text:
поделя между съответните изпълнители и продуценти на звукозаписи. Ако между изпълнителите и продуцентите на звукозаписи няма сключен договор, всяка от страните може да определи условията за поделяне на възнаграждението между тях.
 Член 218
 Срок на закрилата
 1. Имуществените права на автор на литературно или художествено произведение по смисъла на член 2 от Бернската конвенция се запазват приживе и за срок от не по-малко от 70 години след смъртта му, независимо от датата, на която произведението е законно разпространено сред публиката.
 2. В случай на съавторство посоченият в параграф 1 срок се изчислява от смъртта на последния преживял автор.
 3. В случай на анонимни произведения или произведения, публикувани под псевдоним, срокът на закрила е не по-малко от 70 години, след като произведението е законно разпространено сред обществеността. Когато обаче възприетият от автора псевдоним не оставя съмнение за неговата самоличност или ако авторът разкрие самоличността си през срока, посочен в първото изречение, приложимият срок на закрила е този, установен в параграф 1.
 4. Когато една от страните предвижда особени права по отношение на колективните произведения и възможността за носител на правата да бъде обявено юридическо лице, срокът на закрилата се изчислява в съответствие с параграф 3, освен ако физическите лица, които са създали произведението, не са посочени като такива във версиите на произведението, разпространени сред обществеността. Настоящият параграф не засяга правата на известните автори, чийто принос, който може да бъде определен и за който се прилагат параграфи 1 и 2, е включен в такива произведения.
 5. Когато едно произведение е публикувано в томове, части, свитъци, броеве или епизоди и срокът на закрила тече от датата, на която произведението е законно разпространено сред обществеността, този срок тече за всяка единица поотделно.
 6. В случай на произведения, за които срокът на закрила не се изчислява от смъртта на автора или авторите и които не са били законно разпространени сред обществеността в срок от 70 години от тяхното създаване, закрилата се прекратява.
 7. Срокът на закрила на кинематографичните или аудиовизуалните произведения изтича не по-рано от 70 години след смъртта на последното преживяло лице от посочените по-долу лица, независимо дали тези лица са посочени като съавтори: главния режисьор, автора на сценария, автора на диалога и композитора на музиката, специално създадена за използването ѝ в кинематографичното или аудиовизуалното произведение.
 8. Всяка от страните гарантира, че всеки, който след прекратяването на закрилата на авторското право за първи път законно публикува или законно публично разгласява непубликувано преди това произведение, се ползва от закрила, равностойна на имуществените права на автора. Срокът на закрила на такива права е 25 години от момента, в който произведението е било законно публикувано или законно разгласено публично за първи път.
 9. Имуществените права на изпълнителите на аудиовизуални произведения се погасяват не по-рано от 50 години след датата на изпълнението. Ако обаче записът на изпълнението е законно публикуван или законно разгласен публично в рамките на този срок, правата се погасяват не по-рано от 50 години след датата на първото публикуване или първото публично разгласяване, в зависимост от това кое от двете събития е настъпило по-рано.
 10.


text:
Имуществените права на изпълнителите и продуцентите на звукозаписи се погасяват 70 години след датата на първото публикуване или първото публично разгласяване, в зависимост от това кое от двете събития е настъпило по-рано. Страните могат да приемат ефективни мерки, за да гарантират, че печалбите, натрупани през 20-те години закрила отвъд 50-те години, се разпределят справедливо между изпълнителите и продуцентите.
 11. Имуществените права на продуцентите върху първоначалния запис на филм се погасяват не по-рано от 50 години, след като е направен записът. Ако обаче филмът е законно публикуван или законно разгласен публично през този срок, правата се погасяват не по-рано от 50 години след датата на първото публикуване или първото публично разгласяване, в зависимост от това кое от двете събития е настъпило по-рано.
 12. Имуществените права на излъчващите организации се погасяват не по-рано от 50 години след първото излъчване на дадено предаване, независимо дали това предаване е излъчено по жичен или безжичен път, включително чрез кабел или спътник.
 13. Сроковете, определени в настоящия член, се изчисляват от първи януари на годината, следваща събитието, което ги поражда.
 Член 219
 Защита на технологичните мерки
 1. Всяка от страните осигурява подходяща правна защита срещу заобикалянето на ефективните технологични мерки, което съответното лице предприема със знанието или когато има достатъчно основания да предполага, че действа с тази цел.
 2. Всяка от страните осигурява подходяща правна защита срещу производството, вноса, разпространението, продажбата, наема, рекламата с цел продажба или наем или притежаването за търговски цели на устройства, продукти или компоненти, или предоставянето на услуги, които:
 a)
 се популяризират, рекламират или продават с цел заобикаляне на ефективни технологични мерки;
 б)
 имат само ограничена търговско значима цел или приложение, различни от заобикаляне на ефективни технологични мерки; или
 в)
 са предимно разработени, произведени, адаптирани или осъществени с цел да позволят или улеснят заобикалянето на всички ефективни технологични мерки.
 3. За целите на настоящата глава „технологични мерки“ означава технологии, устройства или компоненти, които в нормалния ход на работата си са предназначени да предотвратят или ограничат действия по отношение на произведения или други обекти, които действия не са разрешени от носителя на авторското право или на сродно право в съответствие с вътрешното законодателство. Технологичните мерки се считат за ефективни, когато използването на защитеното произведение или друг защитен обект е контролирано от носителите на правата чрез прилагането на контрол на достъпа или на защитен процес като кодиране, смущаване (заглушаване) или друго преобразуване на произведението или на друг обект, или механизъм за контрол върху копирането, с който се постига целта за защита.
 Член 220
 Защита на информацията за режима на правата
 1. Всяка от страните осигурява подходяща правна защита срещу всяко лице, което извършва съзнателно и без разрешение някое от следните действия:
 a)
 премахване или промяна на представена в електронна форма информация за режима на правата; и
 б)
 разпространение, внос с цел разпространение, излъчване, публично разгласяване или разпространение сред обществеността на произведения или на други обекти, защитени съгласно настоящата глава, от които без разрешение е била премахната или изменена представената в електронна форма информация за режима на правата,
 ако това лице знае или има достатъчно

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
основания да предполага, че с действията си подбужда, позволява, улеснява или прикрива нарушение на авторското право или на сродните му права съгласно националното законодателство.
 2. За целите на настоящата глава „информация за режима на правата“ означава всяка информация, предоставена от носителите на правата, която идентифицира произведението или друг обект, посочен в настоящата глава, автора или друг носител на права, или информация за реда и условията за използване на произведението или друг обект, както и номера или кодове, представляващи такава информация.
 3. Параграф 1 се прилага, когато някой от тези елементи на информация се свързва с копие или възниква във връзка с публичното разгласяване на произведение или друг обект, посочен в настоящата глава.
 Член 221
 Изключения и ограничения
 1. Всяка от страните може да предвиди изключения или ограничения на правата, посочени в членове 213—218, само в определени специални случаи, които не противоречат на нормалното използване на обекта и не засягат по необоснован начин законните интереси на носителите на правата, в съответствие с конвенциите и международните договори, по които са страни.
 2. Всяка от страните предвижда, че временните действия по възпроизвеждане, посочени в членове 213—217, които имат преходен или инцидентен характер и представляват неразделна и съществена част от технологичния процес и чиято единствена цел е да позволят: а) предаването в мрежа между трети лица чрез посредник, или б) законната употреба на произведение или на друг обект, и които нямат самостоятелно стопанско значение, се освобождават от правото на възпроизвеждане, предвидено в членове 213—217.
 Член 222
 Право на авторите при препродажба на произведения на изкуството
 1. Всяка от страните предвижда в полза на автора на оригинално произведение на изкуството право при препродажба, което се установява като неотчуждаемо и от което той не може да се откаже дори предварително, да получи възнаграждение въз основа на продажната цена, получена при всяка препродажба на произведението след първото прехвърляне на произведението от автора.
 2. Правото, посочено в параграф 1, се прилага към всички действия по препродажба, в която участват като продавачи, купувачи или специализирани посредници на пазара на изкуство, като зали за продажба, художествени галерии и, най-общо, всеки търговец на произведения на изкуството.
 3. Всяка от страните може да предвиди правото, посочено в параграф 1, да не се прилага към действия по препродажба, когато продавачът е придобил произведението директно от автора по-малко от три години преди тази препродажба и когато продажната цена не превишава определен минимален размер.
 4. Възнаграждението се заплаща от продавача. Всяка от страните може да предвиди, че едно от физическите или юридическите лица, посочени в параграф 2, което не е продавачът, носи пълната отговорност или споделя с продавача отговорността за изплащане на възнаграждението.
 5. Процедурата за събиране и размерът се определят в съответното вътрешно законодателство.
 Член 223
 Сътрудничество в областта на колективното управление на авторските права
 1. Страните насърчават сътрудничеството между своите съответни организации за колективно управление на авторските права с цел подобряване на достъпността на произведенията на изкуството и на други защитени обекти на територията на страните и заплащането на възнаграждение за използването на тези произведения или на други защитени обекти.
 2. Страните насърчават


text:
прозрачността на организациите за колективно управление на авторските права, по-специално във връзка със събирането на възнаграждения, удръжките, прилагани към събраните възнаграждения, политиката на разпределение и техния репертоар.
 3. Страните се задължават да гарантират, че когато организация за колективно управление на авторските права, установена на територията на една от страните, представлява чрез споразумение за представителство друга организация за колективно управление на авторските права, установена на територията на другата страна, представляващата организация за колективно управление на авторските права не извършва дискриминация по отношение на носителите на права от представляваната организация за колективно управление на авторските права.
 4. Представляващата организация за колективно управление на авторските права точно, редовно и надлежно извършва плащания на сумите, дължими на представляваната организация за колективно управление на авторските права, и предоставя на представляваната организация за колективно управление на авторските права информация за размера на събраните от нейно име възнаграждения и за удръжките, направени от тези възнаграждения.
 Подраздел II
 Марки
 Член 224
 Международни споразумения
 Всяка от страните:
 a)
 се присъединява към Протокола относно Мадридската спогодба за международна регистрация на марките;
 б)
 спазва Договора за правото на търговските марки и Ницската спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки; и
 в)
 полага всички разумни усилия да се присъедини към Сингапурския договор за правото в областта на търговските марки.
 Член 225
 Права, свързани с марка
 Притежателят на регистрирана марка има изключителни права върху нея. Притежателят има право да забрани на всяко трето лице да използва в търговската дейност без негово съгласие:
 a)
 всеки знак, идентичен с марката, за стоки или услуги, идентични с тези, за които марката е регистрирана; и
 б)
 всеки знак, идентичен с марката или подобен на нея, за стоки или услуги, идентични с тези, за които марката е регистрирана, или подобни на тях, когато подобно използване би могло да предизвика вероятност от объркване на част от обществеността, като вероятността от объркване включва и вероятност от свързване на знака с марката.
 Член 226
 Процедура по регистрация
 1. Всяка от страните осигурява система за регистрация на марките, в която всяко окончателно решение за отказ на регистрация, взето от съответния орган за марките, се съобщава писмено и надлежно се обосновава.
 2. Всяка от страните предоставя възможност за подаване на възражение срещу заявки за регистрация на марки, както и възможност заявителят да отговори на това възражение.
 3. Всяка от страните осигурява публично достъпна електронна база данни на заявките за регистрация на марки и на регистрациите на марки. Базата данни на заявките за регистрация на марки е достъпна поне през срока за подаване на възражение.
 Член 227
 Общоизвестни марки
 За целите на осигуряване на защитата на общоизвестни марки, както е посочено в член 6, второ от Парижката конвенция (1967 г.) и в член 16, алинея 2 и 3 от Споразумението ТРИПС, всяка от страните прилага Общата препоръка за разпоредби, касаещи закрилата на общоизвестните марки, приета от Асамблеята на страните от Парижкия съюз за защита на индустриалната собственост и Генералната асамблея на Световната организация за интелектуална собственост (СОИС) по време на тридесет и четвъртата сесия на асамблеите на държавите —


text:
членки на СОИС, проведена от 20 до 29 септември 1999 г.
 Член 228
 Изключения от свързаните с марката права
 Всяка от страните:
 a)
 допуска коректната употреба на описателни термини, включително коректната употреба на географски означения, като ограничено изключение от правата, предоставени от дадена марка; и
 б)
 може да предвиди други ограничени изключения от правата, предоставени от дадена марка.
 При предвиждането на такива изключения всяка от страните взема предвид законните интереси на притежателя на марката и на трети лица.
 Член 229
 Основания за отмяна на регистрацията
 1. Всяка от страните предвижда, че регистрацията марка може да бъде отменена, ако през непрекъснат период от най-малко три години тя не е била реално използвана на съответната територия във връзка със стоките или услугите, за които е регистрирана, и не съществуват основателни причини за неизползването.
 Никой не може да иска отнемането на правата на притежателя върху марката, ако през интервала между изтичането на минималния тригодишен срок и подаването на искането за отмяна на регистрацията реалното използване на марката е започнало или е възобновено.
 Започването или възобновяването на използването в трите месеца, предхождащи подаването на искането за отмяна на регистрацията, които започват да текат най-рано при изтичането на непрекъснат срок на неизползване от най-малко три години, не се взема предвид, когато подготовката за започването или възобновяването се извършва едва след като притежателят е узнал, че може да бъде подадено искане за отмяна.
 2. Регистрацията на марка подлежи на отмяна и когато след датата, на която е регистрирана:
 a)
 вследствие на действията или бездействието на притежателя марката се е превърнала в обичайно търговско наименование на стока или услуга, за които е регистрирана; или
 б)
 вследствие на използването ѝ от притежателя на марката или с негово съгласие за стоките или услугите за които е регистрирана, тя може да въведе обществеността в заблуждение, по-специално по отношение на естеството, качеството или географския произход на тези стоки или услуги.
 Подраздел III
 Географски означения
 Член 230
 Приложно поле
 1. Настоящият подраздел се прилага по отношение на закрилата на географските означения с произход на територията на страните.
 2. Географските означения на една от страните, които другата страна трябва да защитава, се уреждат с настоящия подраздел само ако попадат в приложното поле на законодателството, посочено в член 231.
 Член 231
 Установени географски означения
 1. След като разгледа законодателството на Република Армения, посочено в част А на приложение IX, Европейският съюз стига до заключението, че това законодателство отговаря на елементите, предвидени в част Б на посоченото приложение.
 2. След като разгледа законодателството на Европейския съюз, посочено в част А на приложение IX, Република Армения стига до заключението, че това законодателство отговаря на елементите, определени в част Б на посоченото приложение.
 3. След като приключи процедура за възражение и след като разгледа географските означения на Европейския съюз, изброени в приложение X, които са регистрирани от Европейския съюз съгласно законодателството, посочено в част А на приложение IX, Република Армения закриля тези географски означения в съответствие с равнището на закрила, установено в настоящото споразумение.
 4. След като приключи процедура за възражение и след като разгледа географските означения


text:
на Република Армения, изброени в приложение X, които са регистрирани от Република Армения съгласно законодателството, посочено в част А на приложение IX, Европейският съюз закриля тези географски означения в съответствие с равнището на закрила, установено в настоящото споразумение.
 Член 232
 Добавяне на нови географски означения
 1. В съответствие с процедурата, посочена в член 240, параграф 3, страните могат да добавят нови географски означения към списъка на защитените географски означения, посочен в приложение X. Такива нови географски означения могат да бъдат добавяни към списъка след приключването на процедурата за възражение и след разглеждането на новите географски означения по удовлетворяващ за всяка от страните начин в съответствие с член 231, параграфи 3 и 4.
 2. Никоя от страните няма задължението да добавя ново географско означение към списъка, посочен в параграф 1, когато:
 a)
 географското означение е в противоречие с име на растителен вид или порода животни и поради това има вероятност да заблуди потребителите по отношение на действителния произход на продукта;
 б)
 с оглед на ползваща се с известност или общоизвестна марка закрилата на географското означение има вероятност да заблуди потребителите по отношение на действителната идентичност на продукта; или
 в)
 наименованието на термина има родов характер.
 Член 233
 Приложно поле на закрилата на географски означения
 1. Географските означения, изброени в приложение X, се закрилят от всяка от страните срещу:
 a)
 всяко пряко или непряко използване в търговската дейност на защитеното наименование за сравними продукти, които не съответстват на продуктовата спецификация на защитеното наименование, или доколкото такава употреба е свързана с възползване от известността на съответното географско означение;
 б)
 всякаква злоупотреба, имитация или намек, дори ако е посочен истинският произход на продукта или ако защитеното наименование е преведено, транскрибирано, транслитерирано или придружено от израз като „стил“, „тип“, „метод“, „като произведено в“, „имитация“, „вкус“, „подобно“ или друг подобен израз;
 в)
 всяко друго невярно или заблуждаващо означение по отношение на източника, произхода, естеството или съществените качества на продукта върху вътрешната или външната опаковка, в рекламен материал или документи, свързани с въпросния продукт, и върху опаковката на продукта в контейнер, която може да създаде погрешна представа за произхода му; и
 г)
 всяка друга практика, която би могла да въведе в заблуждение потребителя относно истинския произход на продукта.
 2. Защитените географски означения не могат да се превърнат в родови наименования на териториите на страните.
 3. Когато географски означения са напълно или частично омонимни, закрила се предоставя на всяко такова географско означение, при условие че е използвано добросъвестно и при надлежно зачитане на местните и традиционните употреби, както и на действителния риск от объркване.
 Без да се засягат разпоредбите на член 23 от Споразумението ТРИПС, страните съвместно определят практическите условия за използване, при които омонимните географски означения ще бъдат разграничавани помежду си, като се отчита необходимостта да се гарантира справедливо третиране на съответните производители и да се предотврати подвеждането на потребителите.
 Омонимно наименование, което въвежда в заблуждение потребителите, че продуктът произхожда от друга територия, не се регистрира, дори ако наименованието е точно по отношение на действителната територия, регион или място на произход на съответния продукт.
 4. Когато при


text:
преговори с трета държава една от страните предложи да защити географско означение на тази трета държава, което е омонимно със защитено съгласно настоящия подраздел географско означение на другата страна, другата страна се уведомява за това и ѝ се предоставя възможност да изрази мнението си, преди географското означение на третата държава да бъде защитено.
 5. Никоя от разпоредбите на настоящия подраздел не задължава някоя от страните да закриля дадено географско означение на другата страна, което не е защитено или е престанало да бъде защитено в държавата по произход.
 Всяка от страните уведомява другата страна, ако дадено географско означение престане да бъде защитено в държавата по произход. Това уведомяване се извършва в съответствие с процедурите, предвидени в член 240, параграф 3.
 6. Никоя от разпоредбите на настоящото споразумение не засяга правото на което и да е лице при извършване на дейността си да използва името на това лице или името на предшественика на това лице в стопанската дейност, освен когато това име се използва по начин, който заблуждава потребителите.
 Член 234
 Право на използване на географските означения
 1. Всеки оператор, който предлага на пазара селскостопански продукти, храни, вина, ароматизирани вина или спиртни напитки, отговарящи на съответната спецификация, може да използва географско означение, защитено съгласно настоящия подраздел.
 2. След като дадено географско означение е защитено по силата на настоящия подраздел, използването на такова защитено наименование не подлежи на регистрация на ползвателите или на допълнителни такси.
 Член 235
 Връзка с марките
 1. Дадена страна отказва да регистрира или заличава регистрацията на марка, която се намира в някоя от ситуациите, посочени в член 233, параграф 1 по отношение на защитено географско означение за сходни стоки, при условие че заявката за регистрация на тази марка е подадена след датата на заявката за закрила на географското означение на въпросната територия.
 2. За географските означения, посочени в член 231, датата на заявката за закрила е датата, на която влиза в сила настоящото споразумение.
 3. За географските означения, посочени в член 232, датата на заявката за закрила е датата, на която на другата страна се предава искане за закрила на географско означение.
 4. Без да се засяга член 232, параграф 2, буква б), всяка от страните закриля географските означения, изброени в приложение X, когато съществува по-ранна марка. По-ранна марка представлява марка, чието използване съответства на една от посочените в член 233, параграф 1 ситуации, за която е подадена заявка, която е регистрирана или наложена в резултат на добросъвестно използване, ако такава възможност се предвижда от законодателството на съответната страна, на територията на една от страните преди датата, на която заявката за закрила на географското означение е подадена от другата страна съгласно настоящото споразумение. Тази марка може да продължи да бъде използвана и може да бъде подновявана независимо от закрилата на географското означение, при условие че в законодателството на страните относно марките не съществуват основания за заличаване или отмяна на регистрацията на тази марка.
 5. Чрез дерогация от параграф 4 регистрацията на по-ранните марки на Република Армения, които се състоят от географските означения на Европейския съюз „Cognac“ или „Champagne“ или


text:
съдържат тези означения, включително в транскрипция или превод, и които са регистрирани за сходни продукти, които не съответстват на съответната продуктова спецификация, се заличава, отменя или се променя с цел премахване на това наименование от цялата марка не по-късно от 14 години за „Cognac“ и от две години за „Champagne“ от влизането в сила на настоящото споразумение.
 Член 236
 Прилагане на закрилата
 Всяка от страните прилага закрилата на географските означения в съответствие с членове 233—235 чрез подходящи административни действия на своите публични органи. Също така всяка от страните прилага такава закрила и по искане на заинтересовано лице.
 Член 237
 Преходни разпоредби
 1. Стоки, които са произведени и етикетирани в съответствие с вътрешното законодателство преди влизането в сила на настоящото споразумение, но които не отговарят на изискванията на настоящото споразумение, могат да продължават да се продават след влизането в сила на настоящото споразумение до изчерпване на количествата.
 2. За преходен период от 24 години, който започва да тече една година след влизането в сила на настоящото споразумение, за „Cognac“ и за преходен период от три години след влизането в сила на настоящото споразумение за „Champagne“ закрилата по настоящото споразумение на тези географски означения на Европейския съюз не пречи тези наименования да се използват върху продукти с произход от Република Армения и изнасяни към трети държави, когато законовите и подзаконовите разпоредби на съответната трета държава позволяват това, за да се обозначават и представят някои сравними продукти с произход от Република Армения, при условие че:
 a)
 наименованието на етикета е изписано единствено с букви, които не са латински;
 б)
 истинският произход на продукта е ясно обозначен на етикета в същото зрително поле; и
 в)
 нито един елемент от представянето не би могъл да въведе в заблуждение обществото относно истинския произход на продукта.
 3. За преходен период от 13 години, който започва да тече една година след влизането в сила на настоящото споразумение, за „Cognac“ и за преходен период от две години след влизането в сила на настоящото споразумение за „Champagne“ закрилата по настоящото споразумение на тези географски означения на Европейския съюз не пречи тези наименования да се използват от Република Армения, при условие че:
 a)
 наименованието на етикета е изписано единствено с букви, които не са латински;
 б)
 истинският произход на продукта е ясно обозначен на етикета в същото зрително поле; и
 в)
 нито един елемент от представянето не би могъл да въведе в заблуждение потребителя относно истинския произход на продукта.
 4. За улесняване на безпроблемното и ефективно прекратяване на използването на географското означение на Европейския съюз „Cognac“ за продукти с произход от Република Армения, както и за оказване на съдействие, за да може промишлеността на Република Армения да запази конкурентната си позиция на пазарите за износ, Европейският съюз предоставя на Република Армения техническа и финансова помощ. Тази помощ се предоставя в съответствие с правото на ЕС и включва по-специално действия за създаване на ново наименование и за неговото популяризиране, рекламиране и разпространение на вътрешния пазар и на традиционните пазари за износ.
 5. Конкретните размери, видове, механизми и срокове на помощта от ЕС,


text:
посочена в параграф 4, се определят в пакет за финансова и техническа помощ, който трябва да бъде окончателно договорен между страните в срок от една година от влизането в сила на настоящото споразумение. Страните съвместно формулират условията на този пакет за помощ въз основа на подробна оценка на потребностите, които ще бъдат обхванати от помощта. Оценката се извършва от международна консултантска фирма, избрана съвместно от страните.
 6. Ако Европейският съюз не предостави финансовата и техническата помощ, посочена в параграф 4, Република Армения може да използва предвидения в глава 13 механизъм за уреждане на спорове и ако постигне успех, да спре изпълнението на задълженията, произтичащи от параграфи 2 и 3.
 7. Финансовата и техническата помощ от Европейския съюз се предоставя не по-късно от осем години след датата на влизане в сила на настоящото споразумение.
 Член 238
 Общи правила
 1. Вносът, износът и търговията с продуктите, посочени в членове 231 и 232, се извършват в съответствие със законовите и подзаконовите разпоредби, които се прилагат на територията на страната, в която продуктите се пускат на пазара.
 2. Подкомитет по географските означения, създаден съгласно член 240, разглежда всички въпроси, свързани с продуктовите спецификации на дадено регистрирано географско означение, които са одобрени от органите на страната, от чиято територия произхожда продуктът, включително измененията в тях.
 3. Географските означения, защитени съгласно настоящия подраздел, могат да се заличават само от страната, от която произхожда продуктът.
 Член 239
 Сътрудничество и прозрачност
 1. Страните поддържат връзка, непосредствено или чрез Подкомитета по географските означения, създаден съгласно член 240, по всички въпроси, отнасящи се до прилагането и действието на настоящия подраздел. По-специално едната от страните може да поиска от другата страна информация относно продуктовите спецификации и техните изменения, както и относно звената за контакт на националните органи за контрол.
 2. Всяка от страните може да обяви публично продуктовите спецификации на географските означения, защитени съгласно настоящия подраздел, или техни обобщения, както и информация относно звената за контакт на националните органи за контрол, съответстващи на защитените съгласно настоящия подраздел географски означения на другата страна.
 Член 240
 Подкомитет по географските означения
 1. Страните създават Подкомитет по географските означения, който е съставен от представители на Европейския съюз и на Република Армения и чиито цели са да наблюдава прилагането на настоящия подраздел и да засилва тяхното сътрудничество и диалог в областта на географските означения.
 2. Подкомитетът по географските означения взема решения с консенсус. Той приема свой собствен процедурен правилник. Подкомитетът по географските означения заседава по искане на която и да е от страните, последователно в Европейския съюз и в Република Армения, по време, на място и по начин, включително чрез видеоконферентна връзка, определени съвместно от страните, но не по-късно от 90 дни след подаване на искането.
 3. Подкомитетът по географските означения също така гарантира правилното действие на настоящия подраздел и може да разглежда всеки въпрос, свързан с неговото прилагане или действие. По-специално той отговаря за:
 a)
 изменението на част А от приложение IX по отношение на препратките към приложимото право във всяка от страните;
 б)
 изменението на част Б от приложение IX по отношение на елементите


text:
за регистрация и контрол на географските означения;
 в)
 изменението на приложение X по отношение на списъка на географските означения;
 г)
 обмена на информация относно новостите в законодателството и в политиките във връзка с географските означения, както и относно всеки друг въпрос от взаимен интерес в областта на географските означения; и
 д)
 обмена на информация относно географските означения с цел да обсъди тяхната закрила в съответствие с настоящия подраздел.
 Подраздел IV
 Промишлени дизайни
 Член 241
 Международни споразумения
 Страните съблюдават Женевския акт от 1999 г. към Хагското споразумение относно международната регистрация на промишлените дизайни.
 Член 242
 Закрила на регистрирани промишлени дизайни
 1. Всяка от страните предоставя закрила на независимо създадени промишлени дизайни, които са нови и оригинални. Тази закрила се осигурява чрез регистрация и включва изключителни права на техните притежатели в съответствие с настоящия подраздел.
 За целите на настоящия подраздел страна може да счита за оригинален промишлен дизайн с индивидуални характеристики.
 2. Промишлен дизайн, приложен към или включен в продукт, който е част от съставен продукт, се счита за нов и оригинален само:
 a)
 ако, веднъж включена в съставния продукт, съставната част остава видима при обичайна употреба на продукта; и
 б)
 доколкото тези видими особености на съставната част изпълняват сами по себе си изискванията за новост и оригиналност.
 3. Терминът „обичайна употреба“ в параграф 2, буква а) означава употреба от крайния потребител, с изключение на дейностите по поддръжка, обслужване или поправка.
 4. Притежателят на регистриран промишлен дизайн има право да попречи на трети лица, които не са получили съгласието на притежателя, най-малкото да създават, предлагат за продажба, продават, внасят, изнасят, съхраняват на склад или използват продукт, върху който е поставен защитеният промишлен дизайн или който го включва, когато тези действия са предприети с търговска цел, вредят неправомерно на обичайната употреба на промишления дизайн или не съответстват на лоялната търговия.
 5. Продължителността на закрилата, която се предоставя, е 25 години.
 Член 243
 Закрила на нерегистрирани промишлени дизайни
 1. Европейският съюз и Република Армения предвиждат правни средства, за да попречат на употребата на нерегистриран облик на продукт само когато оспорваната употреба е следствие от копирането на нерегистрирания облик на продукта. Тази употреба включва най-малкото предлагането за продажба, пускането на пазара, вноса или износа на продукта.
 2. Продължителността на закрилата, която се предоставя за нерегистрирания облик на продукт, е най-малко три години от датата, на която промишленият дизайн е станал общодостъпен в една от страните.
 Член 244
 Изключения и ограничения
 1. Всяка от страните може да предвиди ограничени изключения по отношение на закрилата на промишлените дизайни, при условие че тези изключения не противоречат в неразумна степен на обичайната употреба на защитените промишлени дизайни и не нарушават в неразумна степен законните интереси на притежателите на защитените промишлени дизайни, като се отчитат законните интереси на трети лица.
 2. Закрилата на промишлените дизайни не обхваща промишлените дизайни, наложени основно от технически или функционални съображения. По-специално правото върху промишлен дизайн не поражда права върху характеристики на облика на продукт, които задължително трябва да бъдат възпроизведени в точната им форма и измерения, за да може продуктът, в който е включен


text:
или към който е приложен промишленият дизайн, да бъде механически свързан или поставен във, около или до друг продукт, така че и двата продукта да могат да изпълняват своите функции.
 Член 245
 Връзка с авторското право
 Даден промишлен дизайн подлежи на закрила и съгласно законодателството за авторското право на една от страните от датата, на която промишленият дизайн е бил създаден или записан в каквато и да било форма. Степента, до която се предоставя такава закрила, както и условията за това, включително изискваната степен на оригиналност, се определят от всяка от страните съгласно вътрешните ѝ законови и подзаконови разпоредби.
 Подраздел V
 Патенти
 Член 246
 Международни споразумения
 Страните съблюдават Договора за патентно коопериране и полагат всички разумни усилия да спазват Договора за патентното право.
 Член 247
 Патенти и обществено здраве
 1. Страните признават важността на Декларацията относно Споразумението ТРИПС и общественото здраве, приета на 14 ноември 2001 г. от Министерската конференция на СТО. При тълкуването и прилагането на правата и задълженията по настоящия подраздел страните гарантират съгласуваност с тази декларация.
 2. Страните зачитат и допринасят за изпълнението на Решението на Общия съвет на СТО от 30 август 2003 г. относно прилагането на параграф 6 от Декларацията от Доха относно Споразумението ТРИПС и общественото здраве.
 Член 248
 Сертификат за допълнителна закрила
 1. Страните отчитат, че за лекарствените продукти и продуктите за растителна защита, защитени с патент на съответните им територии, може да се прилага административна процедура за разрешаване, преди да бъдат пуснати на техните пазари. Страните признават, че периодът, който изминава между подаването на заявка за патент и първото разрешение за пускане на продукта на съответния им пазар, както е определено за тази цел в съответното им законодателство, може да съкрати срока на действителна закрила съгласно патента.
 2. Всяка от страните предвижда допълнителен срок на закрила за лекарствен продукт или продукт за растителна защита, който е защитен с патент и който е преминал административна процедура за разрешаване, като този срок се равнява на посочения във второто изречение на параграф 1 период, съкратен с пет години.
 3. Независимо от параграф 2 продължителността на допълнителния срок на закрила не може да надхвърля пет години.
 Възможно е в Съюза периодът за лекарствени продукти, за които са проведени педиатрични изследвания, резултатите от които са отразени в информацията за продукта, да бъде удължен с шест месеца.
 Подраздел VI
 Неподлежаща на разкриване информация
 Член 249
 Приложно поле на закрилата на търговските тайни
 1. Страните потвърждават своите задължения по член 39, алинея 1 и 2 от Споразумението ТРИПС. Всяка от страните предвижда подходящи съдебни производства и средства за защита от гражданскоправен характер в полза на притежателите на търговска тайна с цел предотвратяване на придобиването, използването или разкриването на търговска тайна и получаване на правна защита, когато това придобиване, използване или разкриване се извършва по начин, противоречащ на лоялните търговски практики.
 2. За целите на настоящия подраздел:
 a)
 „търговска тайна“ означава информация, която:
 i)
 е тайна в смисъл, че като цяло или в точната си конфигурация и сбор от компоненти не е общоизвестна или лесно достъпна за лица от средите,


text:
които обичайно се занимават с въпросния вид информация;
 ii)
 има търговска стойност поради това, че е тайна; и
 iii)
 е била предмет на обосновани при дадените обстоятелства действия от страна на законно контролиращото информацията лице с цел запазването ѝ в тайна; и
 б)
 „притежател на търговска тайна“ означава всяко физическо или юридическо лице, законно контролиращо търговска тайна.
 3. За целите на настоящия подраздел за противоречащи на лоялните търговски практики се смятат най-малко посочените по-долу деяния:
 a)
 придобиването на търговска тайна без съгласието на притежателя на търговската тайна, когато това придобиване е извършено чрез неразрешен достъп до или присвояване или копиране на документи, предмети, материали, вещества или електронни документи, които са под законния контрол на притежателя на търговската тайна и съдържат търговската тайна или от които тя може да бъде извлечена;
 б)
 използването или разкриването на търговска тайна, когато това използване или разкриване е извършено без съгласието на притежателя на търговската тайна от лице, за което е установено, че:
 i)
 е придобило търговската тайна по начин, посочен в буква а);
 ii)
 е нарушило споразумение за поверителност или друго задължение да не разкрива търговската тайна; или
 iii)
 е нарушило договорно или друго задължение да ограничи използването на търговската тайна; и
 в)
 придобиването, използването или разкриването на търговска тайна, когато това придобиване, използване или разкриване е извършено от лице, което към момента на придобиването, използването или разкриването е знаело или при тези обстоятелства се предполага, че е знаело, че търговската тайна е била получена пряко или непряко от друго лице, което е използвало или разкрило незаконно търговската тайна по смисъла на буква б), включително когато едно лице е подвело друго лице да извърши действията в тази буква.
 4. Никоя от разпоредбите на настоящия подраздел не се разбира като изискване към някоя от страните да смята посочените по-долу деяния за противоречащи на лоялните търговски практики:
 a)
 независимото откриване или създаване на съответната информация от дадено лице;
 б)
 обратния инженеринг на даден продукт от лице, което притежава този продукт законно и за което няма правнообвързващо задължение да ограничава придобиването на съответната информация;
 в)
 придобиването, използването или разкриването на информацията, която се изисква и е разрешена съгласно съответното вътрешно законодателство; и
 г)
 използването от служители на техния опит и умения, придобити по почтен начин в нормалния ход на работата им.
 5. Никоя от разпоредбите на настоящия подраздел не се разбира като ограничаваща свободата на изразяване и информация, включително свободата на медиите, така както е защитена в юрисдикцията на всяка от страните.
 Член 250
 Съдебни производства и средства за защита от гражданскоправен характер за търговските тайни
 1. Всяка от страните гарантира, че на лице, което участва в съдебните производства от гражданскоправен характер, посочени в член 249, или което има достъп до документи, които са част от тези съдебни производства, не се разрешава да използва или разкрива търговска тайна или предполагаема търговска тайна, която компетентните съдебни органи, в отговор на надлежно обосновано заявление от заинтересована страна, са определили като поверителна информация и която им е станала известна в резултат на това участие или достъп.
 2. В съдебните производства


text:
от гражданскоправен характер, посочени в член 249, всяка от страните предвижда нейните съдебни органи да имат правомощия най-малко:
 a)
 да налагат временни мерки за предотвратяване на придобиването, използването или разкриването на търговска тайна по начин, противоречащ на лоялните търговски практики;
 б)
 да издадат разпореждане с цел предотвратяване на придобиването, използването или разкриването на търговска тайна по начин, противоречащ на лоялните търговски практики;
 в)
 да разпоредят лицето, което е знаело или е трябвало да знае, че придобива, използва или разкрива търговска тайна по начин, противоречащ на лоялните търговски практики, да заплати на притежателя на търговската тайна обезщетение съобразно действителните вреди, понесени в резултат на придобиването, използването или разкриването на търговската тайна;
 г)
 да предприемат особени мерки за запазване на поверителността на търговска тайна или твърдяна търговска тайна, представена в гражданско производство, свързано с твърдяното придобиване, използване и разкриване на търговска тайна по начин, противоречащ на лоялните търговски практики; такива специфични мерки могат да включват, в съответствие с вътрешното право на съответната страна, възможността за:
 i)
 ограничаване на достъпа до някои документи изцяло или отчасти;
 ii)
 ограничаване на достъпа до изслушвания и до съответните записи или протоколи от тях; и
 iii)
 предоставяне на неповерителна версия на съдебно решение, в която пасажите, съдържащи търговска тайна, са отстранени или редактирани; и
 д)
 да налагат санкции на страни или други лица, попадащи в юрисдикцията на съда, за нарушаване на средствата за правна защита или мерките, приети от съда съгласно параграф 1 или буква г) от настоящия параграф относно защитата на търговска тайна или твърдяната търговска тайна, представена в това производство.
 3. От страните не се изисква да предвидят съдебни производства и средства за съдебна защита, както е посочено в член 249, когато поведението, противоречащо на лоялните търговски практики, е извършено, в съответствие с вътрешното им законодателство, за разкриването на неправомерно действие, нарушение или незаконна дейност или с цел да се защити правно признат законен интерес.
 Член 251
 Защита на данни, предоставени с цел получаването на разрешение за търговия на лекарствени продукти
 1. Всяка от страните защитава търговската информация с поверителен характер, представена с цел получаване на разрешение за търговия на лекарствен продукт (наричано по-долу „разрешение за търговия“), срещу разкриването ѝ пред трети лица, освен ако свързани със здравето висши интереси не предвиждат друго. Всяка бизнес информация с поверителен характер се ползва също така от закрила срещу нелоялни търговски практики.
 2. Всяка от страните гарантира, че за срок от осем години от първото разрешение за търговия в съответната страна публичният орган, отговарящ за издаването на разрешение за търговия, не взема под внимание бизнес информация с поверителен характер, нито резултатите от предклинични изследвания или от клинични изпитвания, предоставени в заявлението за първото разрешение за пускане на пазара и подадени впоследствие от лице или субект, независимо дали е частноправен или публичноправен, в подкрепа на друго заявление за разрешение за търговия на лекарствен продукт без изричното съгласие на лицето или субекта, който е подал тези данни, освен ако в международни споразумения, признати от двете страни, не се предвижда друго.
 3. В продължение на десетгодишен срок, считано от датата на


text:
издаване на първото разрешение за търговия в съответната страна, наличието на разрешение за търговия, издадено по последващо заявление, основано на резултатите от предклинични изследвания или от клинични изпитвания, предоставени в първото разрешение за търговия, не разрешава пускането на пазара на лекарствен продукт, освен ако последващият заявител не представи свои собствени резултати от предклинични изследвания или от клинични изпитвания (или резултати от предклинични изследвания или от клинични изпитвания, използвани със съгласието на лицето, което е предоставило тази информация), като изпълнява същите критерии като първия заявител.
 Продуктите, които не изпълняват посочените в настоящия параграф изисквания, не се допускат до пазара.
 4. В допълнение посоченият в параграф 3 десетгодишен срок се увеличава до максимум 11 години, ако по време на първите осем години след получаването на разрешението притежателят му получи разрешение за едно или повече нови терапевтични показания, за които се счита, че са от значителна клинична полза в сравнение със съществуващите терапии.
 Член 252
 Защита на данните при продуктите за растителна защита
 1. Всяка от страните признава временно право на собственика на доклад за изпитване или изследване, представен за първи път с цел получаване на разрешение за пускане на пазара на продукт за растителна защита. По време на този срок докладът за изпитване или изследване не се използва в полза на друго лице, целящо получаване на разрешение за пускане на пазара на продукт за растителна защита, освен когато първият собственик е дал своето изрично съгласие за това. В настоящия подраздел това временно право се нарича „защита на данни“.
 2. Докладът за изпитване или изследване, посочен в параграф 1, трябва да отговаря на следните условия:
 a)
 необходим е за издаването на разрешение или изменението на разрешение с цел да се допусне употребата върху други култури; и
 б)
 сертифициран е като съответстващ на принципите за добра лабораторна практика или за добра експериментална практика.
 3. Срокът на защита на данните е най-малко десет години след първото разрешение, издадено от компетентния орган в съответната страна. За продуктите за растителна защита с нисък риск срокът може да бъде удължен до 13 години.
 4. Посочените в параграф 3 срокове се удължават с три месеца за всяко разширяване на обхвата на разрешението за минимални употреби, ако заявленията за такива разрешения са подадени от притежателя на разрешението най-малко пет години след първото разрешение, издадено от компетентния орган. Общият срок на защита на данните не може при никакви обстоятелства да надхвърля 13 години. За продуктите за растителна защита с нисък риск общият срок на защита на данните не може при никакви обстоятелства да надхвърля 15 години.
 Терминът „минимална употреба“ означава употреба на територията на съответната страна на продукт за растителна защита върху растения или растителни продукти, които не са широко отглеждани в тази страна или са широко отглеждани, за да се отговори на извънредна необходимост от растителна защита.
 5. Дадено изпитване или изследване също подлежи на защита, ако то е необходимо за подновяването или прегледа на разрешение. В тези случаи срокът на защита на данните е 30 месеца.
 6. Всяка от страните определя мерките, задължаващи заявителя и притежателите на предходни разрешения,


text:
установени на съответната територия на страните, да обменят защитена информация с цел избягването на дублиращи се изпитвания върху гръбначни животни.
 Подраздел VII
 Растителни сортове
 Член 253
 Растителни сортове
 1. Всяка от страните осигурява закрила на правата върху растителните сортове в съответствие с Международната конвенция за закрила на новите сортове растения (UPOV), включително изключенията от правото на селекционера, както е посочено в член 15 от посочената конвенция, и си сътрудничат с цел насърчаване и прилагане на тези права.
 2. За Република Армения настоящият член се прилага не по-късно от три години след влизането в сила на настоящото споразумение.
 Раздел В
 Прилагане на правата върху интелектуална собственост
 Подраздел I
 Общи разпоредби
 Член 254
 Общи задължения
 1. Страните потвърждават своите задължения по Споразумението ТРИПС, и по-специално по част III от него. Всяка от страните предвижда посочените в настоящия раздел допълнителни мерки, процедури и средства за правна защита, необходими за гарантиране на прилагането на правата върху интелектуална собственост. Тези мерки, процедури и средства за правна защита са справедливи и безпристрастни, не са ненужно сложни или скъпоструващи, нито налагат неразумни срокове или неоправдани забавяния.
 2. Посочените в параграф 1 мерки, процедури и средства за правна защита са ефективни, пропорционални и възпиращи и се прилагат по такъв начин, че да се избегне създаването на пречки пред законната търговия и да се осигурят предпазни механизми срещу злоупотреба с тях.
 3. За целите на подраздел II на настоящия раздел понятието „права върху интелектуална собственост“ обхваща най-малко следното:
 a)
 авторското право;
 б)
 права, свързани с авторското право;
 в)
 sui generis право на създател на база данни;
 г)
 права на създател на топологии на полупроводникови изделия;
 д)
 права върху марки;
 е)
 права върху промишлени дизайни;
 ж)
 патентни права, включително права, произтичащи от сертификати за допълнителна закрила;
 з)
 географски означения;
 и)
 права върху полезни модели;
 й)
 права върху растителни сортове; и
 к)
 търговски наименования, доколкото са защитени с изключителни права по съответното вътрешно право.
 Търговските тайни са изключени от приложното поле на настоящия раздел. Защитата на търговските тайни е предмет на член 250.
 Член 255
 Лица, имащи право да търсят правна защита
 Всяка от страните признава като лица, имащи право да изискват прилагането на мерките, процедурите и средствата за правна защита, посочени в настоящия раздел и в част III от Споразумението ТРИПС:
 a)
 носителите на права върху интелектуална собственост в съответствие с приложимото право;
 б)
 всички други лица, упълномощени да ползват тези права, по-специално притежателите на лицензии, доколкото това е позволено от приложимото право и е в съответствие с него;
 в)
 организациите за управление на колективните права върху интелектуална собственост, които са редовно признати като имащи правото да представляват носителите на права върху интелектуална собственост, доколкото това е позволено от приложимото право и е в съответствие с него; и
 г)
 професионални организации за защита, които са редовно признати като имащи правото да представляват носителите на права върху интелектуална собственост, доколкото това е позволено от приложимото право и е в съответствие с него.
 Подраздел II
 Защита на правата с гражданскоправни средства
 Член 256
 Мерки за обезпечаване на доказателствата
 1. Всяка от страните


text:
гарантира, че дори преди започването на производство по съществото на спора, при подадено искане от страна по спора, представила доказателства, чието наличие е разумно да се очаква, в подкрепа на твърдението си, че принадлежащото ѝ право върху интелектуална собственост е било нарушено или предстои да бъде нарушено, компетентните съдебни органи могат да разпоредят незабавни и ефективни временни мерки за обезпечаване на съответните доказателства по отношение на твърдяното нарушение, при спазване на принципите за защита на поверителната информация.
 2. Временните мерки, посочени в параграф 1, могат да включват подробното описание, със или без вземане на мостри, или физическото изземване на стоките, обект на нарушението, и, когато е целесъобразно, на материалите и средствата, използвани за производството или разпространението на такива стоки, и свързаните с това документи. Тези мерки се предприемат, ако е необходимо, без да бъде изслушана другата страна по спора, по-специално в случаите, когато всяко забавяне има вероятност да причини непоправима вреда на носителя на правото или когато съществува доказуем риск от унищожаване на доказателствата. Другата страна по спора има право да бъде изслушана в разумен срок.
 Член 257
 Право на информация
 1. Всяка от страните гарантира, че в рамките на гражданско производство относно нарушение на право върху интелектуална собственост и в отговор на обосновано и съразмерно искане от страна на ищеца компетентните съдебни органи могат да разпоредят нарушителят или всяко друго лице, което е страна по спора, или свидетел да предостави информация относно произхода и дистрибуторските мрежи на стоките или услугите, с които се нарушава дадено право върху интелектуална собственост.
 За целите на настоящия параграф понятието „всяко друго лице“ означава лице, за което:
 a)
 е установено, че притежава стоките, обект на нарушението, в търговски мащаби;
 б)
 е установено, че използва услугите, обект на нарушението, в търговски мащаби;
 в)
 е установено, че предоставя в търговски мащаби услуги, използвани при действията по извършване на нарушение; или
 г)
 е било посочено от лицето, посочено в настоящия параграф, че е участвало в производството, изработването или дистрибуцията на стоките или в предоставянето на услугите.
 Информацията, посочена в настоящия параграф, включва, в зависимост от случая, следното:
 a)
 имената и адресите на производителите, фабрикантите, дистрибуторите, доставчиците и други предходни собственици на стоките или услугите, както и предполагаемите търговци на едро и на дребно; и
 б)
 информация за произведените, изработените, доставените, получените или поръчаните количества, както и цената, получена за въпросните стоки или услуги.
 2. Настоящият член се прилага, без да се засягат другите нормативни разпоредби, с които:
 a)
 на носителите на права се дава правото да получат по-пълна информация;
 б)
 се урежда използването на информацията, съобщена съгласно настоящия член, в граждански или наказателни производства;
 в)
 се урежда отговорността за злоупотреба с правото на информация;
 г)
 се предоставя възможност за отказ от предоставяне на информация, която би принудила лицето, посочено в параграф 1, да признае собственото си участие или това на свои близки роднини в нарушаването на право върху интелектуална собственост; или
 д)
 се урежда защитата на поверителността на източниците на информация или обработката на личните данни.
 Член 258
 Временни и обезпечителни мерки
 1. Всяка от страните гарантира,


text:
че по искане на ищеца съдебните органи могат да наложат временна мярка срещу предполагаемия нарушител, като предназначението на мярката е да се предотврати предстоящо нарушение на право върху интелектуална собственост. Съдебните органи могат също така да забранят — временно и когато е приложимо, при заплащане на периодична глоба, ако това е предвидено във вътрешното законодателство — по-нататъшното извършване на предполагаемите нарушения на това право или да разрешат по-нататъшното извършване, при условие че бъдат внесени гаранции, чието предназначение е да обезпечи обезщетението за носителя на правото. Временната мярка може също така да се постанови при същите условия срещу посредник, чиито услуги се използват от трето лице за нарушаване на право върху интелектуална собственост.
 2. Временната мярка може също така да се постанови с цел да се разпореди изземването или предаването на стоки, за които има съмнение, че нарушават право върху интелектуална собственост, така че да се предотврати тяхното навлизане или движение по търговските канали.
 3. В случай на твърдяно нарушение, извършено в търговски мащаби, всяка от страните гарантира, че ако ищецът докаже, че са налице обстоятелства, поради които е вероятно да бъде възпрепятстван да получи обезщетение за вреди, съдебните органи могат да разпоредят, като обезпечителна мярка, налагането на запор или възбрана върху движимите и недвижимите вещи на предполагаемия нарушител, включително върху банковите му сметки и другите му активи. За тази цел компетентните органи могат да разпоредят да се съобщи за банкови, финансови или търговски документи или да се даде подходящ достъп до съответната информация.
 Член 259
 Коригиращи мерки
 1. Всяка от страните гарантира, че компетентните съдебни органи могат да разпоредят, по искане на ищеца и без да се засяга дължимото на носителя на правото обезщетение за вреди вследствие на нарушението, и без никаква компенсация, най-малко окончателното изтегляне от търговските канали или унищожаването на стоките, за които е установено, че нарушават право върху интелектуална собственост. Когато е целесъобразно, компетентните съдебни органи могат да разпоредят също унищожаването на материали и средства, използвани предимно за създаването или производството на такива стоки.
 2. Съдебните органи на страните имат правомощията да разпоредят изпълнението на мерките по параграф 1 да е за сметка на нарушителя, освен ако не са посочени особени причини за отклонение от това правило.
 Член 260
 Съдебни разпореждания
 Всяка от страните гарантира, че когато със съдебно решение се установи нарушение на право върху интелектуална собственост, съдебните органи могат да постановят срещу нарушителя, както и срещу посредник, чиито услуги се използват от трето лице за нарушаване на право върху интелектуална собственост, съдебно разпореждане, с което се цели да се забрани по-нататъшното извършване на нарушението.
 Член 261
 Алтернативни мерки
 Всяка страна може да предвиди възможността, когато е целесъобразно и по искане на лицето, спрямо което могат да бъдат насочени мерките, предвидени в член 259 или 260, компетентните съдебни органи да могат да разпоредят заплащане на парично обезщетение на увредената страна вместо прилагането на мерките, предвидени в тези членове. Такова парично обезщетение се заплаща, ако лицето, спрямо което могат да бъдат насочени тези мерки, е действало без умисъл и не е проявило небрежност и ако изпълнението на


text:
мерките, предвидени в членове 269 и 270, би причинило на това лице непропорционална вреда и паричното обезщетение на увредената страна изглежда удовлетворително в разумна степен.
 Член 262
 Обезщетение за вреди
 1. Всяка от страните гарантира, че по молба на увредената страна съдебните органи нареждат на нарушителя, който е знаел или е имал разумни основания да знае, че участва в действие, с което се нарушават права, да заплати на носителя на правата обезщетение за вреди съобразно действително претърпените от последния вреди в резултат на нарушението. При определянето на обезщетението за вреди съдебните органи:
 a)
 вземат предвид всички относими аспекти, като например отрицателните икономически последици, в това число пропуснатите ползи, които увредената страна е понесла, всички неправомерно получени от нарушителя облаги и когато е целесъобразно, елементи, различни от икономическите фактори, като например неимуществените вреди, причинени на носителя на правото вследствие на нарушението; или
 б)
 вместо посоченото в буква а) могат, когато е целесъобразно, да определят обезщетението за вреди като фиксирана сума въз основа на такива елементи, като например най-малко размера на авторските и лицензионните възнаграждения или на таксите, които биха били дължими, ако нарушителят бе поискал разрешение да използва въпросното право върху интелектуална собственост.
 2. Когато нарушителят не е знаел или не е имал разумни основания да знае, че е участвал в действие, с което се нарушават права, всяка страна може да предвиди, че нейните съдебни органи могат да разпоредят в полза на увредената страна възстановяване на ползите или заплащане на обезщетение, което може да бъде предварително установено.
 Член 263
 Съдебни разноски
 Всяка от страните гарантира, че разумните и пропорционални съдебни разноски и другите разходи, направени от спечелилата страна, като правило се поемат от загубилата страна, освен ако това противоречи на справедливостта.
 Член 264
 Публикуване на съдебните решения
 Всяка от страните гарантира, че при съдебни производства, образувани за нарушение на право върху интелектуална собственост, съдебните органи могат да разпоредят по искане на ищеца и за сметка на нарушителя подходящи мерки за разпространение на информацията във връзка с постановеното решение, включително излагането му и неговото цялостно или частично публикуване.
 Член 265
 Презумпция за авторство или собственост
 Страните признават, че за целите на прилагането на мерките, процедурите и средствата за правна защита, предвидени в настоящия раздел, е достатъчно името на автора на литературно или художествено произведение да е посочено върху произведението по обичайния начин, за да се смята авторът за такъв, освен ако няма доказателства за противното, и следователно да има право да образува производство за нарушени права.
 Подраздел III
 Мерки за контрол по границите
 Член 266
 Мерки за контрол по границите
 1. При прилагането на мерки по границите с цел защита на правата върху интелектуална собственост всяка от страните осигурява спазване на своите задължения по ГАТТ от 1994 г. и по Споразумението ТРИПС.
 2. С цел осигуряване на ефективна защита на правата върху интелектуална собственост на митническите територии на страните съответните им митнически органи възприемат редица подходи, чрез които да идентифицират товари, съдържащи стоки, за които има съмнение, че нарушават правата върху интелектуална собственост по параграфи 3 и 4. Тези подходи включват техники


text:
за анализ на риска въз основа, наред с другото, на предоставената от носителите на права информация, събраните разузнавателни данни и проверките на товари.
 3. Митническите органи на всяка страна предприемат по искане на носителите на права мерки за задържане на стоки под митнически контрол или за отлагане на вдигането на такива стоки, когато има съмнение, че те нарушават марки, авторско право и сродните му права, географски означения, патенти, полезни модели, промишлени дизайни, топологии на интегрални схеми и права върху растителни сортове.
 4. Не по-късно от три години след влизането в сила на настоящото споразумение страните започват обсъждания относно правомощията на съответните си митнически органи по собствена инициатива да задържат стоки под митнически контрол или да отлагат вдигането на такива стоки, когато има съмнение, че те нарушават марки, авторско право и сродните му права, географски означения, патенти, полезни модели, промишлени дизайни, топологии на интегрални схеми и права върху растителни сортове.
 5. Независимо от параграф 3 никоя от страните няма задължение, но може да реши, да прилага такива мерки при вноса на стоки, предлагани на пазара в друга държава от носителя на правото или с негово съгласие.
 6. Страните се споразумяват да си сътрудничат по отношение на международната търговия със стоки, за които има съмнение, че нарушават права върху интелектуална собственост. За тази цел всяка от страните създава звено за контакт в своята митническа администрация и уведомява другата страна за него. Това сътрудничество включва обмен на информация относно механизмите за получаване на информация от носителите на права, най-добрите практики и опита със стратегиите за управление на риска, както и информация, която да помогне за идентифицирането на товари, съдържащи стоки, за които има съмнение, че нарушават права. Всяка информация се предоставя по начин, който изцяло спазва разпоредбите относно защитата на личните данни, действащи на територията на всяка страна.
 7. Без да се засягат другите форми на сътрудничество, Протокол II относно административната взаимопомощ по митнически въпроси се прилага за целите на защитата на правата върху интелектуална собственост чрез мерки за контрол по границите.
 8. Без да се засяга общата компетентност на Комитета за партньорство, за осигуряването на правилното действие и прилагане на настоящия раздел, определянето на приоритетите и изготвянето на подходящи процедури за сътрудничество между компетентните органи на двете страни отговаря Митническият подкомитет по член 126.
 Подраздел IV
 Други разпоредби относно прилагането на правата
 Член 267
 Етични кодекси
 1. Всяка от страните насърчава:
 a)
 разработването от страна на търговските или професионалните сдружения или организации на етични кодекси, които имат за цел да допринасят за прилагането на правата върху интелектуална собственост; и
 б)
 представянето на компетентните органи на всяка от страните на проектите за етични кодекси и на оценките за прилагането на етичните кодекси.
 Член 268
 Сътрудничество
 1. Страните си сътрудничат с цел оказване на подкрепа за изпълнението на ангажиментите и задълженията по настоящата глава.
 2. Областите на сътрудничество между страните включват, без да се ограничават само до тях, следните дейности:
 a)
 обмен на информация относно правната уредба, свързана с правата върху интелектуална собственост, и съответните правила за тяхното прилагане и закрила, както и обмен


text:
на опит в Европейския съюз и в Република Армения относно законодателния напредък по тези въпроси;
 б)
 обмен на опит и информация относно прилагането на правата върху интелектуална собственост;
 в)
 обмен на опит относно прилагането на правата върху интелектуална собственост от страна на митническите органи, полицията и административните и съдебните органи на централно и на по-ниско равнище;
 г)
 координиране на действията с цел предотвратяване на износа на фалшифицирани стоки, включително с други държави;
 д)
 изграждане на капацитет и обмен и обучение на персонал;
 е)
 популяризиране и разпространение на информация относно правата върху интелектуална собственост, включително в деловите среди и гражданското общество, както и повишаване на обществената осведоменост относно правата върху интелектуална собственост сред потребителите и носителите на права;
 ж)
 засилване на институционалното сътрудничество, например между службите по интелектуална собственост на двете страни; и
 з)
 активно насърчаване на осведомеността и образователните инициативи, насочени към широката общественост по отношение на политиките в областта на правата върху интелектуална собственост, включително чрез изготвяне на ефективни стратегии за определяне на основни адресати и създаване на програми за осведомяване с цел повишаване на информираността на потребителите и медиите относно въздействието на нарушенията на правата върху интелектуална собственост, като например рисковете за здравето и безопасността и връзката с организираната престъпност.
 3. Без да се засягат разпоредбите на параграфи 1 и 2 и като допълнение към тях, с цел обсъждане на теми, свързани с прилагането и закрилата на правата върху интелектуална собственост, които попадат в приложното поле на настоящата глава, и всеки друг свързана с това въпрос, страните провеждат, когато е необходимо, ефективни диалози по въпросите на интелектуалната собственост.
 ГЛАВА 8
 Обществени поръчки
 Член 269
 Връзка със Споразумението на СТО за държавните поръчки
 Страните потвърждават своите взаимни права и задължения в рамките на ревизираното Споразумение за държавните поръчки от 2012 г. (26) (наричано по-нататък „Споразумението на СТО за държавните поръчки“). Правата и задълженията, които са установени със Споразумението на СТО за държавните поръчки, включително спецификациите на всяка страна, предвидени в съответните им приложения към допълнение I, са част от настоящото споразумение и към тях се прилага двустранният механизъм за уреждане на спорове, предвиден в глава 13.
 Член 270
 Допълнително приложно поле
 1. Страните прилагат разпоредбите на членове I—IV, членове VI—XV, член XVI, параграфи 1—3, член XVII и член XVIII от Споразумението на СТО за държавните поръчки mutatis mutandis към обществените поръчки, които попадат в приложното поле на приложение XI към настоящото споразумение.
 2. Комитетът за партньорство може да реши да измени приложение XI към настоящото споразумение. Що се отнася до процедурата за изменение или коригиране на това приложение от една от страните, страните прилагат разпоредбите на член XIX от Споразумението на СТО за държавните поръчки mutatis mutandis, при условие че другата страна бъде пряко уведомена и позоваването на уреждането на спорове се разбира като позоваване на глава 13.
 Член 271
 Допълнителни правила
 Страните прилагат следните допълнителни правила както към обществените поръчки, които попадат в приложното поле на съответните им приложения към допълнение I към Споразумението на СТО за държавните поръчки, така и към обществените поръчки, които попадат в приложното


text:
поле на приложение XI към настоящото споразумение:
 1. Всяка от страните гарантира, че до всички обявления за предстояща обществена поръчка е осигурен директен достъп чрез електронни средства, безплатно и чрез единна точка за достъп в интернет. Освен това, тези обявления може да бъдат публикувани и в подходящо печатно издание. Всяко такова издание се разпространява широко, като въпросните обявления трябва да останат достъпни за обществеността най-малко до изтичането на срока, посочен в обявлението.
 2. Всяка от страните гарантира, че мерките, предприети във връзка с процедурите за обжалване по член XVIII от Споразумението на СТО за държавните поръчки, предоставят необходимите правомощия за:
 a)
 да се наложат временни мерки в най-кратки срокове и посредством производство за постановяване на временни мерки с цел да се поправи предполагаемо нарушение или да се предотврати нанасянето на допълнителни вреди на засегнатите интереси, включително мерки за спиране или за да се осигури спирането на процедурата за възлагане на обществена поръчка, или на изпълнението на всяко решение, взето от възлагащия орган;
 б)
 да се отменят или да се осигури отмяната на решения, взети неправомерно, включително премахването на дискриминационните технически, икономически или финансови спецификации при публикуването на предстояща или планирана обществена поръчка, в документите за възлагането на обществената поръчка или във всеки друг документ, свързан с процедурата за възлагане на обществената поръчка; и
 в)
 да се обезщетят лицата, на които е нанесена вреда вследствие на нарушение.
 3. В случай на обжалване на решение за възлагане на обществена поръчка всяка страна гарантира, че възлагащият орган не може да сключи договора преди контролният орган да е взел решение по молбата за временни мерки или по обжалването. Спирането се прекратява не по-рано от края на периода на изчакване по параграф 6.
 4. Всяка от страните гарантира, че решенията, взети от органите, отговарящи за процедурите за обжалване, могат да бъдат ефективно приведени в изпълнение.
 5. Членовете на независими контролни органи не могат да бъдат представители на възлагащи органи.
 По отношение на органите, отговарящи за процедурите за обжалване, които не са съдебни органи по своя характер, всяка от страните гарантира, че:
 a)
 мотивите за техните решения винаги се представят писмено;
 б)
 всяка предполагаема неправомерна мярка, взета от независимия контролен орган, или всеки предполагаем пропуск при упражняването на предоставените му правомощия да може да бъде предмет на съдебен контрол или на контрол от друг независим орган, който да е съд или юрисдикция и да бъде независим както от възлагащия, така и от контролния орган;
 в)
 назначаването на членовете на такъв независим орган и прекратяването на техния мандат се извършват съгласно същите условия както за представители на съдебната власт, що се отнася до органа, отговорен за тяхното назначаване, продължителността на мандата им и възможността за тяхното отстраняване;
 г)
 най-малкото председателят на такъв независим орган притежава правната и професионалната квалификация на член на съдебната власт; и
 д)
 независимият орган взема решенията си, като следва процедура, съгласно която се изслушват и двете страни, и неговите решения, съгласно средствата, определени от всяка страна, имат задължителна правна сила.
 6. Възлагащият орган не може да сключва договор въз основа на решението за


text:
възлагане на обществена поръчка, което попада в приложното поле на настоящата глава, до:
 a)
 изтичането на период на изчакване от най-малко 10 календарни дни, считано от деня, следващ датата, на която решението за възлагане на обществената поръчка е било изпратено на заинтересованите оференти и кандидати, ако това е станало по факс или по електронен път; или
 б)
 изтичането на период на изчакване от най-малко 15 календарни дни, считано от деня, следващ датата, на която решението за възлагане на обществената поръчка е било изпратено на заинтересованите оференти и кандидати, или от най-малко десет календарни дни, считано от деня, следващ датата на получаване на решението за възлагане на обществената поръчка, ако са били използвани други средства за комуникация.
 Като алтернатива всяка страна може да предвиди, че периодът на изчакване започва да тече от момента на публикуване на решението за възлагане на обществената поръчка в безплатна електронна медия в съответствие с член XVI, параграф 2 от Споразумението на СТО за държавните поръчки.
 Оферентите се смятат за заинтересовани, ако все още не са били изключени окончателно. Изключването се смята за окончателно, ако заинтересованите оференти са били уведомени за него и ако изключването или е било прието за законосъобразно от независим контролен орган, или повече не може да бъде предмет на процедура за обжалване. Кандидатите се смятат за заинтересовани, ако възлагащият орган не им е предоставил информация за отхвърляне на заявлението им, преди да са били уведомени за решението за възлагане на обществената поръчка.
 7. Всяка страна може да предвиди, че периодите на изчакване по параграф 6, първа алинея, букви а) и б) не се прилагат в следните случаи:
 a)
 ако единственият заинтересован оферент по смисъла на параграф 6, трета алинея е този, на който е възложена обществената поръчка, и няма други заинтересовани кандидати;
 б)
 по отношение на обществени поръчки, основани на рамково споразумение; и
 в)
 по отношение на конкретна обществена поръчка, основана на динамична система за покупки.
 8. Всяка от страните гарантира, че даден договор се приема за недействителен от контролния орган, който е независим от възлагащия орган, или от съдебен орган или че неговата недействителност е резултат от решението на такъв орган, ако възлагащият орган е възложил обществена поръчка без предварително публикуване, без това да е допустимо.
 Последиците от договор, приет за недействителен, се определят от правото на всяка страна, като се предвижда отпадането с обратна сила на всички договорни задължения или отпадането на задълженията, които все още не са били изпълнени. В последния случай всяка страна предвижда прилагането на други санкции.
 9. Всяка страна може да предвиди, че контролният орган или съдебен орган може да не приеме даден договор за недействителен, дори ако договорът е бил възложен неправомерно, ако след проучване на всички относими аспекти контролният орган или съдебен орган установи, че съображения от по-висш обществен интерес налагат запазването на последиците от договора. В такъв случай всяка страна предвижда алтернативни санкции.
 10. Всяка от страните гарантира, че на доставчиците на другата страна, които са установили търговско присъствие на нейна територия чрез учредяване, придобиване или поддържане на юридическо лице, се предоставя национално третиране


text:
по отношение на всички обществени поръчки на страната на нейна територия. Това задължение се прилага независимо от това дали обществената поръчка попада в приложното поле на приложенията на страните към допълнение I към Споразумението на СТО за държавните поръчки или на приложение XI към настоящото споразумение.
 Прилагат се общите изключения, предвидени в член III от Споразумението на СТО за държавните поръчки.
 ГЛАВА 9
 Търговия и устойчиво развитие
 Член 272
 Цел и приложно поле
 1. Страните припомнят Дневен ред 21 на Конференцията на ООН по околна среда и развитие от 1992 г., Декларацията на МОТ за основните принципи и права в областта на труда от 1998 г., Плана за изпълнение от Йоханесбург за устойчиво развитие от 2002 г., Декларацията на министрите от Икономическия и социален съвет на ООН от 2006 г., озаглавена „Създаване, на национално и международно равнище, на благоприятна среда за постигането на пълна и продуктивна трудова заетост и достойни условия на труд за всички, както и нейното влияние върху устойчивото развитие“, Декларацията на МОТ относно социалната справедливост за справедлива глобализация от 2008 г., Заключителния документ на Конференцията на ООН от 2012 г. по въпросите на устойчивото развитие, озаглавен „Бъдещето, което искаме“, и Програмата на ООН до 2030 г. за устойчиво развитие, озаглавена „Да преобразим света: програма до 2030 г. за устойчиво развитие“, приета през 2015 г. Страните потвърждават отново своя ангажимент да насърчават развитието на международната търговия по начин, който допринася за постигането на целта за устойчиво развитие за благото на настоящите и бъдещите поколения, и да гарантират, че тази цел е включена и отразена на всяко равнище на техните търговски отношения.
 2. Страните потвърждават отново своя ангажимент да се стремят да постигнат устойчиво развитие, чиито стълбове — икономическото развитие, социалното развитие и опазването на околната среда — са взаимозависими и се подсилват взаимно. Те подчертават ползата от вземането под внимание на свързаните с търговията въпроси на трудовата заетост и на опазването на околната среда като част от глобален подход към търговията и устойчивото развитие.
 3. Когато в настоящата глава се използва понятието „трудова заетост“, то включва въпросите, свързани със стратегическите цели на МОТ, чрез които е формулирана Програмата за достоен труд, договорени в Декларацията на МОТ относно социалната справедливост за справедлива глобализация от 2008 г.
 Член 273
 Право на регулиране и равнища на защита
 Като признава правото на всяка от страните да определя свои политики и приоритети в областта на устойчивото развитие, да установява свои собствени равнища на вътрешна защита в областта на околната среда и трудовата заетост и да приема или да изменя съответно своето приложимо законодателство и политики по начин, съответстващ на поетите от нея ангажименти по отношение на международно признатите стандарти и споразумения, посочени в членове 274 и 275, всяка от страните се стреми да гарантира, че нейната нормативна уредба политики предвиждат и насърчават високи равнища на защита в областта на околната среда и на трудовата заетост, и се стреми да усъвършенства непрестанно тази уредба и политики и съответните равнища на защита.
 Член 274
 Международни стандарти и споразумения в областта на труда
 1. Страните признават


text:
като основни елементи за справяне с последиците на глобализацията пълната и продуктивна трудова заетост и достойните условия на труд за всички и потвърждават отново своя ангажимент да насърчават развитието на международната търговия по начин, който допринася за пълна и продуктивна трудова заетост и достойни условия на труд за всички. В този контекст страните се ангажират да се консултират и да сътрудничат помежду си по целесъобразност по отношение на свързаните с търговията въпроси в областта на трудовата заетост, представляващи взаимен интерес.
 2. Съгласно задълженията си като членове на МОТ и Декларацията на МОТ за основните принципи и права в областта на труда и механизма за нейното прилагане от 1998 г., страните се ангажират да спазват, популяризират и отразяват в своята нормативна уредба и практика и на цялата си територия международно признатите основни стандарти в областта на трудовата заетост, съдържащи се в основните конвенции на МОТ и протоколите към тях, и по-конкретно:
 a)
 свободата на сдружаване и ефективното признаване на правото на колективно трудово договаряне;
 б)
 премахването на всички форми на принудителен или задължителен труд;
 в)
 ефективното премахване на детския труд; и
 г)
 премахването на дискриминацията в областта на заетостта и професиите.
 3. Страните потвърждават отново своя ангажимент да прилагат ефективно в своята нормативна уредба и практика основните, приоритетните и другите конвенции на МОТ, както и протоколите към тях, ратифицирани съответно от държавите членки и от Република Армения.
 4. Страните също така ще разгледат възможността да ратифицират останалите приоритетни конвенции и другите конвенции, които МОТ категоризира като актуални. В тази връзка страните редовно обменят информация за съответното положение във всяка от тях и за напредъка в процеса на ратифициране.
 5. Страните признават, че нарушаването на основните принципи и права в областта на труда не може да се използва като основание или по друг начин като законно сравнително предимство и че стандартите в областта на трудовата заетост не може да се използват за целите на търговския протекционизъм.
 Член 275
 Международно управление и международни споразумения в областта на околната среда
 1. Страните признават ползата от международното управление и международните споразумения в областта на околната среда като отговор на международната общност на глобалните или регионалните проблеми в областта на околната среда и подчертават необходимостта от засилване на взаимното подпомагане между секторите на търговията и околната среда. В този контекст страните се ангажират да се консултират и да си сътрудничат, когато е целесъобразно, във връзка с преговорите по свързаните с търговията въпроси в областта на околната среда и по отношение на други свързани с търговията теми в областта на околната среда, представляващи взаимен интерес.
 2. Страните потвърждават отново своя ангажимент да прилагат ефективно в своята нормативна уредба и практика многостранните споразумения в областта на околната среда, по които те са страна.
 3. Страните редовно обменят информация за съответното положение във всяка от тях и за напредъка по отношение на ратифицирането на многостранните споразумения в областта на околната среда и на измененията на тези споразумения.
 4. Страните потвърждават отново своя ангажимент да прилагат и да постигнат целите на Рамковата конвенция на ООН по изменение на климата (РКООНИК)


text:
от 1992 г., Протокола от Киото към нея от 1998 г. и Парижкото споразумение от 2015 г. Те се ангажират да работят съвместно за укрепване на многостранен, основан на правила режим съгласно РКООНИК, и да си сътрудничат във връзка с по-нататъшното развитие и прилагане на международна рамка в областта на изменението на климата по линия на РКООНИК и свързаните с нея споразумения и решения.
 5. Никоя от разпоредбите на настоящото споразумение не възпрепятства страните да приемат или да запазват мерки за прилагане на многостранните споразумения в областта на околната среда, по които те са страна, при условие че тези мерки не се прилагат по начин, който би представлявал средство за произволна или необоснована дискриминация между страните или за прикрито ограничаване на търговията.
 Член 276
 Търговия и инвестиции, благоприятстващи устойчивото развитие
 Страните потвърждават своя ангажимент да повишават приноса на търговията за постигане на целта за устойчиво развитие в неговите икономически, социални и екологични аспекти. За тази цел страните:
 a)
 признават положителното влияние, което могат да окажат основните стандарти в областта на трудовата заетост и достойните условия на труд върху икономическата ефективност, иновациите и производителността, и се стремят към по-голяма съгласуваност между търговските политики и политиките в областта на трудовата заетост;
 б)
 се стремят да улесняват и насърчават търговията и инвестициите в екологични стоки и услуги, включително чрез преодоляване на свързаните с това нетарифни бариери;
 в)
 се стремят да улесняват премахването на пречките пред търговията със стоки и услуги или за инвестициите в стоки и услуги, които са от особено значение за смекчаването на последиците от изменението на климата и приспособяването към него, като например устойчивата енергия от възобновяеми източници и енергийноефективните продукти и услуги, включително чрез:
 i)
 приемане на рамки на политиката, които спомагат за внедряване на най-добрите налични технологии;
 ii)
 популяризиране на стандарти, които отговарят на екологичните и икономическите нужди; и
 iii)
 свеждане до минимум на техническите пречки пред търговията;
 г)
 се споразумяват да насърчават търговията със стоки, които допринасят за подобряване на социалните условия и на екологосъобразните практики, включително стоки, които са предмет на доброволни схеми за гарантиране на устойчивост, като например схеми за справедлива и етична търговия и екомаркировки; и
 д)
 се споразумяват да насърчават корпоративната социална отговорност, включително и чрез обмен на информация и на най-добри практики. В тази връзка страните се позовават на съответните международно признати принципи и насоки, като например Насоките на ОИСР за многонационалните предприятия, Глобалния договор на ООН и Тристранната декларация на МОТ относно принципите за многонационалните предприятия и социалната политика от 1977 г.
 Член 277
 Биологично разнообразие
 1. Страните признават значението на осигуряването на опазването и устойчивото използване на биологичното разнообразие като ключов елемент за постигането на устойчиво развитие и потвърждават отново своя ангажимент да опазват и да използват устойчиво биологичното разнообразие в съответствие с Конвенцията за биологичното разнообразие от 1992 г. и ратифицираните протоколи към нея, Стратегическия план за биологичното разнообразие, Конвенцията по международната търговия със застрашени видове от дивата фауна и флора (CITES) от 1973 г. и другите приложими международни инструменти, по които са страна.
 2. За тази цел страните:


text:
a)
 насърчават устойчивото използване на природните ресурси и допринасят за опазването на биологичното разнообразие при предприемането на търговски дейности;
 б)
 обменят информация относно мерки за търговията с произведени от природни ресурси продукти, имащи за цел преустановяването на загубата на биологично разнообразие и намаляване на натиска върху биологичното разнообразие, и когато е уместно, си сътрудничат за постигане на максимално въздействие на съответните свои политики и за осигуряване на взаимното подпомагане между тези свои политики;
 в)
 насърчават включването в допълненията към CITES на видовете, които отговарят на заложените в CITES критерии за включване;
 г)
 приемат и прилагат ефективни мерки срещу незаконната търговия с продукти от дивата флора и фауна, включително защитени видове по CITES, и си сътрудничат в борбата с тази незаконна търговия; и
 д)
 си сътрудничат на регионално и световно равнище с цел насърчаване на:
 i)
 опазването и устойчивото използване на биологичното разнообразие в природните и селскостопанските екосистеми, включително на застрашените видове, техните местообитания, специално защитените природни територии и генетичното разнообразие;
 ii)
 възстановяването на екосистемите и отстраняването или намаляването на отрицателните екологични последици от използването на живи и неживи природни ресурси или на екосистеми; и
 iii)
 достъпа до генетични ресурси и справедливото и равно разпределение на ползите, произтичащи от използването на такива ресурси.
 Член 278
 Устойчиво управление на горите и търговия с горски продукти
 1. Страните признават значението на осигуряването на опазването и устойчивото управление на горите и важността на приноса на горите за постигане на икономическите, екологичните и социалните цели на страните.
 2. За тази цел страните:
 a)
 насърчават търговията с горски продукти, произведени от материал, произхождащ от устойчиво управлявани гори и добит в съответствие с вътрешното законодателство на държавата на добив;
 б)
 обменят информация относно мерки за насърчаване на потреблението на дървен материал и изделия от дървен материал, произхождащ от устойчиво управлявани гори, и когато е уместно, да си сътрудничат в разработването на такива мерки;
 в)
 приемат мерки за насърчаване на опазването на горската покривка и за борба с незаконната сеч и свързаната с нея търговия, включително и по отношение на трети държави, ако това е целесъобразно;
 г)
 обменят информация относно действия за подобряване на управлението в горския сектор и когато е уместно, си сътрудничат за постигане на максимално въздействие на съответните свои политики и за осигуряване на взаимното подпомагане между тези свои политики с оглед на това незаконно добитите дървен материал и изделия от дървен материал да останат извън търговския поток;
 д)
 насърчават включването в допълненията към CITES на дървесните видове, които отговарят на заложените в CITES критерии за включване; и
 е)
 си сътрудничат на регионално и световно равнище с цел насърчаване на опазването на горската покривка и на устойчивото управление на всички видове гори, като се използва сертифициране, чрез което се насърчава отговорното управление на горите.
 Член 279
 Търговия и устойчиво управление на живите морски ресурси
 Като отчитат колко е важно да се гарантира отговорното управление на рибните запаси по устойчив начин, както и да се насърчава доброто управление в търговията, страните:
 a)
 популяризират най-добрите практики в управлението на рибарството, така че да се гарантират опазването и


text:
управлението на рибните запаси по устойчив начин и въз основа на екосистемния подход;
 б)
 предприемат ефективни мерки за наблюдение и контрол на риболовните дейности;
 в)
 насърчават схемите за координирано събиране на данни и двустранното научно сътрудничество с цел усъвършенстване на съществуващите към момента научни становища относно управлението на рибарството;
 г)
 си сътрудничат в борбата с незаконния, недекларирания и нерегулирания (ННН) риболов и свързаните с риболова дейности, като използват всеобхватни, ефективни и прозрачни мерки; и
 д)
 въвеждат политики и мерки за изваждане на получените чрез ННН риболов продукти от търговския поток и от своите пазари в съответствие с Международния план за действие на Организацията на ООН за прехрана и земеделие (ФАО) за предотвратяване, възпиране и премахване на незаконния, недеклариран и нерегулиран риболов.
 Член 280
 Запазване на равнищата на защита
 1. Страните признават, че не е целесъобразно да насърчават търговията или инвестициите чрез занижаване на равнищата на защита, които се предоставят по тяхното вътрешно законодателство в областта на околната среда или на трудовата заетост.
 2. Никоя от страните няма право да се отказва от прилагането или да допуска дерогации от своята нормативна уредба в областта на околната среда или на трудовата заетост, нито да предлага да се откаже от прилагането или да допусне дерогации от тази уредба като мярка за насърчаване на търговията или на установяването, придобиването, разширяването или запазването на инвестиция или инвеститор на своята територия.
 3. Страните не могат да се въздържат от ефективното прилагане на своята нормативна уредба в областта на околната среда и на трудовата заетост чрез постоянно или повтарящо се действие или бездействие като средство за насърчаване на търговията или инвестициите.
 Член 281
 Научни данни
 При изготвянето и прилагането на мерки за опазване на околната среда или на условията на труд, които биха могли да засегнат търговията или инвестициите между страните, всяка от страните взема предвид наличните научни и технически данни, както и приложимите международни стандарти, насоки или препоръки, ако има такива, включително принципа на предпазливост.
 Член 282
 Прозрачност
 В съответствие с вътрешните си законови и подзаконови разпоредби и с глава 12 всяка от страните гарантира, че всички мерки за опазване на околната среда или на условията на труд, които биха могли да засегнат търговията или инвестициите, се разработват, въвеждат и прилагат по прозрачен начин, с надлежно оповестяване и обществени консултации и с подходящо и навременно информиране на неправителствените участници и консултации с тях.
 Член 283
 Преглед на въздействието върху устойчивото развитие
 Страните се ангажират да извършват преглед, наблюдение и оценка на въздействието на прилагането на настоящото споразумение върху устойчивото развитие, като използват съответните си процедури за участие и институции, както и създадените с настоящото споразумение такива, например чрез свързани с търговията оценки на въздействието върху устойчивото развитие.
 Член 284
 Съвместна работа в областта на търговията и устойчивото развитие
 1. Страните признават значението на съвместната им работа по свързаните с търговията аспекти на политиките в областта на околната среда и на трудовата заетост за постигането на целите на настоящото споразумение. Те могат да си сътрудничат, наред с другото, в следните области:
 a)
 аспектите на търговията и устойчивото


text:
развитие, свързани с трудовата заетост или околната среда, в рамките на международните форуми, сред които по-специално СТО, МОТ, Програмата на ООН по околната среда (ЮНЕП), Програма на ООН за развитие (ПРООН) и многостранните споразумения в областта на околната среда;
 б)
 методологиите и показателите за оценките на въздействието на търговията върху устойчивото развитие;
 в)
 въздействието върху търговията на разпоредбите, нормите и стандартите в областта на трудовата заетост и на околната среда, както и въздействието, което правилата в областта на търговията и инвестициите оказват върху трудовата заетост и околната среда, включително и върху разработването на норми и политики в областта на трудовата заетост и на околната среда;
 г)
 положителното и отрицателното въздействие на настоящото споразумение върху устойчивото развитие и начините съответно за неговото подсилване, предотвратяване или смекчаване, като се отчитат също така оценките на въздействието върху устойчивото развитие, извършени от една от страните или и от двете страни;
 д)
 насърчаването на ратифицирането и на ефективното прилагане на основните, приоритетните и другите актуални конвенции на МОТ и на протоколите към тях, както и на многостранните споразумения в областта на околната среда, които са от значение в контекста на търговията;
 е)
 насърчаването на частните и публичните схеми за сертифициране, проследяване и етикетиране, включително и за екомаркировка;
 Ж)
 насърчаването на корпоративната социална отговорност, например чрез действия за повишаване на осведомеността относно международно признатите насоки и принципи, за придържане към тях, за прилагането им и за предприемането на последващи мерки;
 з)
 свързаните с търговията аспекти на Програмата на МОТ за достоен труд, включително относно взаимовръзките между търговията и пълната и продуктивна трудова заетост, адаптирането на пазара на труда, основните стандарти в областта на трудовата заетост, системите за ефективна правна защита (в това число инспекции по труда) с цел закрила на трудовите права, статистиката в областта на трудовата заетост, развитието на човешките ресурси и ученето през целия живот, социалната закрила и социалното приобщаване, социалния диалог и равенството на половете;
 и)
 свързаните с търговията аспекти на многостранните споразумения в областта на околната среда, включително митническото сътрудничество;
 й)
 свързаните с търговията аспекти на настоящия и бъдещия международен режим в областта на изменението на климата, включително начините за насърчаване на технологии с ниски нива на въглеродни емисии и енергийна ефективност;
 к)
 свързаните с търговията мерки за насърчаване на опазването и устойчивото използване на биологичното разнообразие, включително на борбата с незаконната търговия с продукти от дивата флора и фауна;
 л)
 свързаните с търговията мерки за насърчаване на опазването и устойчивото управление на горите, посредством които да се намали обезлесяването, включително във връзка с незаконната сеч; и
 м)
 свързаните с търговията мерки за насърчаване на практиките за устойчив риболов и търговията с рибни продукти, които са обект на устойчиво управление.
 2. Страните обменят информация и споделят опит относно своите действия за насърчаване на съгласуваността и на взаимното допълване между търговските, социалните и екологичните цели. Освен това страните засилват своето сътрудничество и диалог по отношение на въпроси в областта на устойчивото развитие, които възникват в контекста на търговските им отношения.
 3. Това сътрудничество и диалог включват съответните заинтересовани страни, по-специално социалните партньори, както