 4264
 Цетаново число (26)
 52,0
 56,0
 EN ISO 5165
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 833,0
 837,0
 EN ISO 12185
 Дестилация:
 —
 точка „– 50 %“
 °C
 245,0
 —
 EN ISO 3405
 —
 точка „– 95 %“
 °C
 345,0
 360,0
 EN ISO 3405
 —
 крайна температура на кипене
 °C
 —
 370,0
 EN ISO 3405
 Температура на възпламеняване
 °C
 55
 —
 EN ISO 2719
 Температура на помътняване
 °C
 —
 – 10
 EN 23015
 Вискозитет при 40 °C
 mm2/s
 2,30
 3,30
 EN ISO 3104
 Полициклични ароматни въглеводороди
 макс.
 2,0
 4,0
 EN 12916
 Съдържание на сяра
 mg/kg
 —
 10,0
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Корозия на медна пластина (3 часа, 50 °C)
 —
 Клас 1
 EN ISO 2160
 Въглероден остатък на Конрадсън (10 % DR)
 макс.
 —
 0,20
 EN ISO 10370
 Съдържание на пепел
 макс.
 —
 0,010
 EN ISO 6245
 Общо количество онечиствания
 mg/kg
 —
 24
 EN 12662
 Съдържание на вода
 mg/kg
 —
 200
 EN ISO 12937
 Киселинно число
 mg KOH/g
 —
 0,10
 EN ISO 6618
 Мазилна способност (HFRR сканиране на диаметъра за износване при 60 °С)
 μm
 —
 400
 EN ISO 12156
 Устойчивост на окисление при 110°C (27)
 h
 20,0
 EN 15751
 FAME (28)
 % v/v
 6,0
 7,0
 EN 14078
 2. СПЕЦИФИКАЦИИ НА ЕТАЛОННОТО ГОРИВО,


text:
КОИТО ТРЯБВА ДА СЕ ИЗПОЛЗВАТ ПРИ ИЗПИТВАНЕТО НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА С ДВИГАТЕЛИ С ПРИНУДИТЕЛНО ЗАПАЛВАНЕ ПРИ НИСКА ОКОЛНА ТЕМПЕРАТУРА — ИЗПИТВАНЕ ОТ ТИП VI
 Тип: бензин (E5)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (29)
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Октаново число по изследователския метод, RON
 95,0
 —
 EN 25164
 Проектостандарт EN ISO 5164
 Октаново число по двигателния метод, MON
 85,0
 —
 EN 25163
 Проектостандарт EN ISO 5163
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 743
 756
 EN ISO 3675
 EN ISO 12185
 Налягане на парите
 kPa
 56,0
 95,0
 EN ISO 13016-1 (DVPE)
 Съдържание на вода
 % v/v
 0,015
 ASTM E 1064
 Дестилация:
 —
 изпарени при 70 °С
 % v/v
 24,0
 44,0
 EN-ISO 3405
 —
 изпарени при 100 °С
 % v/v
 50,0
 60,0
 EN-ISO 3405
 —
 изпарени при 150 °С
 % v/v
 82,0
 90,0
 EN-ISO 3405
 —
 крайна температура на кипене
 °C
 190
 210
 EN-ISO 3405
 Остатъчно вещество
 % v/v
 —
 2,0
 EN-ISO 3405
 Въглеводороден анализ:
 —
 олефини
 % v/v
 3,0
 13,0
 ASTM D 1319
 —
 ароматни съединения
 % v/v
 29,0
 35,0
 ASTM D 1319
 —
 бензен
 % v/v
 —
 1,0
 EN 12177
 —
 наситени
 % v/v
 Доклад
 ASTM 1319
 Съотношение въглерод/водород
 Доклад
 Съотношение въглерод/кислород
 Доклад
 Период на индукция (30)
 минути
 480
 —
 EN-ISO 7536
 Съдържание на кислород (31)
 макс.
 Доклад
 EN 1601
 Фактическо съдържание на смоли
 mg/ml
 —
 0,04
 EN-ISO 6246
 Съдържание на сяра (32)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Корозия на медна пластина
 —
 Клас 1
 EN-ISO 2160
 Съдържание на олово
 mg/l
 —
 5
 EN 237
 Съдържание на фосфор (33)
 mg/l
 —
 1,3
 ASTM D 3231
 Етанол (31)
 % v/v
 4,7
 5,3
 EN 1601
 EN 13132
 Тип: бензин (E10)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (34)
 Метод на изпитване
 Минимум
 Максимум
 Октаново число по изследователския метод, RON (35)
 95,0
 98,0
 EN ISO 5164
 Октаново число по двигателния метод, MON (35)
 85,0
 89,0
 EN ISO 5163
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 743,0
 756,0
 EN ISO 12185
 Налягане на парите (DVPE)
 kPa
 56,0
 95,0
 EN 13016-1
 Съдържание на вода
 % v/v
 най-много 0,05
 Външен вид при – 7 °C: прозрачен и светъл
 EN 12937
 Дестилация:
 —
 изпарени при 70 °C
 % v/v
 34,0
 46,0
 EN ISO 3405
 —
 изпарени при 100 °C
 % v/v
 54,0
 62,0
 EN ISO 3405
 —
 изпарени при 150 °C
 % v/v
 86,0
 94,0
 EN ISO 3405
 —
 крайна температура на кипене
 °C
 170
 195
 EN ISO 3405
 Остатъчно вещество
 % v/v
 —
 2,0
 EN ISO 3405
 Въглеводороден анализ:
 —
 олефини
 % v/v
 6,0
 13,0
 EN 22854
 —
 ароматни съединения
 % v/v
 25,0
 32,0
 EN 22854
 —
 бензен
 % v/v
 —
 1,00
 EN 22854
 EN 238
 —
 наситени
 % v/v
 Доклад
 EN 22854
 Съотношение въглерод/водород
 Доклад
 Съотношение въглерод/кислород
 Доклад
 Период на индукция (36)
 минути
 480
 —
 EN ISO 7536
 Съдържание на кислород (37)
 макс.
 3,3
 3,7
 EN 22854
 Промити с разтворител смоли
 (фактическо съдържание на смоли)
 mg/100ml
 —
 4
 EN ISO 6246
 Съдържание на сяра (38)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Корозия на медна пластина (3 часа, 50 °C)
 —
 Клас 1
 EN


text:
ISO 2160
 Съдържание на олово
 mg/l
 —
 5
 EN 237
 Съдържание на фосфор (39)
 mg/l
 —
 1,3
 ASTM D 3231
 Етанол (37)
 % v/v
 9,0
 10,0
 EN 22854
 Тип: Етанол (E75)
 Параметър
 Мерна единица
 Гранични стойности (40)
 Метод на изпитване (41)
 Минимум
 Максимум
 Октаново число по изследователския метод, RON
 95
 —
 EN ISO 5164
 Октаново число по двигателния метод, MON
 85
 —
 EN ISO 5163
 Плътност при 15 °C
 kg/m3
 Доклад
 EN ISO 12185
 Налягане на парите
 kPa
 50
 60
 EN ISO 1 30 16-1 (DVPE)
 Съдържание на сяра (42)
 (43)
 mg/kg
 —
 10
 EN ISO 20846
 EN ISO 20884
 Устойчивост на окисление
 минути
 360
 —
 EN ISO 7536
 Фактическо съдържание на смоли
 (промити с разтворител)
 mg/100ml
 —
 4
 EN ISO 6246
 Външният вид се определя при по-високата стойност от околната температура и 15 °C
 Прозрачен и светъл, видимо без наличието на суспендирани или утаени замърсители
 Визуална проверка
 Етанол и висши алкохоли (46)
 % v/v
 70
 80
 EN 1601
 EN 13132
 EN 1451 7
 Висши алкохоли (C3 - C8)
 % v/v
 —
 2
 Метанол
 —
 0,5
 Бензин (44)
 % v/v
 Останалата част
 EN 228
 Фосфор
 mg/l
 0,3 (45)
 EN 15487
 ASTM D 3231
 Съдържание на вода
 % v/v
 —
 0,3
 ASTM E 1064
 EN 15 489
 Съдържание на неорганичен хлорид
 mg/1
 —
 1
 ISO 6227 — EN 15492
 pHe
 6,5
 9
 ASTM D 6423
 EN 15490
 Корозия на медна пластина
 (3h при 50 °C)
 Норма
 Клас I
 EN ISO 2160
 Киселинност
 (като оцетна киселина CH3COOH)
 % (m/m)
 0,005
 ASTM 0161 3
 EN 15491
 mg/1
 40
 Съотношение въглерод/водород
 Доклад
 Съотношение въглерод/кислород
 Доклад
 (1) Посочените в спецификациите стойности са „реални стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“. За фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост).
 Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (2) Горивото може да съдържа инхибитори на окислението и инхибитори на метали, които се използват обикновено за стабилизиране на бензинови потоци в нефтозаводите, но добавките от типа на миещи средства/диспергатори и разтворими масла не са разрешени.
 (3) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол, отговарящ на спецификациите EN 15376.
 (4) Докладва се действителното съдържание на сяра в горивото, използвано за изпитването от тип I.
 (5) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (6) Посочените в спецификациите стойности са „реални стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за


text:
изпитване“, за фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост). Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (7) Изважда се корекционен коефициент 0,2 за MON и RON при изчисление на крайния резултат в съответствие с EN 228:2008.
 (8) Горивото може да съдържа инхибитори на окислението и инхибитори на метали, които се използват обикновено за стабилизиране на бензинови потоци в нефтозаводите, но добавките от типа на миещи средства/диспергатори и разтворими масла не са разрешени.
 (9) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол. Използваният етанол трябва да отговаря на EN 15376.
 (10) Докладва се действителното съдържание на сяра на горивото, използвано за изпитването от тип I.
 (11) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (12) Посочените в спецификациите стойности са „реални стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“, за фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост).
 Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (13) В случаи на спорове се прилагат процедурите за решаването им и за обясняване на резултатите въз основа на прецизността на изпитвателния метод, описани в EN ISO 4259.
 (14) В случай на национален спор относно съдържанието на сяра се прави позоваване на EN ISO 20846 или EN ISO 20884, подобно на позоваването в националното допълнение на EN 228.
 (15) Докладва се действителното съдържание на сяра в горивото, използвано за изпитването от тип I.
 (16) Съдържанието на безоловен бензин може да бъде определено като 100 минус сбора на съдържанието на вода и алкохоли, изразено в проценти.
 (17) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (18) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол, отговарящ на спецификациите EN 15376.
 (19) Посочените в спецификациите стойности са „реални стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“. За фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на


text:
максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост).
 Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (20) Обхватът на цетановото число не е в съответствие с изискването за минимален обхват от 4R. В случай на спор обаче между доставчика на гориво и потребителя на гориво могат да се използват условията в ISO 4259, за да се разрешат такива спорове, при условие че са направени повторни измервания, достатъчен брой за достигане на необходимата прецизност, а не отделни определяния.
 (21) Докладва се действителното съдържание на сяра в горивото, използвано за изпитването от тип I.
 (22) Макар устойчивостта на окисление да се следи, има вероятност срокът на съхранение да е ограничен. Трябва да се потърси съветът на доставчика относно условията и срока на годност.
 (23) Съдържанието на FAME трябва да отговаря на спецификациите на EN 14214.
 (24) Устойчивостта на окисление може да бъде доказана чрез EN-ISO 12205 или EN 14112. Това изискване трябва да бъде преразгледано въз основа на оценки по CEN/TC19 на данни за окислителната устойчивост и граничните стойности при изпитванията.
 (25) Посочените в спецификациите стойности са „реални стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“. За фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост). Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (26) Обхватът на цетановото число не е в съответствие с изискването за минимален обхват от 4R. В случай на спор обаче между доставчика на гориво и потребителя на гориво могат да се използват условията в ISO 4259, за да се разрешат такива спорове, при условие че са направени повторни измервания, достатъчен брой за достигане на необходимата прецизност, а не отделни определяния.
 (27) Макар устойчивостта на окисление да се следи, има вероятност срокът на съхранение да е ограничен. Трябва да се потърси съветът на доставчика относно условията и срока на годност.
 (28) Съдържанието на FAME трябва да отговаря на спецификациите на EN 14214.
 (29) Посочените в спецификациите стойности са „реални стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“. За фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална


text:
стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост).
 Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (30) Горивото може да съдържа инхибитори на окислението и инхибитори на метали, които се използват обикновено за стабилизиране на бензинови потоци в нефтозаводите, но добавките от типа на миещи средства/диспергатори и разтворими масла не са разрешени.
 (31) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол, отговарящ на спецификациите EN 15376.
 (32) Докладва се действителното сярно съдържание на горивото, използвано за изпитването от тип VI.
 (33) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (34) Посочените в спецификациите стойности са „реални стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“, за фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минимална разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност минималната разлика е 4R (R = възпроизводимост). Въпреки тази мярка, необходима по технически причини, производителят на горива трябва да се стреми към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат условията на стандарта ISO 4259.
 (35) Изважда се корекционен коефициент 0,2 за MON и RON при изчисление на крайния резултат в съответствие с EN 228:2008.
 (36) Горивото може да съдържа инхибитори на окислението и инхибитори на метали, които се използват обикновено за стабилизиране на бензинови потоци в нефтозаводите, но добавките от типа на миещи средства/диспергатори и разтворими масла не са разрешени.
 (37) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол. Използваният етанол трябва да отговаря на EN 15376.
 (38) Докладва се действителното съдържание на сяра на горивото, използвано за изпитването от тип I.
 (39) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (40) Посочените в спецификациите стойности са „реални стойности“. За установяване на техните гранични стойности са приложени условията на стандарт ISO 4259 „Нефтопродукти. Определяне и прилагане на данни за прецизност относно методите за изпитване“. За фиксирането на минимална стойност се взема под внимание минималната разлика от 2R над нулата; за определянето на максимална и минимална стойност използваната минимална разлика е била 4R (R = възпроизводимост). Въпреки тази процедура, необходима по технически причини, производителите на горива трябва да се стремят към нулева стойност, когато максималната изисквана стойност е 2R, и към средната стойност, когато са посочени максимална и минимална гранична стойност. В случай, когато трябва да се изясни въпросът за съответствието на определено гориво спрямо изискванията на спецификациите, се прилагат


text:
условията на стандарта ISO 4259.
 (41) В случаи на спорове се прилагат процедурите за решаването им и за обясняване на резултатите въз основа на прецизността на изпитвателния метод, описани в EN ISO 4259.
 (42) В случай на национален спор относно съдържанието на сяра се прави позоваване на EN ISO 20846 или EN ISO 20884, подобно на позоваването в националното допълнение на EN 228.
 (43) Докладва се действителното съдържание на сяра в горивото, използвано за изпитването от тип VI.
 (44) Съдържанието на безоловен бензин може да бъде определено като 100 минус сбора на съдържанието на вода и алкохоли, изразено в проценти.
 (45) Към това еталонно гориво не трябва да се добавят умишлено съединения, съдържащи фосфор, желязо, манган или олово.
 (46) Единственият окислител, който умишлено се добавя към еталонното гориво, е етанол, отговарящ на спецификациите EN 15376.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 10A
 СПЕЦИФИКАЦИИ НА ЕТАЛОННИТЕ ГАЗООБРАЗНИ ГОРИВА
 1. СПЕЦИФИКАЦИИ НА ЕТАЛОННИТЕ ГАЗООБРАЗНИ ГОРИВА
 1.1. Технически данни на еталонните горива от втечнен нефтен газ (ВНГ), използвани за изпитване на превозни средства спрямо граничните стойности на емисиите, дадени в таблица 1 в точка 5.3.1.4. от настоящото правило — изпитване от тип I
 Тип: Дизелово гориво (B5/B7) [11]
 Параметър
 Мерна единица
 Гориво А
 Гориво В
 Метод на изпитване
 Състав:
 ISO 7941
 Съдържание на C3
 обемни %
 30 ± 2
 85 ± 2
 Съдържание на C4
 обемни %
 Останалата част (1)
 Останалата част (1)
 < C3, > C4
 обемни %
 2 макс.
 2 макс.
 олефини
 обемни %
 12 макс.
 15 макс.
 Остатък при изпарение mg/kg макс. 50
 mg/kg
 50 макс.
 50 макс.
 ISO 13757 или
 EN 15470
 Вода при 0°C
 Без
 Без
 EN 15469
 Общо съдържание на сяра mg/kg макс. 50
 mg/kg
 50 макс.
 50 макс.
 EN 24260 или
 ASTM 6667
 Сероводород
 няма
 няма
 ISO 8819
 Корозия на медна пластина
 Норма
 Клас 1
 Клас 1
 ISO 6251 (2)
 Мирис
 Характерен
 Характерен
 Октаново число по двигателния метод
 Мин. 89
 Мин. 89
 EN 589 приложение Б
 1.2. Технически данни на еталонните горива от природен газ (ПГ) или биометан
 Тип: ПГ/биометан
 Характеристики
 Единици
 База
 Гранични стойности
 Метод на изпитване
 Мин.
 Макс.
 Еталонно гориво
 Състав:
 Метан
 Моларни %
 100
 99
 100
 ISO 6974
 Останалата част (3)
 Моларни %
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 Моларни %
 ISO 6974
 Съдържание на сяра
 mg/m3
 (4)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Число на Вобе (нетно)
 MJ/m3
 (5)
 48,2
 47,2
 49,2
 Еталонно гориво G25
 Състав:
 Метан
 Моларни %
 86
 84
 88
 ISO 6974
 Останалата част (3)
 Моларни %
 —
 —
 1
 ISO 6974
 N2
 Моларни %
 14
 12
 16
 ISO 6974
 Съдържание на сяра
 mg/m3
 (4)
 —
 —
 10
 ISO 6326-5
 Число на Вобе (нетно)
 MJ/m3
 (5)
 39,4
 38,2
 40,6
 1.3. Технически данни на водорода за двигатели с вътрешно горене
 Тип: водород за двигатели с вътрешно горене
 Характеристики
 Единици
 Гранични стойности
 Метод на изпитване
 минимална
 максимална
 Чистота на водорода
 молни части в %
 98
 100
 ISO 14687-1
 Общо въглеводороди
 μmol/mol
 0
 100
 ISO 14687-1
 Вода (6)
 μmol/mol
 0
 (7)
 ISO 14687-1
 Кислород
 μmol/mol
 0
 (7)
 ISO 14687-1
 Аргон
 μmol/mol
 0
 (7)
 ISO 14687-1
 Азот
 μmol/mol
 0
 (7)


text:
ISO 14687-1
 CO
 μmol/mol
 0
 1
 ISO 14687-1
 Сяра
 μmol/mol
 0
 2
 ISO 14687-1
 Постоянни частици (8)
 ISO 14687-1
 1.4. Технически данни на водорода за превозните средства с горивни елементи
 Тип: Водород за превозни средства с горивни елементи
 Характеристики
 Единици
 Гранични стойности
 Метод на изпитване
 минимална
 максимална
 Водород (9)
 молни части в %
 99,99
 100
 ISO 14687-2
 Общо газове (10)
 μmol/mol
 0
 100
 Общо въглеводороди
 μmol/mol
 0
 2
 ISO 14687-2
 Вода
 μmol/mol
 0
 5
 ISO 14687-2
 Кислород
 μmol/mol
 0
 5
 ISO 14687-2
 Хелий (He), Азот (N2), Аргон (Ar)
 μmol/mol
 0
 100
 ISO 14687-2
 CO2
 μmol/mol
 0
 2
 ISO 14687-2
 CO
 μmol/mol
 0
 0,2
 ISO 14687-2
 Общо серни съединения
 μmol/mol
 0
 0,004
 ISO 14687-2
 Формалдехид (HCHO)
 μmol/mol
 0
 0,01
 ISO 14687-2
 Мравчена киселина (HCOOH)
 μmol/mol
 0
 0,2
 ISO 14687-2
 Амоняк (NH3)
 μmol/mol
 0
 0,1
 ISO 14687-2
 Общо халогенирани съединения
 μmol/mol
 0
 0,05
 ISO 14687-2
 Размер на частиците
 μm
 0
 10
 ISO 14687-2
 Концентрация на частиците
 μg/l
 0
 1
 ISO 14687-2
 1.5. Технически данни на горивата от водород и ПГ/биометан
 Тип: H2ПГ
 Горивата от водород и ПГ/биометан, съставящи смес с H2ПГ, трябва поотделно да отговарят на съответните изисквания към тях, посочени в настоящото приложение.
 (1) Останалата част се отчита, както следва: Останалата част = 100 – C3 ≤ C3 ≥ C4.
 (2) Възможно е този метод да не отрази точно наличието на корозионно активни вещества, ако пробата съдържа инхибитори на корозията или други химикали, които намаляват корозионното действие на пробата върху медната пластина. По тази причина добавянето на такива съединения с единствената цел да се повлияе на резултатите от изпитването е забранено.
 (3) Инертни вещества (различни от N2) + C2 + C2+.
 (4) Стойност, която се определя при температура 293,2 K (20 °C) и налягане 101,3 kPa.
 (5) Стойност, която се определя при температура 273,2 K (0 °C) и налягане 101,3 kPa.
 (6) Без кондензиране.
 (7) Смес от вода, кислород, азот и аргон: 1 900 μmol/mol.
 (8) Водородът не трябва да съдържа прах, пясък, пръст, смоли, масла или други вещества в количество, достатъчно да повреди оборудването на станцията за зареждане с гориво или двигателя на зарежданото превозно средство.
 (9) Индексът на водородното гориво се определя чрез изваждане на общото съдържание на неводородните газообразни компоненти, изброени в таблицата („Общо газове“), изразени в моларни %, от 100 моларни %. Той е по-малък от сбора от максимално допустимите гранични стойности на всички неводородни компоненти, посочени в таблицата.
 (10) Стойността на „общо газове“ е сбор от стойностите на неводородните компоненти, изброени в таблицата, с изключение на частиците.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 11
 БОРДОВА ДИАГНОСТИКА (БД) ЗА МОТОРНИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 В настоящото приложение са описани функционалните аспекти на системите за бордова диагностика (БД) за контрол на емисиите от моторните превозни средства.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 Само за целите на настоящото приложение:
 2.1.
 „БД“ е система за бордова диагностика за контрол на емисиите, която е в състояние да идентифицира вероятните неизправности чрез кодове за неизправности, съхранявани в компютърна памет.
 2.2.
 „Тип превозно средство“ е категория моторни превозни средства, които не се различават по отношение на основните характеристики на двигателя и системата


text:
за БД.
 2.3.
 „Фамилия превозни средства“ е група превозни средства на даден производител, които поради техните конструктивни характеристики се очаква да притежават сходни характеристики по отношение на емисиите отработили газове и на системата за БД. Всяко превозно средство от дадена фамилия трябва да отговаря на изискванията на настоящото правило, посочени в допълнение 2 към настоящото приложение.
 2.4.
 „Система за контрол на емисиите“ включва електронния контролер за управление на двигателя и всеки компонент, свързан с емисиите в изпускателната или изпарителната уредба, който осигурява входни данни за този контролер или получава изходни данни от него.
 2.5.
 „Индикатор за неизправност (ИН)“ е визуален или звуков индикатор, който ясно предупреждава водача на превозното средство в случай на неизправност на компонент, свързан с емисиите, който е включен към системата за БД или е част от самата система за БД.
 2.6.
 „Неизправност“ е неизправност на компонент или система, свързани с емисиите, евентуално водеща до надвишаване на граничните стойности на емисиите, посочени в точка 3.3.2. от настоящото приложение, или до невъзможност на системата за БД да изпълнява основните изисквания за наблюдение, определени в настоящото приложение.
 2.7.
 „Вторичен въздух“ е въздухът, който се вкарва в изпускателната уредба чрез помпа или всмукателна клапа или чрез друго средство и който е предназначен да подпомогне окислението на НС и СО, съдържащи се в потока отработили газове.
 2.8.
 „Прекъсване на запалването на двигател“ е липсата на горене в цилиндъра на двигател с принудително запалване, дължащо се на липса на искра, неправилно дозиране на горивото, влошено сгъстяване или друга причина. При наблюдението със система за БД това е процентът на прекъсвания на запалването спрямо общ брой запалвания (заявен от производителя), който би довел до емисии, надвишаващи граничните стойности, посочени в точка 3.3.2. от настоящото приложение, или до такъв процент, който би довел до прегряване на катализатора или катализаторите на изпускателната уредба, предизвиквайки необратими повреди.
 2.9.
 „Изпитване от тип I“ е цикълът на движение (част първа и част втора), използван за одобрение по отношение на емисиите и подробно описан в таблици A4a/1 и A4a/2 от приложение 4а към настоящото правило.
 2.10.
 „Цикъл на движение“ се състои от пускане на двигателя, режим на движение, при който би могла да се установи евентуална неизправност, и изключване на двигателя.
 2.11.
 „Подгряващ цикъл“ е работата на превозното средство, която е достатъчна, за да се повиши температурата на охлаждащата течност с поне 22 K от момента на пускане на двигателя и тя да достигне стойност, не по-ниска от 343 K (70° С).
 2.12.
 „Регулиране на горивната смес“ са настройките чрез обратна връзка на основния режим на подаване на гориво. Краткотрайното регулиране на горивната смес са динамични или моментни настройки. Дълготрайното регулиране на горивната смес са такива постепенни настройки на режима за регулиране на горивната смес, които са много по-постепенни в сравнение с краткотрайното регулиране. Тези дълготрайни настройки компенсират разликите между отделните автомобили и постепенните промени, които настъпват с времето.
 2.13.
 „Изчислена стойност на товара“ е отношението на текущия въздушен дебит, разделен на максималния въздушен дебит, с корекция за надморската височина, ако това е необходимо. Така дефинирана, тази стойност представлява


text:
безразмерно число, което не е специфично за определен вид двигател и дава на обслужващия техник указание за използвания капацитет на двигателя (при 100 % отворена дроселна клапа).
 2.14.
 „Зададен постоянен режим на емисиите“ се отнася за случая, когато контролерът за управление на двигателя се превключва постоянно на настройка, при която не се изисква сигнал от неизправен компонент или система, които биха предизвикали увеличаване на емисиите от превозното средство на равнище над граничните стойности, посочени в точка 3.3.2. от настоящото приложение.
 2.15.
 „Вал за отвеждане на мощност“ е вал, управляван от двигателя за целите на задвижването на помощно оборудване, навесено на превозното средство.
 2.16.
 „Достъп“ е предоставяне на всички данни от БД по отношение на емисиите, включително всички кодове за неизправности, необходими за проверка, диагностика, обслужване или ремонт на части на превозното средство, свързани с емисиите, чрез серийния интерфейс за свързване на стандартното оборудване за диагностика (съгласно точка 6.5.3.5 от допълнение 1 към настоящото приложение).
 2.17.
 „Неограничен“ е:
 2.17.1.
 достъп, който не зависи от код за достъп, предоставян единствено от производителя, или подобно устройство; или
 2.17.2.
 достъп, позволяващ оценка на получените данни, без необходимостта от каквато и да е уникална декодираща информация, освен ако тази информация е стандартизирана.
 2.18.
 „Стандартизиран“ означава, че цялата информация за потока от данни, включително всички използвани кодове за неизправности, се получава само в съответствие с промишлените стандарти, които поради факта, че форматът и разрешените им варианти са ясно определени, осигуряват максимална степен на хармонизация в автомобилната промишленост, и чиято употреба е изрично разрешена от настоящото правило.
 2.19.
 „Информация за ремонта“ е цялата информация, която е необходима за диагностика, обслужване, проверка, периодично наблюдение или ремонт на превозното средство и която производителите предоставят на своите оторизирани търговци/сервизи. Когато е необходимо, тази информация включва сервизни ръководства, технически наръчници, диагностична информация (напр. минимални и максимални теоретични стойности за измерванията), схеми на електрическата инсталация, идентификационния номер на софтуера за калибриране, приложим за типа превозно средство, инструкции за отделни и специални случаи, информация относно инструментите и оборудването, информация за база данни и двупосочни данни за наблюдение и изпитване. Производителят не е задължен да предоставя информация, която е обект на права върху интелектуална собственост или е специфично експертно знание на производителите и/или доставчиците на оригинално оборудване; в този случай необходимата техническа информация не може да се задържа необосновано.
 2.20.
 „Недостатък“ в контекста на системи за БД е случаят, когато най-много два наблюдавани отделни компонента или системи притежават временни или постоянни работни характеристики, намаляващи възможността за ефективно наблюдение на тези компоненти или системи от БД, или когато те не отговарят на всички други конкретни изисквания към БД. Превозните средства могат да получават одобрение на типа, да бъдат регистрирани и продавани с такива недостатъци в съответствие с разпоредбите на точка 4 от настоящото приложение.
 3. ИЗИСКВАНИЯ И ИЗПИТВАНИЯ
 3.1. Всички превозни средства трябва да бъдат оборудвани със система за БД, която е разработена, конструирана и монтирана в превозното средство по такъв начин, че да може да идентифицира типовете влошаване или неизправности през целия период на експлоатация на превозното средство. При оценяване на постигането на тази


text:
цел органът по одобряването на типа приема, че превозните средства с изминат пробег, надвишаващ пробега при изпитване за дълготрайност от тип V (съгласно приложение 9 към настоящото правило), посочен в точка 3.3.1 от настоящото приложение, могат да покажат известно влошаване на системата за БД, при което могат да бъдат превишени граничните стойности на емисиите, посочени в точка 3.3.2 от настоящото приложение, преди системата за БД да сигнализира за неизправност на водача на превозното средство.
 3.1.1. Достъпът до системата за БД, който е необходим за проверка, диагностика, обслужване или ремонт на превозното средство, трябва да е неограничен и стандартизиран. Всички кодове за неизправности, свързани с емисиите, трябва да отговарят на изискванията от точка 6.5.3.4 от допълнение 1 към настоящото приложение.
 3.1.2. Не по-късно от три месеца след като е предоставил на оторизиран търговец или сервиз информацията за ремонта, производителят трябва да предостави тази информация (включително всички последващи изменения и допълнения) срещу разумно и недискриминационно заплащане и да уведоми за това органа по одобряването на типа.
 В случай на неизпълнение на тези разпоредби органът по одобряването на типа трябва да предприеме действия за осигуряване на достъп до тази информация за ремонта в съответствие с процедурите, посочени за одобрението на типа и контрола по време на експлоатация.
 3.2. Системата за БД трябва да е проектирана, конструирана и монтирана на превозното средство по такъв начин, че превозното средство да отговаря на изискванията на настоящото приложение при нормални условия на употреба.
 3.2.1. Временно блокиране на системата за БД
 3.2.1.1. Производителят може да предвиди блокиране на системата за БД, ако нейните възможности за наблюдение се влияят от ниски нива на горивото. Такова блокиране не трябва да е възможно при количество на горивото в резервоара над 20 % от номиналната вместимост на резервоара за горивото.
 3.2.1.2. Производителят може да предвиди блокиране на системата за БД при околна температура по време на пускане на двигателя под 266 K (– 7 °C) или при надморска височина от повече от 2 500 метра, ако производителят представи данни и/или инженерна оценка, които показват съответно, че наблюдението няма да е надеждно при такива условия. Също така производителят може да поиска блокиране на системата за БД и при други околни температури по време на пускане на двигателя, ако с данни и/или инженерна оценка докаже пред органа евентуална погрешна диагностика при такива условия. В случай че граничните стойности на системата за БД бъдат надвишени по време на период на регенериране, не е необходимо светването на индикатор за неизправност (ИН), ако няма наличие на дефект.
 3.2.1.3. За превозните средства, проектирани с възможност за включване на валове за отвеждане на мощност, се допуска блокиране на засегнатите системи за наблюдение, само ако то се извършва при включен вал за отвеждане на мощност.
 В допълнение към разпоредбите на настоящата точка производителят може временно да блокира системата за БД при следните условия:
 а)
 превозни средства, предназначени да работят със смес от горива, или едно-/двугоривни превозни средства, работещи с газ — за 1 минута след презареждане, за да се позволи на ECU да определи качеството и състава на горивото;
 б)


text:
за двугоривни превозни средства — за 5 секунди след превключване към друг вид гориво, необходими за пренастройване на параметрите на двигателя;
 в)
 производителят може да не спази тези времеви ограничения, ако е в състояние да докаже, че стабилизирането на горивната уредба след презареждане или преминаване към друг вид гориво отнема повече време по обосновани технически причини. При всички случаи системата за БД трябва да бъде отново активирана веднага след като са определени качеството и съставът на горивото или след като са пренастроени параметрите на двигателя.
 3.2.2. Прекъсване на запалването на двигател в превозни средства с двигатели с принудително запалване
 3.2.2.1. При специфични честоти на въртене и натоварвания на двигателя производителите могат да приемат и по-висок процент на прекъсвания на запалването като критерий за неизправност от процента, който е заявен пред органа, ако може да се докаже пред органа, че установяването на по-ниски нива на прекъсване на запалването не би било надеждно.
 3.2.2.2. Ако производителят може да докаже пред органа, че откриването на по-висок процент на прекъсвания на запалването продължава да е неосъществимо или че прекъсването на запалването е неразличимо от други явления (напр. лоши пътища, превключвания на предавки, период след пускането на двигателя и др.), системата за наблюдение на прекъсванията на запалването може да бъде блокирана при наличието на такива условия. др.), системата за наблюдение на прекъсванията на запалването може да бъде блокирана при наличието на такива условия.
 3.2.3. Откриването на влошаване или неизправности може да се извърши и извън цикъла на движение (напр. след спиране на двигателя).
 3.3. Описание на изпитванията
 3.3.1. Изпитванията се провеждат върху превозното средство, използвано за изпитването за дълготрайност от тип V, описано в приложение 9 към настоящото правило, като се следва методиката на изпитване от допълнение 1 към настоящото приложение. Изпитванията се извършват след приключване на изпитването за дълготрайност от тип V.
 В случаите, когато не се провежда изпитване за дълготрайност от тип V, или при поискване от страна на производителя се допуска използването на представително превозно средство с подходяща степен на износване за тези изпитвания за доказване на работата на БД.
 3.3.2. Системата за БД трябва да показва евентуалната неизправност на компонент или система, свързани с емисиите, когато тази неизправност доведе до емисии, надхвърлящи граничните стойности, представени в таблица А11/1, таблица А11/2 или таблица А11/3, в съответствие с разпоредбите на точка 12 от настоящото правило.
 3.3.2.1. В таблица А11/1 са посочени граничните стойности за БД за превозните средства, които са получили одобрение на типа в съответствие с граничните стойности за емисиите по таблица 1 от точка 5.3.1.4 на настоящото правило след датите по точки 12.2.3 и 12.2.4 от настоящото правило, съответно за одобрения на нови типове и нови превозни средства:
 Таблица A11/1
 Окончателни гранични стойности за БД
 Базова маса
 Базова маса (БМ)
 (kg)
 Маса на въглеродния оксид
 Маса на неметановите въглеводороди
 Маса на азотните оксиди
 Маса на частиците (1)
 Брой на частиците (1)
 (CO)
 (mg/km)
 (NMHC)
 (mg/km)
 (NOx)
 (mg/km)
 (PM)
 (mg/km)
 (PN)
 (#/km)
 Категория
 Клас
 принудително запалване
 запалване чрез сгъстяване
 принудително запалване
 запалване чрез сгъстяване
 принудително запалване
 Запал ване чрез сгъстяване
 запалване чрез


text:
сгъстяване
 Прин удите лно запалване
 запалване чрез сгъстяване
 принудително запалване
 M
 —
 Всички
 1 900
 1 750
 170
 290
 90
 140
 12
 12
 N1
 I
 RM ≤ 1 305
 1 900
 1 750
 170
 290
 90
 140
 12
 12
 II
 1 305 < RM ≤ 1 760
 3 400
 2 200
 225
 320
 110
 180
 12
 12
 III
 1 760 < RM
 4 300
 2 500
 270
 350
 120
 220
 12
 12
 N2
 —
 Всички
 4 300
 2 500
 270
 350
 120
 220
 12
 12
 Легенда:
 принудително запалване
 принудително запалване
 запалване чрез сгъстяване
 Запалване чрез сгъстяване
 3.3.2.2. До датите по точки 12.2.3 и 12.2.4 от настоящото правило, съответно за одобрения на нови типове и нови превозни средства, граничните стойности за БД в таблица А11/2 се прилагат за превозните средства, получили одобрение на типа в съответствие с граничните стойности за емисиите по таблица 1 в точка 5.3.1.4 от настоящото правило, по избор на производителя:
 Таблица A11/2
 Предварителни гранични стойности за БД
 Базова маса
 Базова маса (БМ)
 (kg)
 Маса на въглеродния оксид
 Маса на неметановите въглеводороди
 Маса на азотните оксиди
 Маса на частиците (2)
 (CO)
 (mg/km)
 (NMHC)
 (mg/km)
 (NOx)
 (mg/km)
 (PM)
 (mg/km)
 Категория
 Клас
 принудително запалване
 запалване чрез сгъстяване
 принудително запалване
 запалване чрез сгъстяване
 принудително запалване
 запалване чрез сгъстяване
 запалване чрез сгъстяване
 принудително запалване
 M
 —
 Всички
 1 900
 1 750
 170
 290
 150
 180
 25
 25
 N1
 I
 RM ≤ 1 305
 1 900
 1 750
 170
 290
 150
 180
 25
 25
 II
 1 305 < RM ≤ 1 760
 3 400
 2 200
 225
 320
 190
 220
 25
 25
 III
 1 760 < RM
 4 300
 2 500
 270
 350
 210
 280
 30
 30
 N2
 —
 Всички
 4 300
 2 500
 270
 350
 210
 280
 30
 30
 Легенда:
 принудително запалване
 принудително запалване
 запалване чрез сгъстяване
 запалване чрез сгъстяване
 3.3.2.3. Граничните стойности за БД за превозните средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване, които отговарят на граничните стойности за емисиите по таблица 1 в точка 5.3.1.4 от настоящото правило и които са получили одобрение на типа преди датите по точка 12.2.1 от настоящото правило, са дадени в таблица А11/3. Тези гранични стойности спират да се прилагат от датите по точка 12.2.2 от настоящото правило за нови превозни средства, които трябва да се регистрират, продават или пускат в експлоатация.
 Таблица A11/3
 Временни гранични стойности за БД
 Базова маса
 Базова маса (БМ)
 (kg)
 Маса на въглеродния оксид
 Маса на неметановите въглеводороди
 Маса на азотните оксиди
 Маса на частиците
 (CO)
 (mg/km)
 (NMHC)
 (mg/km)
 (NOx)
 (mg/km)
 (PM)
 (mg/km)
 Категория
 Клас
 запалване чрез сгъстяване
 запалване чрез сгъстяване
 запалване чрез сгъстяване
 запалване чрез сгъстяване
 M
 —
 Всички
 1 900
 320
 240
 50
 N1
 I
 БМ ≤ 1 305
 1 900
 320
 240
 50
 II
 1 305 < БМ ≤ 1 760
 2 400
 360
 315
 50
 III
 1 760 < RM
 2 800
 400
 375
 50
 N2
 —
 Всички
 2 800
 400
 375
 50
 Легенда:
 принудително запалване
 принудително запалване
 запалване чрез сгъстяване
 запалване чрез сгъстяване
 3.3.3. Изисквания за следене за превозните средства с двигатели с принудително запалване


text:
За да отговори на изискванията от точка 3.3.2 от настоящото приложение, системата за БД трябва да следи като минимум следните показатели:
 3.3.3.1.
 Намаляване на ефективността на каталитичните преобразуватели по отношение на емисиите на NMHC и NOx. Производителите могат да наблюдават само челния катализатор или същия в комбинация със следващия катализатор(и) по пътя на отработилите газове. Всеки наблюдаван катализатор или комбинация от катализатори се смята за неизправен, когато емисиите надвишат граничните стойности за NMHC или NOx, предвидени в точка 3.3.2 от настоящото приложение.
 3.3.3.2.
 Наличието на прекъсване на запалването на двигателя в работната зона от диаграмата на двигателя, ограничена от следните линии:
 а)
 максимална честота на въртене 500 min– 1 или с 1 000 min– 1 повече от най-високата стойност на честота на въртене, достигната по време на цикъл на изпитване от тип I (валидна е по-ниската от тези две стойности);
 б)
 линията на положителния въртящ момент (т.е. натоварване на двигателя при предавателна кутия в неутрално положение);
 в)
 линия, която свързва следните работни точки на двигателя: точката от линията на положителния въртящ момент при 3 000 min– 1 и точка от линията на максималната честота на въртене, както е посочено по-горе в буква а), като подналягането в колектора на двигателя е с 13,33 кРа по-ниско в сравнение със съответстващото на линията на положителния въртящ момент.
 3.3.3.3.
 Влошаването на състоянието на кислородния датчик
 Настоящата точка означава, че трябва да се наблюдава за влошаване на всички кислородни датчици, монтирани и използвани за наблюдение на неизправностите на каталитичния преобразувател съгласно изискванията на настоящото приложение.
 3.3.3.4.
 Ако са действащи при избрания вид гориво, други системни компоненти или системи за контрол на емисиите или имащи отношение към емисиите компоненти или системи на силовото предаване, които са свързани към компютър и чиято неизправност може да доведе до емисии от изпускателната уредба, превишаващи граничните стойности на СБД, посочени в точка 3.3.2 от настоящото приложение.
 3.3.3.5.
 Освен ако не се следят по друг начин, всякакви други компоненти на силовото задвижване, които имат отношение към емисиите и са свързани с компютър, включително датчиците, позволяващи изпълнение на функциите за наблюдение, трябва да са обект на следене за непрекъснатост на веригата.
 3.3.3.6.
 Електронният контролер за отвеждане на емисиите от изпаряване трябва да се наблюдава най-малко за непрекъснатост на електрическата верига.
 3.3.3.7.
 По отношение на двигатели с принудително запалване с директно впръскване трябва да се наблюдават всякакви неизправности, които биха могли да доведат до емисии, надвишаващи граничните стойности за частици, предвидени в точка 3.3.2. от настоящото приложение, и които трябва да се наблюдават съгласно изискванията на настоящото приложение за двигателите със запалване чрез сгъстяване.
 3.3.4. Изисквания за наблюдение в превозни средства с двигатели със запалване чрез сгъстяване
 За да отговори на изискванията от точка 3.3.2 от настоящото приложение, системата за БД трябва да наблюдава:
 3.3.4.1.
 понижаването на ефективността на каталитичния преобразувател, когато има такъв;
 3.3.4.2.
 функционалността и изправността на филтъра за частици, когато има такъв;
 3.3.4.3.
 непрекъснатостта на електрическата верига и общата функционална неизправност на електронните изпълнителни механизми или механизми за дозиране и подаване на горивото на системата за впръскване на гориво;
 3.3.4.4.


text:
Други системни компоненти или системи за контрол на емисиите или имащи отношение към емисиите компоненти или системи на силовото предаване, които са свързани към компютър и чиято неизправност може да доведе до емисии на отработили газове, превишаващи граничните стойности на СБД, посочени в точка 3.3.2 от настоящото приложение. Такива системи или компоненти са например тези, които наблюдават и контролират масовия дебит на въздуха, обемния дебит (и температура), повишеното налягане и входното налягане във всмукателния колектор (и съответните датчици, които позволяват изпълнението на тези функции);
 3.3.4.5.
 освен ако не се следят по друг начин, всички останали компоненти на силовото задвижване, които имат отношение към емисиите и са свързани с компютър, трябва да се следят за непрекъснатост на веригата;
 3.3.4.6.
 трябва да се следят неизправностите и намаляването на ефективността на системата за рециркулация на отработилите газове (EGR);
 3.3.4.7.
 трябва да се следят неизправностите и намаляването на ефективността на използващата реагент система за последваща обработка на NOx, както и дозиращата реагента подсистема.
 3.3.4.8.
 Трябва да се наблюдават неизправностите и намаляването на ефективността на системата за последваща обработка на NOx без използването на реагент.
 3.3.5. Производителите може да докажат пред органа по одобряването, че определени компоненти или системи не трябва да бъдат наблюдавани, ако при цялостна неизправност или демонтиране емисиите не надвишават граничните стойности на СБД, посочени в точка 3.3.2 от настоящото приложение.
 3.3.5.1. Следните устройства обаче трябва да се следят за цялостна неизправност или демонтиране (ако демонтирането би довело до превишаване на приложимите гранични стойности за емисиите в точка 5.3.4.1 от настоящия регламент ):
 а)
 филтър за частици, монтиран на двигатели със запалване чрез сгъстяване като отделен технически възел или вграден в комбинирано устройство за контрол на емисиите,
 б)
 система за последваща обработка на NOx, монтирана на двигатели със запалване чрез сгъстяване като отделен технически възел или вградена в комбинирано устройство за контрол на емисиите,
 в)
 дизелов каталитичен преобразувател с окисление (DOC), монтиран на двигатели със запалване чрез сгъстяване като отделен технически възел или вграден в комбинирано устройство за контрол на емисиите;
 3.3.5.2. устройствата по точка 3.3.5.1 от настоящото приложение също трябва да се следят за всяка неизправност, която би довела до превишаване на приложимите гранични стойности за БД.
 3.4. При всяко пускане на двигателя трябва да се включва последователност от диагностични проверки и те да се извършват поне веднъж, при условие че са налице правилните изпитвателни условия. Изпитвателните условия трябва да се избират така, че всички те да се срещат при условията на нормално движение, както са представени в изпитването от тип I.
 3.5. Задействане на индикатора за неизправност (ИН)
 3.5.1. Системата за БД трябва да включва индикатор за неизправност, който да е лесно забележим от водача на превозното средство. ИН не трябва да се използва за никакви други цели освен да показва на водача сигнал за процедури за аварийно включване или връщане в изходно положение. ИН трябва да е видим при всички нормални условия на осветеност. Когато е включен, той следва да показва символ съгласно ISO 2575. Превозното средство не трябва да е оборудвано с повече от един ИН с общо


text:
предназначение за проблеми, свързани с емисиите. Разрешено е наличието на отделни контролни сигнални устройства със специално предназначение (напр. за спирачната уредба, обезопасителните колани, налягането на маслото и др.). Забранено е използването на червен цвят за ИН.
 3.5.2. При стратегии, които изискват повече от два цикъла на предварителна подготовка за активиране на ИН, производителят трябва да представи данни и/или инженерна оценка, които адекватно показват, че системата за следене има еквивалентна ефективност и своевременност, когато установява влошаване на функционирането на компоненти. Не се допускат стратегии, за които са необходими повече от десет цикъла на движение за активиране на ИН. ИН трябва също да се включва, когато управлението на двигателя премине към постоянен режим на работа по отношение на емисиите, ако бъдат надвишени граничните стойности за емисиите, посочени в точка 3.3.2 от настоящото приложение, или при невъзможност на системата за БД да изпълнява основните изисквания за наблюдение по точка 3.3.3 или 3.3.4 от настоящото приложение. Когато прекъсването на запалването на двигателя е на равнище, което съгласно спецификациите на производителя може да доведе до повреда на катализатора, ИН трябва да излъчва специфичен предупредителен сигнал, например мигаща светлина. ИН трябва също да се включва и когато запалването на превозното средство е на положение „контакт“ преди пускането в ход на двигателя или завъртането на коляновия вал и да се дезактивира след пускането в ход на двигателя, ако не е била установена някаква неизправност.
 3.6. Съхранение на кодовете за неизправност
 3.6.1. Системата за БД трябва да записва кода(кодовете) за неизправност, който показва състоянието на системата за контрол на емисиите. Трябва да се използват отделни кодове за състоянието, които да показват правилно функциониращите системи за контрол на емисиите, както и тези системи за контрол на емисиите, за чиято цялостна оценка е необходимо по-продължителна работа на превозното средство. Ако ИН се задейства поради износване, неизправност или поради преминаване към постоянни режими на работа по отношение на емисиите, трябва да се съхрани код за неизправност, обозначаващ типа неизправност. Код за неизправност трябва също да се съхранява в случаите, посочени в точки 3.3.3.5. и 3.3.4.5. от настоящото приложение.
 3.6.2. Във всеки момент трябва да бъде на разположение информация за разстоянието, изминато от превозното средство при активиран ИН, чрез серийния порт за стандартна връзка.
 3.6.3. За превозни средства, оборудвани с двигатели с принудително запалване, не е необходимо да се установяват цилиндрите, при които има прекъсване на запалването, ако се съхранява отделен код за неизправност, обозначаващ прекъсване в един или няколко цилиндъра.
 3.7. Изгасване на ИН
 3.7.1. Ако вече няма такива нива на прекъсването на запалването, които могат да доведат до повреда на катализатора (според спецификациите на производителя), или ако условията на режимa и натоварването на двигателя са сведени до ниво, при което вече няма опасност да се повреди катализаторът поради прекъсване на запалването, ИН може да се превключи обратно към предходното си състояние по време на първия цикъл на движение, при който е било засечено прекъсване на запалването, както и да се върне отново към нормалните си състояния при следващите цикли на движение. Ако ИН се превключи към предходното си състояние, съответните