text:
за съответните органи най-малко на всички страни членки.
 5. Регионален орган или система
 Орган или система, членството в които е открито за съответните органи само на някои от страните членки.
 ---pagebreak--- 11/т. 10 BG Официален вестник на Европейския съюз 105
 6. Орган на централната власт
 Централна власт, нейни министерства и отдели или всеки орган под контрола на централната власт във връзка с
 въпросната дейност.
 Обяснителна бележка
 Що се отнася до Европейските общности, се прилагат разпоредбите, отнасящи се до органите на централната власт.
 Независимо от това в рамките на Европейските общности могат да се създават регионални органи или системи за
 оценяване на съответствието и в такива случаи се прилагат разпоредбите на това споразумение за регионалните органи
 или системи за оценяване на съответствието.
 7. Орган на местно управление
 Управление, различно от централната власт (напр. щати, провинции, федерални провинции, кантони, общини и др.),
 негови министерства или отдели или всеки орган под контрола на такова управление във връзка с въпросната дейност.
 8. Неправителствена организация
 Орган, различен от орган на централната власт или орган на местно управление, включително неправителствен орган,
 който има законни правомощия да въвежда технически регламент.
 ---pagebreak--- 106 BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 10
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 ТЕХНИЧЕСКИ ЕКСПЕРТНИ ГРУПИ
 Следните процедури следва да се прилагат спрямо технически експертни групи, създадени в съответствие с разпоредбите
 на член 14.
 1. Техническите експертни групи са подчинени на т. нар. „панел“ — група на съдебни заседатели. Пълномощията на
 първите и подробните процедури за работа следва да се определят от т.нар. „панел“ и следва да се отчитат пред него.
 2. Участието в техническите експертни групи следва да се ограничава само до професионално утвърдени лица, с опит
 в дадената област.
 3. Граждани на страни по спора не могат да работят в техническа експертна група без общото съгласие на страните
 по спора, освен при изключителни обстоятелства, когато групата на съдебните заседатели реши, че необходимостта от
 специализирана научна експертиза не може да бъде удовлетворена по друг начин. Правителствени длъжностни лица
 на страни по спора не могат да работят в техническа експертна група. Членовете на технически експертни групи следва
 да работят в качеството си на частни лица, а не като представители на правителства, нито пък като представители на
 някаква организация. Ето защо правителства или организации не могат да им дават инструкции относно въпроси,
 разглеждани от техническата експертна група.
 4. Техническите експертни групи могат да се консултират и да търсят информация и да искат технически
 консултации от всякакви източници, приети от тях за подходящи. Преди една техническа експертна група да потърси
 такава информация или да поиска консултации от източник под юрисдикцията на страна членка, тя следва да
 информира правителството на тази страна членка. Всяка страна членка следва да отговори незабавно и пълно относно
 исканата от техническа експертна група информация, която техническата експертна група счита за необходима и
 уместна.
 5. Страните по спора следва да имат достъп до цялата съответна информация, предоставена на техническата
 експертна група, освен ако тя не е с поверителен характер. Поверителната информация, предоставена на техническата
 експертна група, не трябва да се предоставя без официално упълномощаване от правителството, организацията


text:
или
 лицето, които предоставят информацията. Когато от техническата експертна група се изисква такава информация, но
 техническата експертна група не е упълномощена да разпространява такава информация, правителството,
 организацията или лицето, които предоставят информацията, представят неповерително резюме на информацията.
 6. Техническата експертна група следва да представи проектодоклад пред засегнатите страни членки с оглед
 получаване на техните забележки и вземането им предвид, според случая, в заключителния доклад, който също се
 разпространява до засегнатите страни членки, когато бъде представен пред групата на съдебните заседатели.
 ---pagebreak--- 11/т. 10 BG Официален вестник на Европейския съюз 107
 ПРИЛОЖЕНИЕ No 3
 КОДЕКС НА ДОБРАТА ПРАКТИКА ЗА ПОДГОТОВКА, ПРИЕМАНЕ И ПРИЛАГАНЕ НА СТАНДАРТИ
 Общи разпоредби
 А. За целите на този Кодекс следва да се прилагат дефинициите от приложение 1 към това споразумение.
 Б. Този Кодекс е открит за приемане от всички органи по стандартизация на територията на страна членка на СТО,
 независимо дали е орган на централната власт, орган на местното управление или неправителствена организация; от
 всички правителствени регионални органи по стандартизация, в които един или повече членове са страни членки на
 СТО; и от всички неправителствени регионални организации по стандартизация, в които един или повече членове се
 намират на територията на страна членка на СТО (наричани в този Кодекс общо „органи по стандартизация“ и
 поотделно „органът по стандартизация“).
 В. Органите по стандартизация, които са приели или са се оттеглили от този Кодекс, нотифицират Информационния
 център на ISO/IEC в Женева за този факт. Нотификацията следва да включва името и адреса на въпросния орган и
 обхвата на неговата текуща и очаквана дейност по стандартизация. Нотификацията може да бъде изпратена или
 директно до Информационния център на ISO/IEC, или чрез националния орган — член на ISO/IEC, или за
 предпочитане чрез съответния национален орган — член на ISO/IEC, или международен филиал на Isonet според
 случая.
 Разпоредби по същество
 Г. По отношение на стандартите органът по стандартизация следва да предостави третиране на продукти с произход
 от територията на друга страна членка на СТО, което е не по-малко благоприятно от това, предоставено на подобни
 продукти от местен произход и на подобни продукти с произход от която и да било друга страна.
 Д. Органът по стандартизация следва да гарантира, че стандартите не се подготвят, приемат или прилагат с цел да
 или по начин, създаващ излишни пречки пред международната търговия.
 Е. Когато съществуват международни стандарти или приключването им е непосредствено предстоящо, органът по
 стандартизация следва да ги използва в цялост или съответни техни части като база за стандартите, които разработва,
 освен в случаите, когато такива международни стандарти или съответни техни части биха били неефективни или
 неподходящи, например поради недостатъчно ниво на защита, поради фундаментални климатични или географски
 фактори или фундаментални технологични проблеми.
 Ж. С оглед на хармонизирането на стандартите на възможно по-широка основа, органът по стандартизация следва
 да взема пълно участие по подходящ начин, в границите на своите ресурси, при подготвянето от съответните
 международни органи по стандартизация на международни стандарти за съответния предмет на дейността, за който
 той или е приел, или очаква да приеме стандарти. За органи по стандартизация на територията на страна членка
 участието в

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
конкретна международна дейност по стандартизация следва да се осъществява, когато е възможно чрез
 делегация, представляваща всички органи по стандартизация на територията, които са приели или очакват да приемат
 стандарти относно съответния предмет на дейността, с която е свързана международната дейност по стандартизация.
 З. Органът по стандартизация на територията на страна членка следва да положи всички усилия, за да избягва
 дублирането или припокриването на работата на други органи по стандартизация на националната територия или по
 отношение на работата на съответни международни или регионални органи по стандартизация. Те също следва да
 полагат всички усилия за постигане на национален консенсус по разработваните от тях стандарти. Съответно
 регионалният орган по стандартизация следва да полага всички усилия, за да избягва дублирането или припокриването
 на работата на съответните международни органи по стандартизация.
 И. Когато е уместно, органът по стандартизация следва да специфицира стандарти, основаващи се на изискванията
 за продукта по отношение на неговата функционалност, а не на конструктивни или описателни характеристики.
 Й. Най-малко веднъж на всеки шест месеца органът по стандартизация следва да публикува работна програма,
 включваща неговото название и адрес, стандартите, които разработва в момента и стандартите, които е приел през
 предходния период. Стандартът е в процес на подготвяне от момента, в който е взето решение за разработване на
 стандарт, до приемането му. Названията на конкретните проектостандарти при поискване се предоставят на английски,
 френски или испански език. Съобщение за съществуването на работна програма следва да се публикува в национално
 или, според случая, в регионално издание по стандартизация.
 ---pagebreak--- 108 BG Официален вестник на Европейския съюз 11/т. 10
 Работната програма следва да посочва за всеки стандарт, в съответствие с правилата на Isonet, класификацията,
 отнасяща се до съответния предмет на дейност, достигнатия етап в разработването на стандарта и справки за
 международни стандарти, взети като база. Не по-късно от времето на публикуване на неговата работна програма
 органът по стандартизация нотифицира за нейното съществуване Информационния център на ISO/IEC в Женева.
 Нотификацията съдържа названието и адреса на органа по стандартизация, названието и броя на изданието, в което
 е публикувана работната програма, периода, за който се отнася работната програма, неговата цена (ако има такава) и
 как и откъде може да бъде получена. Нотификацията може да бъде изпратена директно до Информационния център
 на ISO/IEC или за предпочитане чрез съответния национален член или международен филиал на Isonet според случая.
 К. Националният член на ISO/IEC следва да положи всички усилия да стане член на Isonet или да определи друг
 орган, който да стане член на Isonet, както и да придобие възможно най-висш тип членство за член на Isonet. Други
 органи по стандартизация следва да полагат всички усилия да се асоциират с члена на Isonet.
 Л. Преди да приеме стандарт, органът по стандартизация следва да предостави период от най-малко 60 дни за
 представяне на забележки по проектостандарта от заинтересованите страни на територията на страната членка на СТО.
 Този период може независимо от това да бъде съкратен в случаи, когато възникнат или съществува опасност от
 възникване на неотложни проблеми, свързани с безопасността, здравето или околната среда. Не по-късно от началото
 на периода за предоставяне на забележки


text:
органът по стандартизация следва да публикува съобщение, оповестяващо
 периода за забележки, в изданието, посочено в параграф Й по-горе. Такова съобщение включва, доколкото е възможно,
 информация за това дали проектостандартът се отклонява от съответните международни стандарти.
 М. При поискване от някоя от заинтересуваните страни на територията на страна членка на СТО органът по
 стандартизация следва незабавно да предостави или уреди да бъде предоставено копие от проектостандарта, който е
 представил за забележки. Всякакви такси, начислени за тази услуга, освен реалните разходи по доставката, следва да
 бъдат еднакви за местни и чужди лица.
 Н. Органът по стандартизация следва да има предвид при по-нататъшната обработка на стандарта забележките,
 получени през периода за представянето им. На забележките, получени чрез органи по стандартизация, които са приели
 този Кодекс на добрата практика, при поискване трябва да се отговаря възможно най-бързо. Отговорът следва да
 включва обяснение защо е необходимо отклонение от съответните международни стандарти.
 О. След приемането му стандартът следва незабавно да бъде публикуван.
 П. При поискване от някоя заинтересувана страна на територията на страна членка на СТО органът по стандартизация
 следва незабавно да предостави или уреди предоставянето на копие от последната си работна програма или от стандарт,
 който е подготвил. Всички такси, начислени за тази услуга, освен реалните разходи по доставката, следва да бъдат
 еднакви за местни и чужди лица.
 Р. Органът по стандартизация следва да приема отзивчиво и да дава адекватна възможност за консултации по
 отношение на разяснения, свързани с действието на този Кодекс, поискани от органи по стандартизация, които са
 приели този Кодекс на добрата практика. Той следва да положи обективни усилия, за да отговори на всички жалби.


text:
 14.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 11/23
 ВСЕОБХВАТНО ИКОНОМИЧЕСКО И ТЪРГОВСКО СПОРАЗУМЕНИЕ (ВИТС)
 между Канада, от една страна, и Европейския съюз и неговите държави членки, от друга страна
 КАНАДА,
 от една страна, и
 ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ,
 КРАЛСТВО БЕЛГИЯ,
 РЕПУБЛИКА БЪЛГАРИЯ,
 ЧЕШКАТА РЕПУБЛИКА,
 КРАЛСТВО ДАНИЯ,
 ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ,
 РЕПУБЛИКА ЕСТОНИЯ,
 ИРЛАНДИЯ,
 РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ,
 КРАЛСТВО ИСПАНИЯ,
 ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА,
 РЕПУБЛИКА ХЪРВАТИЯ,
 ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА,
 РЕПУБЛИКА КИПЪР,
 РЕПУБЛИКА ЛАТВИЯ,
 РЕПУБЛИКА ЛИТВА,
 ВЕЛИКОТО ХЕРЦОГСТВО ЛЮКСЕМБУРГ,
 УНГАРИЯ,
 РЕПУБЛИКА МАЛТА,
 КРАЛСТВО НИДЕРЛАНДИЯ,
 РЕПУБЛИКА АВСТРИЯ,
 РЕПУБЛИКА ПОЛША,
 ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА,
 РУМЪНИЯ,
 РЕПУБЛИКА СЛОВЕНИЯ,
 СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА,
 РЕПУБЛИКА ФИНЛАНДИЯ,
 КРАЛСТВО ШВЕЦИЯ,
 и
 ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ,
 от друга страна,
 наричани заедно по-долу „страните“,
 заявяват своята решимост:
 ДА ЗАДЪЛБОЧАТ ОЩЕ ПОВЕЧЕ тесните икономически връзки помежду си, основавайки се на своите съответни права и задължения по Маракешкото споразумение за създаване на Световната търговска организация, подписано на 15 април 1994 г., и на други многостранни и двустранни инструменти за сътрудничество;
 ДА СЪЗДАДАТ разширен и сигурен пазар за своите стоки и услуги, чрез намаляване или премахване на пречките пред търговията и инвестициите;
 ДА УСТАНОВЯТ ясни, прозрачни, предвидими и взаимноизгодни правила за управление на търговията и инвестициите помежду си;
 И,
 КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ОТНОВО силната си привързаност към демокрацията и основните права, прогласени във Всеобщата декларация за правата на човека, подписана в Париж на 10 декември 1948 г., и като споделят виждането, че разпространението на оръжията за масово унищожение представлява сериозна заплаха за международната сигурност;
 КАТО ПРИЗНАВАТ значението на международната сигурност, демокрацията, правата на човека и върховенството на закона за развитието на международната търговия и икономическото сътрудничество;
 КАТО ПРИЗНАВАТ, че разпоредбите на настоящото споразумение запазват правото на страните да приемат специална нормативна уредба в рамките на своите територии и гъвкавостта на страните за постигане на законни цели на политиката в области като общественото здраве, безопасността, околната среда, обществения морал и насърчаването и опазването на културното многообразие;
 КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ своите ангажименти като страни по Конвенцията на ЮНЕСКО за опазване и насърчаване на многообразието от форми на културно изразяване, приета в Париж на 20 октомври 2005 г., и признават, че държавите имат правото да запазват, доразвиват и прилагат своите политики в областта на културата, да подкрепят своите културни индустрии с оглед укрепване на многообразието от форми на културно изразяване, както и да съхраняват своята културна идентичност, включително чрез използването на регулаторни мерки и финансова подкрепа;
 КАТО ПРИЗНАВАТ, че разпоредбите на настоящото споразумение защитават инвестициите и инвеститорите във връзка с инвестициите им и са предназначени да стимулират взаимноизгодната стопанска дейност, без да се накърнява правото на страните да приемат специална нормативна уредба в защита на обществения интерес в рамките на своите територии;
 КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ОТНОВО своя ангажимент за насърчаване на устойчивото развитие и развитието на международната търговия по начин, който да допринася за устойчивото развитие в неговото икономическо, социално и екологично измерение;
 КАТО НАСЪРЧАВАТ предприятията, осъществяващи дейност в рамките на тяхната територия или под тяхна юрисдикция, да спазват международно признатите ръководни насоки и принципи в областта на корпоративната социална отговорност, включително Насоките на ОИСР за многонационалните предприятия, и да се придържат към добрите практики на отговорно бизнес


text:
поведение;
 КАТО ПРИЛАГАТ настоящото споразумение по начин, който е съвместим с прилагането на съответното им трудово право и право в областта на околната среда и повишава техните нива на закрила на труда и на опазване на околната среда, и като се основават на своите международни ангажименти по трудови и екологични въпроси;
 КАТО ПРИЗНАВАТ тясната връзка между иновациите и търговията, а също и значението на иновациите за бъдещия икономически растеж, и потвърждават своя ангажимент да насърчават разширяването на сътрудничеството в областта на иновациите, както и в свързаните с тях области на научноизследователската и развойна дейност и на науката и технологиите, и да насърчават участието на съответните субекти от публичния и частния сектор,
 СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:
 ПЪРВА ГЛАВА
 Общи определения и уводни разпоредби
 Раздел A
 Общи определения
 Член 1.1
 Определения с общо приложение
 За целите на настоящото споразумение и освен ако е посочено друго:
 административен акт с общо приложение означава административно решение или тълкуване, което се прилага за всички лица и фактически положения, попадащи по принцип в неговия обхват, и с което се установява правило за поведение, но което не включва:
 а)
 определение или решение, постановено в административно или квазисъдебно производство, което се прилага за конкретно лице, стока или услуга на другата страна в конкретен случай; или
 б)
 решение, което се произнася по отношение на конкретен акт или практика;
 Споразумение за селското стопанство означава Споразумението за селското стопанство, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 селскостопанска стока означава продукт, посочен в приложение 1 към Споразумението за селското стопанство;
 Антидъмпингово споразумение означава Споразумението за прилагане на член VI от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г., съдържащо се в приложение 1А към Споразумението за СТО;
 звена за контакт по ВИТС означава звената за контакт, създадени съгласно член 26.5 (Звена за контакт по ВИТС);
 Съвместен комитет по ВИТС означава Съвместният комитет по ВИТС, създаден съгласно член 26.1 (Съвместен комитет по ВИТС);
 CPC означава временната Централна класификация на продуктите, изготвена от Статистическата служба на Организацията на обединените нации, Statistical Papers, Series M, No 77, CPC prov, 1991 г.;
 културни индустрии означава отраслите, в които лицата се занимават със:
 а)
 публикуването, разпространението или продажбата на книги, списания, периодични издания или вестници в печатен или машинно четим формат, освен когато единствената им дейност се състои в отпечатване или типографски набор на някое от гореизброените издания;
 б)
 производството, разпространението, продажбата или излъчването на филми или видеозаписи;
 в)
 производството, разпространението, продажбата или излъчването на музикални аудио- или видеозаписи;
 г)
 публикуването, разпространението или продажбата на музикални творби в печатен или машинно четим формат; или
 д)
 осъществяването на радиокомуникации, в които предаванията са предназначени за пряко приемане от широката публика, и на всякакви дейности по радио- и телевизионно разпръскване и излъчване по кабел, както и предоставянето на всякакви услуги по предаване на сателитни програми и радиоразпръскване в мрежа;
 мито означава мито или такса от всякакъв вид, налагани върху вноса или във връзка с вноса на стока, включително всякаква форма на допълнително облагане или допълнителна такса, налагани върху този внос или във връзка с него, но не


text:
включва:
 а)
 такса, еквивалентна на вътрешен данък, налаган в съответствие с член 2.3 (Национално третиране);
 б)
 мярка, прилагана в съответствие с разпоредбите на член VI или XIX от ГАТТ от 1994 г., на Антидъмпинговото споразумение, на Споразумението за СИМ, на Споразумението за защитните мерки или на член 22 от ДППУС; или
 в)
 налог или друга такса, налагани в съответствие с член VIII от ГАТТ от 1994 г.;
 Споразумение за митническо остойностяване означава Споразумението за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г., съдържащо се в приложение 1А към Споразумението за СТО;
 дни означава календарни дни, включително събота и неделя и празничните дни;
 ДППУС означава Договореността относно правилата и процедурите за уреждане на спорове, съдържаща се в приложение 2 към Споразумението за СТО;
 предприятие означава субект, учреден или организиран съгласно приложимото право, с цел печалба или с друга цел, независимо дали е частна или държавна собственост или е под частен или държавен контрол, в това число акционерно дружество, дружество за доверително управление, съдружие, еднолично дружество, съвместно предприятие или друго сдружение;
 съществуващ означава действащ към датата на влизане в сила на настоящото споразумение;
 ГАТС означава Общото споразумение по търговията с услуги, съдържащо се в приложение 1Б към Споразумението за СТО;
 ГАТТ от 1994 г. означава Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г., съдържащо се в приложение 1А към Споразумението за СТО;
 стоки на една от страните означава местни продукти по смисъла на ГАТТ от 1994 г. или стоки, определени като такива по решение на страните, и включва стоките с произход от тази страна;
 Хармонизирана система (ХС) означава Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките, включително нейните общи правила за тълкуване, бележките към разделите, главите и подпозициите;
 позиция означава четирицифрен номер или първите четири цифри от номер, използван в номенклатурата на ХС;
 мярка включва закон, подзаконов акт, разпореждане, процедура, решение, административен акт, предписание, практика или всякаква друга форма на мярка, приета от една от страните;
 гражданин означава физическо лице, което е гражданин съгласно определението в член 1.2 или е постоянно пребиваващо лице в една от страните;
 с произход означава, че продуктът отговаря на правилата за произход, залегнали в Протокола относно правилата за произход и процедурите, свързани с произхода;
 страни означава, от една страна, Европейският съюз или неговите държави членки, или Европейският съюз и неговите държави членки, в рамките на съответните им области на компетентност, произтичащи от Договора за Европейския съюз и Договора за функционирането на Европейския съюз (наричани по-долу „ЕС като страна“), и от друга страна, Канада;
 лице означава физическо лице или предприятие;
 лице от една от страните означава гражданин или предприятие от една от страните;
 преференциално тарифно третиране означава прилагането на митническата ставка, предвидена в настоящото споразумение, за стока с произход съгласно графика за премахване на митата;
 Споразумение за защитни мерки означава Споразумението за защитни мерки, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 санитарна или фитосанитарна мярка означава мярка, посочена в параграф 1 от приложение А към Споразумението за СФС мерки;
 Споразумение за СИМ означава Споразумението за субсидиите и изравнителните мерки,


text:
съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 доставчик на услуги означава лице, което предоставя или цели предоставянето на услуга;
 Споразумение за СФС мерки означава Споразумението за санитарните и фитосанитарните мерки, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 държавно предприятие означава предприятие, което се притежава или контролира от една от страните;
 подпозиция означава шестцифрен номер или първите шест цифри от номер, използван в номенклатурата на ХС;
 тарифно класиране означава класирането на продукт или материал в дадена глава, позиция или подпозиция на ХС;
 график за премахване на митата означава приложение 2-A (Премахване на митата);
 Споразумение за ТПТ означава Споразумението за техническите пречки пред търговията, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 територия означава територията, на която се прилага настоящото споразумение, както е посочено в член 1.3;
 трета държава означава държава или територия извън географския обхват на прилагане на настоящото споразумение;
 Споразумение ТРИПС означава Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост, съдържащо се в приложение 1В към Споразумението за СТО;
 Виенска конвенция за правото на договорите означава Виенската конвенция за правото на договорите, съставена във Виена на 23 май 1969 г.;
 СТО означава Световната търговска организация; и
 Споразумение за СТО означава Маракешкото споразумение за създаване на Световната търговска организация, съставено на 15 април 1994 г.
 Член 1.2
 Специфични за страните определения
 За целите на настоящото споразумение, освен ако е посочено друго:
 гражданин означава:
 а)
 за Канада — физическо лице, което е гражданин на Канада по смисъла на канадското законодателство;
 б)
 за ЕС като страна — физическо лице, което е с национална принадлежност към държава членка; и
 централно държавно управление означава:
 а)
 за Канада — правителството на Канада; и
 б)
 за ЕС като страна — Европейският съюз или националните правителства на неговите държави членки.
 Член 1.3
 Географски обхват на прилагане
 Освен ако е посочено друго, настоящото споразумение се прилага:
 а)
 за Канада — за:
 i)
 сухоземната територия, въздушното пространство, вътрешните води и териториалното море на Канада;
 ii)
 изключителната икономическа зона на Канада, съгласно определеното в нейното вътрешно право, в съответствие с част V от Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право, сключена в Монтего Бей на 10 декември 1982 г. (UNCLOS); и
 iii)
 континенталния шелф на Канада, съгласно определеното в нейното вътрешно право, в съответствие с част VI от UNCLOS;
 б)
 за Европейския съюз — за териториите, на които се прилагат Договорът за Европейския съюз и Договорът за функционирането на Европейския съюз, и съгласно условията, предвидени в тези договори. Що се отнася до разпоредбите относно тарифното третиране на стоките, настоящото споразумение се прилага и за онези райони от митническата територия на Европейския съюз, които не попадат в обхвата на първото изречение от настоящата буква.
 Раздел Б
 Уводни разпоредби
 Член 1.4
 Създаване на зона за свободна търговия
 страните създават зона за свободна търговия в съответствие с член XXIV от ГАТТ от 1994 г. и член V от ГАТС.
 Член 1.5
 Връзка със Споразумението за СТО и други споразумения
 Страните потвърждават своите права и задължения, произтичащи от Споразумението за СТО и други споразумения, по


text:
които те са страни.
 Член 1.6
 Позоваване на други споразумения
 Когато в настоящото споразумение изцяло или частично се прави позоваване на други споразумения или правни инструменти, или те се инкорпорират в него чрез позоваване, тези позовавания включват:
 а)
 свързаните приложения, протоколи, бележки под линия, тълкувателни бележки и обяснителни бележки; и
 б)
 последващите споразумения, по които страните са страни, или измененията, които са обвързващи за страните, освен в случаите, когато с позоваването се потвърждават съществуващи права.
 Член 1.7
 Позоваване на законодателни актове
 Когато в настоящото споразумение се прави позоваване на законодателни актове по принцип или чрез позоваване на конкретен правилник, наредба или директива, позоваването е на законодателните актове с евентуалните им изменения, освен ако е посочено друго.
 Член 1.8
 Обхват на задълженията
 1. Всяка от страните носи пълна отговорност за спазването на всички разпоредби на настоящото споразумение.
 2. Всяка от страните гарантира, че са взети всички необходими мерки, за да се приведат в действие разпоредбите на настоящото споразумение, включително те да се спазват на всички равнища на управление.
 Член 1.9
 Права и задължения във връзка с водите
 1. Страните признават, че водите в естественото си състояние, включително водите в езера, реки, водохранилища, водоносни хоризонти и водни басейни, не са стока или продукт. Поради това за такива води се прилагат само двадесет и втора глава (Търговия и устойчиво развитие) и двадесет и четвърта глава (Търговия и околна среда).
 2. Всяка от страните има правото да опазва и съхранява своите природни водни ресурси. Никоя от разпоредбите на настоящото споразумение не задължава дадена страна да разреши търговското използване на води за каквато и да било цел, в това число тяхното водовземане, добив или отклоняване за износ в насипно състояние.
 3. Ако една от страните разреши търговското използване на конкретен водоизточник, тя трябва да го направи по начин, който да е в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение.
 Член 1.10
 Лица, упражняващи делегирана държавна власт
 Освен ако е посочено друго в настоящото споразумение, всяка от страните гарантира, че лице, на което една от страните е делегирала регулаторно, административно или друго държавно правомощие на което и да е равнище на управление, при упражняване на това правомощие действа в съответствие със задълженията на страната, предвидени в настоящото споразумение.
 ВТОРА ГЛАВА
 Национално третиране и достъп до пазарите на стоки
 Член 2.1
 Цел
 Страните постепенно либерализират постепенно търговията със стоки в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение в рамките на преходен период, започващ от влизането в сила на настоящото споразумение.
 Член 2.2
 Приложно поле
 Настоящата глава се прилага за търговията със стоки на една от страните, съгласно определението в първа глава (Общи определения и уводни разпоредби), освен ако е предвидено друго в настоящото споразумение.
 Член 2.3
 Национално третиране
 1. Всяка страна предоставя национално третиране на стоките на другата страна в съответствие с член III от ГАТТ от 1994 г. За тази цел член III от ГАТТ от 1994 г. се инкорпорира в настоящото споразумение и става част от него.
 2. параграф 1 означава — по отношение на равнище на управление в Канада, различно от управление на федерално равнище, или


text:
по отношение на дадено правителство или равнище на управление в държава — членка на Европейския съюз, — третиране, което е не по-малко благоприятно от третирането, предоставяно от това равнище на управление или това правителство на подобни, пряко конкурентни или заменяеми стоки съответно от Канада или от държавата членка.
 3. Настоящият член не се прилага за мерки, включително за тяхното продължаване, незабавно подновяване или изменение, по отношение на канадските акцизи върху абсолютния алкохол, който е посочен в тарифна позиция 2207 10 90 в списъка на отстъпките на Канада (таблица V), приложен към Маракешкия протокол към Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г, съставен на 15 април 1994 г. (наричан по-долу „Маракешкият протокол“), и който е използван в производството съгласно разпоредбите на Excise Act, 2001, S.C. 2002, c. 22. (Закон за акцизите).
 Член 2.4
 Намаляване и премахване на митата върху вноса
 1. Всяка от страните намалява или премахва митата върху стоките с произход от която и да е от страните в съответствие с графиците за премахване на митата в приложение 2-A. За целите на настоящата глава „с произход от“ означава с произход от която и да е от страните съгласно правилата за произход, определени в Протокола относно правилата за произход и процедурите, свързани с произхода.
 2. За всяка стока базова митническа ставка, по отношение на която следва да бъдат приложени последователните намаления съгласно параграф 1, е ставката, посочена в приложение 2-A.
 3. За стоки, които са предмет на тарифни преференции, както са изброени в графика на дадена страна за премахване на митата, определен в приложение 2-А, всяка от страните прилага спрямо стоките с произход от другата страна митото, за което се установи, че е по-ниско при сравнение между ставката, изчислена в съответствие с графика на тази страна, и нейната ставка, прилагана за най-облагодетелствана нация (НОН).
 4. По искане от една от страните те може да проведат консултации, за да обсъдят ускоряването и разширяването на обхвата на премахването на митата върху вноса, осъществяван между страните. След като дадено решение на Съвместния комитет по ВИТС относно ускоряването или премахването на мито върху стока бъде одобрено от всяка от страните в съответствие с нейните приложими правни процедури, това решение заменя всяка митническа ставка или поетапна категория, определена съгласно графиците на страните в приложение 2-A.
 Член 2.5
 Ограничение по отношение на програмите за възстановяване, отсрочено плащане и отложено плащане на мита
 1. При спазване на разпоредбите на параграфи 2 и 3 никоя страна не възстановява, не отсрочва или не отлага плащането на мита — платени или платими — за стока без произход, внесена на нейна територия при изричното условие, че стоката — или идентичен, равностоен или подобен заместител — се използва като материал в производството на друга стока, която впоследствие се изнася на територията на другата страна в рамките на преференциално тарифно третиране съгласно настоящото споразумение.
 2. Параграф 1 не се прилага за прилаган от дадена страна режим на намаляване на тарифи, на отлагане на плащането или на опрощаване на мита, постоянно или временно, ако намаляването, отлагането или опрощаването не е изрично обусловено от


text:
износа на стока.
 3. Параграф 1 не се прилага през тригодишния период след датата на влизане в сила на настоящото споразумение.
 Член 2.6
 Мита, данъци или други такси и налози върху износа
 Никоя от страните не може да приема или да запазва в сила каквито и да било мита, данъци или други такси и налози, налагани върху или във връзка с износа на стоки за другата страна, нито каквито и да било вътрешни данъци или такси и налози върху стоки, изнасяни за другата страна, надвишаващи тези, които обичайно се налагат на тези стоки, когато са предназначени за продажба на вътрешния пазар.
 Член 2.7
 Запазване на статуквото
 1. След влизането в сила на настоящото споразумение никоя от страните не може да увеличава мито, съществуващо при влизането в сила, нито да приема ново мито по отношение на стока с произход от страните.
 2. Независимо от разпоредбата на параграф 1, дадена страна може:
 а)
 да изменя тарифа, която е извън обхвата на настоящото споразумение, по отношение на стока, за която не е отправено искане за предоставяне на тарифна преференция по настоящото споразумение;
 б)
 да увеличава дадено мито до нивото, определено в нейния график, включен в приложение 2-A, вследствие на едностранно намаляване; или
 в)
 да запазва или увеличава дадено мито в съответствие с разрешеното с настоящото споразумение или с всяка договореност съгласно Споразумението за СТО.
 3. Независимо от разпоредбите на параграфи 1 и 2 само Канада може да прилага специални защитни мерки съгласно член 5 от Споразумението на СТО за селското стопанство. Специална защитна мярка може да се прилага само по отношение на стоки, класирани в позиции с обозначението „SSG“ в графика на Канада, включен в приложение 2-A. Използването на тази специална защитна мярка е ограничено до внос, за който не се прилагат тарифни преференции, а в случай на внос, за който е въведена тарифна квота — до вноса, надхвърлящ задължението за осигуряване на достъп.
 Член 2.8
 Спиране на прилагането на преференциалното тарифно третиране
 1. Дадена страна може, в съответствие с параграфи 2 — 5, да спре прилагането на преференциалното тарифно третиране, предоставяно съгласно настоящото споразумение, по отношение на стока, изнасяна или произведена от лице от другата страна, ако страната:
 а)
 констатира, в резултат на разследване въз основа на обективна, неоспорима и проверима информация, че лицето от другата страна е извършвало системни нарушения на митническото законодателство с цел получаване на преференциално тарифно третиране съгласно настоящото споразумение; или
 б)
 констатира, че другата страна системно и неоснователно отказва да сътрудничи по отношение на разследването на нарушения на митническото законодателство съгласно член 6.13, параграф 4 (Сътрудничество) и че страната, търсеща сътрудничество, има достатъчно основания да заключи, въз основа на обективна, неоспорима и проверима информация, че лицето от другата страна е извършвало системни нарушения на митническото законодателство с цел получаване на преференциално тарифно третиране съгласно настоящото споразумение.
 2. Страна, която е направила констатация, посочена в параграф 1:
 а)
 уведомява митническия орган на другата страна и предоставя информацията и доказателствата, на които се основава констатацията;
 б)
 предприема консултации с органите на другата страна, за да се намери взаимно приемливо


text:
решение в отговор на опасенията, довели до констатацията; и
 в)
 отправя до съответното лице от другата страна писмено известие, в което се посочва информацията, на която се основава констатацията.
 3. Ако органите не намерят взаимно приемливо решение в срок от 30 дни, страната, която е направила констатацията, отнася въпроса до Съвместния комитет за митническо сътрудничество.
 4. Ако Съвместният комитет за митническо сътрудничество не реши въпроса в срок от 60 дни, страната, която е направила констатацията, може да спре прилагането на преференциалното тарифно третиране, предоставяно съгласно настоящото споразумение, по отношение на тази стока от това лице на другата страна. Спирането не се прилага за стока, която е вече в режим на транзит между страните в деня, от който спира прилагането.
 5. Страната, която спира прилагането съгласно параграф 1, го прилага само за срок, съизмерим с въздействието, което оказва върху нейните финансови интереси ситуацията, произтичаща от направената съгласно параграф 1 констатация, като максималната продължителност на този срок е 90 дни. Ако страната има достатъчно основания да смята, въз основа на обективна, неоспорима и проверима информация, че условията, довели до първоначалното спиране ан прилагането, не са се променили след изтичането на 90-дневния срок, тази страна може да удължи спирането за допълнителен срок от не повече от 90 дни. Във връзка с първоначалното спиране на прилагането и с всяко удължаване на спирането се провеждат периодични консултации в рамките на Съвместния комитет за митническо сътрудничество.
 Член 2.9
 Такси и други налози
 1. В съответствие с член VIII от ГАТТ от 1994 г. никоя от страните не може да приема или да запазва в сила такива такси или налози върху или във връзка с внос или износ на стока от една от страните, които не са съизмерими с разходите за предоставените услуги или които представляват косвена защита на местните стоки или облагане на вноса или износа за данъчни цели.
 2. В интерес на правната сигурност се уточнява, че параграф 1 не възпрепятства страните да налагат мито или такса, посочени в букви а) — в) от определението за мито съгласно член 1.1 (Определения с общо приложение).
 Член 2.10
 Стоки, повторно внасяни след ремонт или преправяне
 1. За целите на настоящия член ремонт или преправяне означава всяка операция по усъвършенстване, предприета по отношение на стоки с цел отстраняване на функционални дефекти или на материални щети и водеща до възстановяване на стоките до състояние, отговарящо на първоначалната им функция, или с цел осигуряване на съответствието им с техническите изисквания за експлоатацията им, без която операция стоките повече не биха могли да бъдат използвани по обичайния начин за целите, за които са били предназначени. Действията по ремонт или преправяне на стоки включват възстановяване и поддръжка, но не включват операция или процес, които:
 а)
 водят до унищожаване на съществените характеристики на дадена стока или до създаване на нова или различна от търговска гледна точка стока;
 б)
 водят до превръщане на незавършена стока в завършена стока; или
 в)
 се използват за съществено изменение на функцията на дадена стока.
 2. С изключение на предвиденото в бележка под линия 1, никоя от страните не


text:
може да прилага мито за стока, независимо от произхода ѝ, която се въвежда повторно на нейната територия, след като е била временно изнесена от нейната територия към територията на другата страна за ремонт или преправяне, независимо дали е било възможно действията по ремонт или преправяне да се извършат на територията на страната, от която стоката е изнесена за ремонт или преправяне (1)
 (2).
 3. Параграф 2 не се прилага за стока, която се внася под гаранция в зони за свободна търговия, или се внася с подобен статус, и след това се изнася за ремонт и не се внася повторно под гаранция в свободни зони или като внесена с подобен статус.
 4. Никоя от страните не може да прилага мито за стока, независимо от произхода ѝ, която е внесена временно от територията на другата страна с цел ремонт или преправяне (3).
 Член 2.11
 Ограничения на вноса и износа
 1. Освен ако е предвидено друго в настоящото споразумение, никоя от страните не може да приема или да запазва в сила каквато и да било забрана или ограничение върху вноса на всяка една стока на другата страна или върху износа или продажбата за износ на всяка една стока, предназначена за територията на другата страна, освен ако това е в съответствие с член XI от ГАТТ от 1994 г. За тази цел член ХI от ГАТТ от 1994 г. се инкорпорира в настоящото споразумение и става част от него.
 2. Ако една от страните приеме или запази в сила забрана или ограничение върху вноса от или износа за трета държава на дадена стока, тази страна може:
 а)
 да ограничи или забрани вноса от територията на другата страна на дадена стока от тази трета държава; или
 б)
 да ограничи или забрани износа на дадена стока за тази трета държава през територията на другата страна.
 3. Ако една от страните приеме или запази в сила забрана или ограничение върху вноса на дадена стока от трета държава, страните, по искане на другата страна, започват обсъждания с цел да се избегне неправомерна намеса или нарушаване на договореностите във връзка със ценообразуването, предлагането в търговската мрежа или разпространението в другата страна.
 4. Настоящият член не се прилага за дадена мярка, включително за нейното запазване, незабавно подновяване или изменение, по отношение на:
 а)
 износа на трупи от всички биологични видове. Ако една от страните престане да изисква разрешително за износ на трупи, предназначени за трета държава, тази страна окончателно престава да изисква разрешителни за износ на трупи, предназначени за другата страна;
 б)
 за период от три години след влизането в сила на настоящото споразумение — по отношение на износа на непреработена риба съгласно приложимото законодателство на провинция Нюфаундланд и Лабрадор;
 в)
 канадския акциз върху абсолютния алкохол, посочен в тарифна позиция 2207 10 90 в списъка на отстъпките на Канада, приложен към Маракешкия протокол (таблица V), използван в производството съгласно разпоредбите на Excise Act, 2001, S.C. 2002, c. 22; и
 г)
 вноса в Канада на употребявани превозни средства, които не отговарят на изискванията на Канада за безопасност и опазване на околната


text:
среда.
 Член 2.12
 Други разпоредби, свързани с търговията със стоки
 Всяка от страните се стреми да гарантира, че стока от другата страна, която е била внесена и законно продавана или предлагана за продажба на което и да е място на територията на страната вносител, може също така да се продава или предлага за продажба на цялата територия на страната вносител.
 Член 2.13
 Комитет по търговията със стоки
 1. Функциите на Комитета по търговията със стоки, създаден съгласно член 26.2, параграф 1, буква a) (Специализирани комитети), включват:
 а)
 насърчаване на търговията със стоки между страните, включително чрез консултации относно ускоряването на премахването на митата съгласно настоящото споразумение и по други въпроси по целесъобразност;
 б)
 изготвяне на препоръки до Съвместния комитет по ВИТС за изменение или допълнение на разпоредбите на настоящото споразумение, свързани с Хармонизираната система; и
 в)
 своевременно разглеждане на въпроси, свързани с движението на стоки през входните точки на страните.
 2. Комитетът по търговията със стоки може да представи на Съвместния комитет по ВИТС проекторешения относно ускоряването или премахването на митата за дадена стока.
 3. Комитетът по селското стопанство, създаден съгласно член 26.2, параграф 1, буква a) (Специализирани комитети):
 а)
 заседава в срок от 90 дни след получаване на искане от една от страните;
 б)
 предоставя на страните форум за обсъждане на свързани със селскостопанските стоки въпроси, попадащи в обхвата на настоящото споразумение; и
 в)
 отнася до Комитета по търговията със стоки всеки нерешен въпрос, разглеждан съгласно буква б).
 4. Страните отбелязват сътрудничеството и обмена на информация по въпросите на селското стопанство, осъществявани в рамките на годишния Диалог за селското стопанство, провеждан между Канада и ЕС, създаден съгласно разменените на 14 юли 2008 г. писма. При необходимост Диалогът за селското стопанство може да се използва за целите на параграф 3.
 ТРЕТА ГЛАВА
 Средства за търговска защита
 Раздел A
 Антидъмпингови и изравнителни мерки
 Член 3.1
 Общи разпоредби относно антидъмпинговите и изравнителните мерки
 1. Страните потвърждават отново своите права и задължения по член VI от ГАТТ от 1994 г., по Антидъмпинговото споразумение и по Споразумението за СИМ.
 2. Протоколът относно правилата за произход и процедурите, свързани с произхода, не се прилага по отношение на антидъмпинговите и изравнителните мерки.
 Член 3.2
 Прозрачност
 1. Всяка от страните прилага антидъмпингови и изравнителни мерки, които са в съответствие с приложимите изисквания на СТО, като се придържа към справедлив и прозрачен процес.
 2. Дадена страна гарантира, след налагането на временни мерки и във всеки случай преди да бъде направено окончателно определяне, пълно и съдържателно разгласяване на всички съществени факти, които се разглеждат и които стоят в основата на решението дали да се приложат окончателни мерки. Това не засяга член 6.5 от Антидъмпинговото споразумение и член 12.4 от Споразумението за СИМ.
 3. При условие че, с това не се забавя излишно провеждането на разследването, на всяка от заинтересованите страни в антидъмпингово или антисубсидийно разследване (4) се предоставя пълна възможност да защити интересите си.
 Член 3.3
 Отчитане на обществения интерес и на по-ниското мито
 1. Органите на всяка от страните вземат предвид информацията, предоставена в съответствие с правото на


text:
страната, за това дали налагането на антидъмпингово или изравнително мито не би противоречало на обществения интерес.
 2. След разглеждане на информацията по параграф 1 органите на съответната страна може да преценят дали антидъмпинговото или изравнителното мито да бъде наложено в пълния размер на дъмпинговия марж или на субсидията, или в по-малък размер, в съответствие с правото на страната.
 Раздел Б
 Глобални защитни мерки
 Член 3.4
 Общи разпоредби относно глобалните защитни мерки
 1. Страните потвърждават отново своите права и задължения по отношение на глобалните защитни мерки съгласно член XIX от ГАТТ от 1994 г. и съгласно Споразумението за защитните мерки.
 2. Протоколът относно правилата за произход и процедурите, свързани с произхода, не се прилага по отношение на глобалните защитни мерки.
 Член 3.5
 Прозрачност
 1. При отправено искане от страната износител страната, която започва разследване с оглед въвеждане на защитни мерки или която възнамерява да приеме временни или окончателни глобални защитни мерки, незабавно предоставя:
 а)
 информацията, посочена в член 12.2 от Споразумението за защитните мерки, съгласно образеца, установен от Комитета по защитните мерки към СТО;
 б)
 публичната версия на жалбата, подадена от местните предприятия, когато е приложимо; и
 в)
 публичен доклад, в който се излагат констатациите и мотивираните заключения по всички имащи отношение фактически и правни въпроси, разглеждани при разследването за налагане на защитни мерки. В публичния доклад се включва анализ, който обвързва вредата с факторите, които я причиняват, и се посочва използваният метод за определяне на глобалните защитни мерки.
 2. Когато е предоставена информация съгласно настоящия член, страната вносител предлага провеждането на консултации със страната износител за разглеждане на предоставената информация.
 Член 3.6
 Налагане на окончателни мерки
 1. Страна, която приема глобални защитни мерки, се стреми да ги налага по начин, засягащ във възможно най-малка степен двустранните търговски отношения.
 2. Страната вносител предлага провеждането на консултации със страната износител за разглеждане на въпросите по параграф 1. Страната вносител не приема мерките, преди да са изминали 30 дни от датата на предложението за провеждане на консултации.
 Раздел В
 Общи разпоредби
 Член 3.7
 Изключване от обхвата на уреждането на спорове
 По отношение на настоящата глава не се прилагат разпоредбите на двадесет и девета глава (Уреждане на спорове).
 ЧЕТВЪРТА ГЛАВА
 Технически пречки пред търговията
 Член 4.1
 Приложно поле и определения
 1. Настоящата глава се прилага за подготвянето, приемането и прилагането на технически регламенти, стандарти и процедури за оценяване на съответствието, които могат да засегнат търговията със стоки между страните.
 2. Настоящата глава не се прилага за:
 а)
 спецификации за покупка, подготвени от държавен орган съгласно изискванията за производство или потребление на държавните органи; или
 б)
 санитарна или фитосанитарна мярка по смисъла на определението в приложение А към Споразумението за СФС мерки.
 3. Общите термини по стандартизацията и процедурите за оценяване на съответствието като правило имат значението, придадено им от определението, прието в рамките на системата на Организацията на обединените нации, и от международните органи за стандартизация, като се има предвид контекстът им и се отчитат предметът и целите на настоящата глава, освен когато в настоящото споразумение, включително в инкорпорираните в него съгласно член 4.2


text:
разпоредби на Споразумението за ТПТ, се дава определение или се придава смисъл на даден термин.
 4. Позоваванията в настоящата глава на технически регламенти, стандарти и процедури за оценяване на съответствието включват измененията към тях и допълненията към правилата или към техния продуктов обхват, с изключение на несъществените изменения и допълнения.
 5. Член 1.8, параграф 2 (Обхват на задълженията) не се прилага по отношение на членове 3, 4, 7, 8 и 9 от Споразумението за ТПТ, както са инкорпорирани в настоящото споразумение.
 Член 4.2
 Инкорпориране на Споразумението за ТПТ
 1. посочените по-долу разпоредби от Споразумението за ТПТ се инкорпорират в настоящото споразумение и стават част от него:
 а)
 член 2 (Подготвяне, приемане и прилагане на технически регламенти от органи на централната власт);
 б)
 член 3 (Подготвяне, приемане и прилагане на технически регламенти от органи на местното самоуправление и неправителствени организации);
 в)
 член 4 (Подготвяне, приемане и прилагане на стандарти);
 г)
 член 5 (Процедури за оценяване на съответствието от органите на централната власт);
 д)
 член 6 (Признаване на оценяването на съответствието от органите на централната власт), без да се ограничават правата или задълженията на дадена страна съгласно Протокола относно взаимното приемане на резултатите от оценяването на съответствието и Протокола относно взаимното признаване на програмите за осигуряване на съответствието и за правоприлагане в областта на добрите производствени практики по отношение на фармацевтичните продукти;
 е)
 член 7 (Процедури за оценяване на съответствието от органи на местното самоуправление);
 ж)
 член 8 (Процедури за оценяване на съответствието от неправителствени организации);
 з)
 член 9 (Международни и регионални системи);
 и)
 приложение 1 (Термини и техните определения за целите на настоящото споразумение); и
 й)
 приложение 3 (Кодекс на добрата практика за подготовка, приемане и прилагане на стандарти).
 2. Терминът „страните членки“ в инкорпорираните разпоредби има същото значение в настоящото споразумение, както в Споразумението за ТПТ.
 3. По отношение на членове 3, 4, 7, 8 и 9 от Споразумението за ТПТ може да се прави позоваване на двадесет и девета глава (Уреждане на спорове) в случаите, когато една от страните счита, че другата страна не е постигнала задоволителни резултати в съответствие с тези членове и в резултат на това търговските интереси на първата страна са сериозно засегнати. В това отношение тези резултати трябва да са равностойни на резултатите, които биха били постигнати, ако въпросният орган е страна.
 Член 4.3
 Сътрудничество
 Страните засилват своето сътрудничество в областта на техническите регламенти, стандартите, метрологията, процедурите за оценяване на съответствието, надзора на пазара или дейностите по мониторинг и правоприлагане с цел да улеснят търговията помежду си съгласно посоченото в двадесет и първа глава (Регулаторно сътрудничество). Това може да включва подпомагане и насърчаване на сътрудничеството между съответните за страните публични или частни организации, отговарящи за метрологията, стандартизацията, изпитването, сертифицирането и акредитацията, надзора на пазара или дейностите по мониторинг и правоприлагане; и по-специално, насърчаване на техните органи по акредитация и по оценяване на съответствието да участват в договорености за сътрудничество, с които се способства за приемането на резултатите от оценяването на съответствието.
 Член 4.4
 Технически регламенти
 1. Страните се ангажират да си сътрудничат, доколкото това е


text:
възможно, за да гарантират, че техните технически регламенти са съвместими помежду си. За тази цел ако една от страните прояви интерес към разработването на технически регламент, еквивалентен или сходен по своя обхват с регламент, който съществува в другата страна или се подготвя от нея, то тази друга страна предоставя на първата страна — при поискване и доколкото е практически възможно — информацията, проучванията и данните, които са относими и които тя е взела като основа при подготвянето на своя технически регламент, независимо от това дали регламентът е приет или е в процес на разработване. Страните отчитат, че може да е необходимо да пояснят и да постигнат съгласие относно обхвата на конкретно искане, и че може да се отказва предоставяне на поверителна информация.
 2. Страна, която е подготвила технически регламент, за който счита, че е еквивалентен на технически регламент на другата страна, който е със съвместима цел и съвместим продуктов обхват, може да поиска от другата страна да признае техническия регламент като еквивалентен. Страната отправя искането в писмен вид и излага подробно основанията, поради които техническият регламент следва да се счита за еквивалентен, включително основанията във връзка с продуктовия обхват. Страната, която не е съгласна, че техническият регламент е еквивалентен, при поискване предоставя на другата страна мотивите за своето решение.
 Член 4.5
 Оценяване на съответствието
 Страните спазват Протокола относно взаимното приемане на резултатите от оценяването на съответствието и Протокола относно взаимното признаване на програмите за осигуряване на съответствието и за правоприлагане в областта на добрите производствени практики по отношение на фармацевтичните продукти.
 Член 4.6
 Прозрачност
 1. Всяка от страните гарантира, че — чрез процедури, осигуряващи прозрачност при разработването на технически регламенти и на процедури за оценяване на съответствието — се дава възможност на заинтересованите лица от страните да участват на подходящ предварителен етап, когато все още могат да се внесат изменения и да се вземат предвид евентуалните коментари, с изключение на случаите, когато възникват или съществува опасност да възникнат неотложни проблеми, свързани с безопасността, здравето, опазването на околната среда или националната сигурност. Когато се допуска участие на обществеността в конкретен процес на консултация във връзка с разработването на технически регламенти или на процедури за оценяване на съответствието, всяка от страните разрешава участието на лица от другата страна при условия, които са не по-малко благоприятни от условията, които предоставя на своите собствени лица.
 2. Страните насърчават по-тясното сътрудничество между органите по стандартизация, намиращи се на техните съответни територии, с цел улесняване, наред с другото, на обмена на информация за техните съответни дейности, както и хармонизирането на стандартите, на основата на взаимния интерес и реципрочност, по ред и условия, които се договарят от съответните органи по стандартизация.
 3. Всяка от страните се стреми да предостави срок от най-малко 60 дни, считано от предаването на предложените технически регламенти и процедури за оценяване на съответствието в Централния регистър на нотификациите на СТО, в който срок другата страна да представи писмени коментари, освен в случаите, когато възникват или съществува опасност да възникнат неотложни проблеми, свързани с безопасността, здравето, опазването на околната среда или националната сигурност. Всяка


text:
страна се отзовава положително на разумно обосновано искане за удължаване на срока за представяне на коментари.
 4. Ако дадена страна получи коментари от другата страна по своето предложение за технически регламент или за процедура за оценяване на съответствието, първата страна изпраща писмен отговор на тези коментари преди приемането на техническия регламент или на процедурата за оценяване на съответствието.
 5. Всяка от страните публикува или по друг начин прави публично достояние, в печатен или електронен вид, своите отговори или резюме на отговорите си на съществените коментари, които получава, не по-късно от датата, на която публикува приетия технически регламент или приетата процедура за оценяване на съответствието.
 6. Всяка от страните предоставя, по искане на другата страна, информация относно целите, правното основание и обосновката във връзка с технически регламент или с процедура за оценяване на съответствието, които страната е приела или предлага да приеме.
 7. Всяка страна се отзовава положително на разумно обосновано искане от другата страна, получено преди края на срока за представяне на коментари след предаването на предложен технически регламент, да се установи или удължи периодът между приемането на техническия регламент и деня, в който той започва да се прилага, освен когато закъснението би довело до неефективност с оглед изпълнението на преследваните законни цели.
 8. Всяка от страните гарантира, че приетите от нея технически регламенти и процедури за оценяване на съответствието са публично достъпни на официални уебсайтове.
 9. Ако дадена страна задържи в пристанище на влизане стоки, внасяни от територията на другата страна, на основание, че стоката не е в съответствие с технически регламент, първата страна своевременно уведомява вносителя за основанията за задържането на стоката.
 Член 4.7
 Управление на дейностите по настоящата глава
 1. Страните си сътрудничат по въпросите, попадащи в обхвата на настоящата глава. Страните се договарят Комитетът по търговията със стоки, създаден съгласно член 26.2, параграф 1, буква a):
 а)
 да ръководи прилагането на настоящата глава;
 б)
 своевременно да разглежда всеки въпрос, който една от страните повдига във връзка с разработването, приемането или прилагането на стандарти, технически регламенти или процедури за оценяване на съответствието;
 в)
 по искане на една от страните да улеснява дискусиите във връзка с изготвяна от другата страна оценка на риска или на опасността;
 г)
 да насърчава сътрудничеството между органите по стандартизация и органите за оценяване на съответствието на страните;
 д)
 да осъществява обмен на информация относно стандартите, техническите регламенти или процедурите за оценяване на съответствието, включително такива на трети страни или на международни органи, когато това е от взаимен интерес;
 е)
 да прави преглед на настоящата глава в светлината на настъпили промени пред Комитета по техническите пречки пред търговията към СТО или съгласно Споразумението за ТПТ и при необходимост да разработва препоръки за изменение на настоящата глава, които да бъдат разгледани от Съвместния комитет по ВИТС;
 ж)
 да предприема всякакви други стъпки, каквито страните считат, че ще са им от полза за прилагането на настоящата глава и на Споразумението за ТПТ и за улесняване на търговията между страните; и
 з)
 да докладва, когато това е необходимо, на Съвместния комитет по ВИТС за прилагането на настоящата


text:
глава.
 2. Ако страните не са в състояние да разрешат въпрос, попадащ в обхвата на настоящата глава, в рамките на Комитета по търговията със стоки, то по искане на една от страните Съвместният комитет по ВИТС може да сформира ad hoc техническа работна група за набелязване на решения за улесняване на търговията. Ако една от страните не е съгласна с отправено от другата страна искане за създаване на техническа работна група, първата страна обяснява мотивите за своето решение, ако това бъде поискано. Техническата работна група се ръководи от страните.
 3. Когато една от страните поиска информация, другата страна я предоставя, съгласно разпоредбите на настоящата глава, в печатен или електронен вид и в разумен срок. Страната се стреми да отговори на всяко искане за информация в срок от 60 дни.
 ПЕТА ГЛАВА
 Санитарни и фитосанитарни мерки
 Член 5.1
 Определения
 1. За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
 а)
 определенията в приложение А към Споразумението за СФС мерки;
 б)
 определенията, приети под егидата на Комисията по Кодекс алиментариус (наричан по-долу „Кодексът“);
 в)
 определенията, приети под егидата на Световната организация за здравеопазване на животните (OIE);
 г)
 определенията, приети под егидата на Международната конвенция по растителна защита (МКРЗ );
 д)
 защитена зона за определен регулиран вреден организъм означава официално определен географски район в Европейския съюз, в който този организъм не е установен въпреки благоприятните условия за неговото установяване и неговото присъствие в други части на Европейския съюз; и
 е)
 компетентен орган на една от страните означава орган, посочен в приложение 5-А.
 2. В допълнение към параграф 1, доколкото е налице несъответствие между определенията, приети под егидата на Кодекса, OIE, МКРЗ, и определенията съгласно Споразумението за СФС мерки, с предимство се ползват определенията съгласно Споразумението за СФС мерки.
 Член 5.2
 Цели
 Целите на настоящата глава са:
 а)
 да се защитават животът или здравето на хората, животните и растенията, като същевременно се улеснява търговията;
 б)
 да се гарантира, че санитарните и фитосанитарните (СФС) мерки на страните не създават неоправдани пречки пред търговията; и
 в)
 да се насърчава прилагането на Споразумението за СФС мерки.
 Член 5.3
 Приложно поле
 Настоящата глава се прилага за СФС мерки, които може да засегнат пряко или косвено търговията между страните.
 Член 5.4
 Права и задължения
 Страните потвърждават своите права и задължения, произтичащи от Споразумението за СФС мерки.
 Член 5.5
 Приспособяване към регионалните условия
 1. По отношение на животни, животински продукти и странични животински продукти:
 а)
 страните признават концепцията за зониране и са решили да прилагат тази концепция за болестите, посочени в приложение 5-Б;
 б)
 ако страните вземат решение относно принципите и насоките за признаване на регионалните условия, те ги включват в приложение 5-В;
 в)
 за целите на буква а) страната вносител основава своите санитарни мерки, приложими за страната износител, чиято територия е засегната от болест от списъка в приложение 5-Б, на решението за зониране, взето от страната износител, при условие че страната вносител се е уверила, че решението за зониране на страната износител е в съответствие с принципите и насоките, установени от страните в приложение 5-В, и се основава на


text:
съответните международни стандарти, насоки и препоръки. Страната вносител може да прилага всякакви допълнителни мерки, за да постигне подходящото за нея равнище на санитарна защита;
 г)
 в случай че една от страните счита, че има специален статус по отношение на болест, която не е посочена в приложение 5-Б, тя може да поиска признаването на този статус. Страната вносител може да поиска за вноса на живи животни, животински продукти и странични животински продукти допълнителни гаранции, съответстващи на договорения статус, признат от страната вносител, включително специалните условия, посочени в приложение 5-Д; и
 д)
 страните признават концепцията за компартментализация и се договарят да си сътрудничат по този въпрос.
 2. По отношение на растенията и растителните продукти:
 а)
 когато страната вносител установява или запазва в сила своя фитосанитарна мярка, тя взема предвид, наред с другото, определеният от страната износител статус на дадена зона по отношение на вредителите, като например свободна от вредител зона, свободно от вредители място на производство, свободен от вредители производствен обект, зона със слабо разпространение на вредители и защитена зона; и
 б)
 ако страните вземат решение относно принципите и насоките за признаване на регионалните условия, те ги включват в приложение 5-В.
 Член 5.6
 Еквивалентност
 1. Страната вносител приема СФС мярка на страната износител за еквивалентна на нейната собствена, ако страната износител докаже обективно на страната вносител обективни доказателства, че с въпросната мярка се постига подходящото за страната вносител равнище на санитарна и фитосанитарна защита.
 2. В приложение 5-Г се определят принципите и насоките за определяне, признаване и поддържане на еквивалентност.
 3. В приложение 5-Д се определят:
 а)
 зоната, за която страната вносител признава, че СФС мярка на страната износител е еквивалентна на нейната собствена; и
 б)
 зоната, за която страната вносител признава, че с изпълнението на конкретното специално условие, в съчетание със СФС мярка на страната износител, се постига подходящото за страната вносител равнище на санитарна и фитосанитарна защита.
 4. За целите на настоящата глава член 1.7 (Позоваване на законодателни актове) се прилага при спазване на настоящия член, на приложение 5-Г и на общите бележки съгласно приложение 5-Д.
 Член 5.7
 Условия за търговия
 1. Страната вносител предоставя достъп до своите общи санитарни и фитосанитарни изисквания за внос, приложими за всички стоки. Ако страните съвместно определят дадена стока за приоритет, страната вносител определя за тази стока специфични санитарни и фитосанитарни изисквания за внос, освен ако страните решат друго. При определянето на стоките, които са приоритет, страните си сътрудничат, за да гарантират ефикасното управление на наличните си ресурси. Специфичните изисквания за внос следва да се прилагат за цялата територия на страната износител.
 2. В съответствие с параграф 1 страната вносител своевременно предприема необходимите действия за определяне на специфичните санитарни и фитосанитарни изисквания за внос за стоката, определена за приоритет. След определянето на тези специфични изисквания за внос страната вносител своевременно предприема необходимите стъпки, за да се даде възможност за търговия въз основа на тези изисквания за внос.
 3. За целите на определянето на специфичните санитарни и фитосанитарни изисквания за внос страната износител, по искане на страната вносител:
 а)
 предоставя цялата относима информация, изисквана от


text:
страната вносител; и
 б)
 предоставя разумен достъп на страната вносител, за да може тя да извършва инспекции, проверки, одити и да осъществява други подходящи процедури.
 4. Ако страната вносител води списък на одобрени предприятия или съоръжения за вноса на дадена стока, тя одобрява предприятие или съоръжение, разположено на територията на страната износител, без предварителна инспекция на това предприятие или съоръжение, при условие че:
 а)
 страната износител е отправила искане, придружено от подходящи гаранции, за такова одобрение за предприятието или съоръжението; и че
 б)
 са изпълнени условията и процедурите, посочени в приложение 5-Е.
 5. В допълнение към параграф 4 страната вносител осигурява публичен достъп до своите списъци на одобрени предприятия или съоръжения.
 6. Всяка от страните като правило приема пратка с регулирана стока без предварително митническо оформяне на стоките на база пратка, освен ако страните решат друго.
 7. Страната вносител може да поиска от съответния компетентен орган на страната износител да докаже обективно, по удовлетворителен за страната вносител начин, че изискванията за внос могат да бъдат изпълнени или са изпълнени.
 8. Страните следва да се придържат към процедурата, посочена в приложение 5-Ж относно специфичните изисквания за внос, прилагани с фитосанитарна цел.
 Член 5.8
 Одит и проверка
 1. С цел поддържане на доверието в прилагането на разпоредбите на настоящата глава, всяка страна може да извърши одит или проверка, или и двете, на цялата програма за контрол на компетентния орган на другата страна или на част от тази програма. Страната поема за своя сметка направените от нея разноски, свързани с одита или проверката.
 2. Ако страните вземат решение относно принципите и насоките за извършване на одит или проверка, те ги включват в приложение 5-З. Ако страна извършва одит или проверка, тя прави това в съответствие с принципите и насоките в приложение 5-З.
 Член 5.9
 Сертифициране за износ
 1. Когато за внос на пратка с живи животни или животински продукти се изисква официален ветеринарен сертификат и ако страната вносител е приела въведената от страната износител СФС мярка за еквивалентна на своята собствена мярка по отношение на такива животни или животински продукти, страните използват образеца на ветеринарно-санитарно удостоверение, посочен в приложение 5-И, за такъв сертификат, освен ако страните решат друго. Страните могат също така да използват образци на удостоверения за други продукти, ако решат това.
 2. В приложение 5-И се определят принципите и насоките за сертифициране за износа, включително за електронно сертифициране, за оттегляне или заменяне на сертификати, за езиковите режими и за образците на удостоверения.
 Член 5.10
 Проверки на вноса и такси
 1. В приложение 5-Й се определят принципите и насоките за проверките на вноса и свързаните такси, включително за честотата на проверките на вноса.
 2. Ако при проверките на вноса се установи несъответствие с относимите изисквания за внос, предприетото действие от страната вносител трябва да се основава на оценка на свързания риск и да не е по-ограничително по отношение на търговията, отколкото е необходимо за постигане на подходящото за страната равнище на санитарна или фитосанитарна защита.
 3. При всяка възможност страната вносител уведомява вносителя на несъответстваща на изискванията пратка или неговия представител за


text:
причината за това несъответствие, и им предоставя възможност да поискат упражняване на контрол върху решението. Страната вносител взема под внимание всяка относима информация, представена с цел да се подпомогне контрола.
 4. Всяка от страните може да събира такси за покриване на разходите, направени за извършване на граничните проверки, като таксите не трябва да надвишават необходимото за възстановяване на изразходваните за тази цел средства.
 Член 5.11
 Уведомяване и обмен на информация
 1. Всяка от страните своевременно уведомява другата страна за:
 а)
 значима промяна в статуса по отношение на вредители или болести, като например наличие на болест или промяна в ситуацията във връзка с болест, посочена в приложение 5-Б;
 б)
 констатация от епидемиологично значение относно болест по животните, която не е посочена в приложение 5-Б или е нова болест; и
 в)
 значим от гледна точка на безопасността на храните въпрос, свързан с даден продукт, търгуван между страните.
 2. Страните се стремят да обменят информация по други имащи отношение към темата въпроси, включително:
 а)
 промяна във въведена от дадена страна СФС мярка;
 б)
 всяка значима промяна в структурата или организацията на компетентен орган на една от страните;
 в)
 при поискване — резултатите от извършения от дадена страна официален контрол и доклад относно резултатите от извършения контрол;
 г)
 резултатите от проверка на вноса, съгласно предвиденото в член 5.10, в случай на пратка с отказано въвеждане или обявена за несъответстваща на изискванията; и
 д)
 при поискване — анализ на риска или научно становище, изготвен(о) от дадена страна и от значение за настоящата глава.
 3. Освен ако Съвместният управителен комитет реши друго, когато информацията, посочена в параграф 1 или 2, е била предоставена чрез уведомление до Централния регистър на нотификациите на СТО или до съответния международен орган за стандартизация в съответствие с неговите приложими правила, се счита, че изискванията по параграфи 1 и 2 са изпълнени, както се прилагат за тази информация.
 Член 5.12
 Технически консултации
 Ако една от страните има сериозни опасения по отношение на безопасността на храните, здравето на растенията или здравето на животните, или по отношение на СФС мярка, предложена или прилагана от другата страна, първата страна може да поиска провеждането на технически консултации с втората страна. Страната, към която е отправено искането, следва да отговори своевременно. Всяка от страните се стреми да предостави необходимата информация, за да се избегне евентуално смущаване на търговията и според случая, да се постигне взаимно приемливо решение.
 Член 5.13
 Спешни санитарни и фитосанитарни мерки
 1. Всяка страна, която реши да предприеме спешна СФС мярка, уведомява за това другата страна в срок от 24 часа от вземането на решението. Ако страна поиска технически консултации във връзка с тази спешна СФС мярка, те трябва да се проведат в срок от 10 дни от уведомяването за спешната СФС мярка. Страните вземат предвид всяка информация, предоставена в рамките на техническите консултации.
 2. Страната вносител взема предвид информацията, която е била своевременно предоставена от страната износител, при вземането на решение относно пратка, която към момента на приемане на спешната СФС мярка е в процес на транспортиране между страните.
 Член 5.14
 Съвместен управителен


text:
комитет по санитарните и фитосанитарните мерки
 1. Съвместният управителен комитет по санитарните и фитосанитарните мерки (наричан по-долу „Съвместният управителен комитет“), създаден съгласно член 26.2, параграф 1, буква г), се състои от отговарящи за санитарните и фитосанитарните мерки регулаторни и търговски представители на всяка от страните.
 2. Функциите на Съвместния управителен комитет са, както следва:
 а)
 да упражнява надзор върху прилагането на настоящата глава, да разглежда въпросите, свързани с настоящата глава, и да проучва всички въпроси, които може да възникнат във връзка с нейното прилагане;
 б)
 да предоставя насоки за идентифицирането, приоритизирането, управлението и намирането на решение на конкретни въпроси;
 в)
 да разглежда всяко искане от някоя от страните за изменение на проверка на вноса;
 г)
 поне веднъж годишно да подлага на преглед приложенията към настоящата глава, по-специално с оглед на напредъка, постигнат в рамките на консултациите, предвидени по настоящото споразумение. В резултат на прегледа Съвместният управителен комитет може да вземе решение за изменение на приложенията към настоящата глава. Страните може да одобрят решението на Съвместния управителен комитет, като спазят съответните свои процедури, необходими за влизането в сила на изменението. Решението влиза в сила на дата, договорена между страните;
 д)
 да следи за изпълнението на решението, посочено в буква г) по-горе, както и за осъществяването на мерките, посочени в буква г) по-горе;
 е)
 да предоставя форум за редовен обмен на информация, свързана с регулаторната система на всяка от страните, включително научните оценки и оценките на риска, които са основание за налагане на СФС мярка; и
 ж)
 да подготви и текущо да актуализира документ, подробно отразяващ етапа, на който се намират обсъжданията между страните относно работата им по признаване на еквивалентността на конкретни СФС мерки.
 3. Съвместният управителен комитет може, наред с другото:
 а)
 да набелязва възможности за засилване на двустранната ангажираност, включително за укрепване на връзките, например чрез размяна на посещения на официални представители;
 б)
 да обсъжда на ранен етап промяна или предложена промяна на планирана СФС мярка;
 в)
 да улеснява постигането на по-добро разбиране между страните по прилагането на Споразумението за СФС мерки, и да насърчава сътрудничеството между страните по СФС въпроси, които са предмет на обсъждане в многостранни форуми, включително в Комитета по санитарните и фитосанитарните мерки към СТО и в международни органи за стандартизация, в зависимост от случая; или
 г)
 да набелязва и да обсъжда на ранен етап инициативи, в които има СФС компонент и при които сътрудничеството би било от полза.
 4. Съвместният управителен комитет може да създава работни групи, състоящи се от представители на страните на експертно ниво, за разглеждането на конкретни СФС въпроси.
 5. Всяка страна може да отнася всякакви СФС въпроси пред Съвместния управителен комитет. Съвместният управителен комитет следва да разгледа въпроса възможно най-експедитивно.
 6. Ако Съвместният управителен комитет не е в състояние да разреши даден въпрос експедитивно, той своевременно докладва за това — по искане на една от страните — пред Съвместния комитет по ВИТС.
 7. Освен ако страните решат друго, Съвместният управителен комитет трябва да проведе заседание и да изготви своята работна програма не по-късно от 180 дни след влизането в сила


text:
на настоящото споразумение, а своя процедурен правилник — не по-късно от една година след влизането в сила на настоящото споразумение.
 8. След първоначалното си заседание Съвместният управителен комитет заседава при необходимост, като правило веднъж годишно. Съвместният управителен комитет може да реши да заседава чрез видео- или телеконферентна връзка, и може да разглежда въпроси и извън заседанията, посредством кореспонденция между своите членове.
 9. Съвместният управителен комитет докладва ежегодно на Съвместния комитет по ВИТС за дейността си и за работната си програма.
 10. След влизането в сила на настоящото споразумение всяка от страните определя звено за контакт и писмено информира за това другата страна; звеното координира програмата на Съвместния управителен комитет и улеснява комуникацията по СФС въпроси.
 ШЕСТА ГЛАВА
 Митници и улесняване на търговията
 Член 6.1
 Цели и принципи
 1. Страните по споразумението признават значимостта на митническите и свързаните с улесняването на търговията въпроси в динамичния контекст на световната търговия.
 2. В рамките на възможното страните си сътрудничат и обменят информация, включително информация относно най-добрите практики, за да насърчават прилагането и спазването на мерките за улесняване на търговията, съдържащи се в настоящото споразумение.
 3. Мерките за улесняване на търговията не трябва да възпрепятстват механизмите за защита на дадено лице посредством ефективно правоприлагане и спазване на законодателството на дадена страна.
 4. Изискванията и процедурите за внос, износ и транзит не трябва да водят до по-голяма административна тежест или да ограничават в по-голяма степен търговията, отколкото е необходимо за постигането на дадена законна цел.
 5. Съществуващите инструменти и стандарти в областта на международната търговия и митническите въпроси представляват основата за изискванията и процедурите за внос, износ и транзит, освен в случаите, в които тези инструменти и стандарти биха представлявали неподходящи или неефективни средства за постигането на преследваната законна цел.
 Член 6.2
 Прозрачност
 1. Всяка от страните публикува или предоставя достъп по друг начин, включително чрез електронни средства, до своите законови и подзаконови актове, съдебни решения и административни политики, свързани с изискванията по отношение на вноса или износа на стоки.
 2. Всяка от страните се стреми да оповестява публично, включително в интернет, предложените подзаконови актове и административни политики, свързани с митническите въпроси, и да предоставя на заинтересованите лица възможност да направят коментари преди тяхното приемане.
 3. Всяка от страните определя или поддържа едно или повече звена за контакт, които да отговарят на запитвания на заинтересовани лица по митнически въпроси, и предоставя в интернет достъп до информация относно процедурите за отправяне на такива запитвания.
 Член 6.3
 Вдигане на стоки
 1. Всяка от страните приема или запазва в сила опростени митнически процедури за ефикасното вдигане на стоки, с цел да се улесни търговията между страните и да се намалят разходите за вносителите и износителите.
 2. Всяка от страните гарантира, че с тези опростени процедури:
 а)
 се дава възможност за вдигане на стоките в срок, който не е по-дълъг от срока, изискван за осигуряване на спазването на нейното законодателство;
 б)
 се дава възможност стоките, и доколкото е възможно — контролираните или регулирани стоки, да бъдат вдигнати в първото място на пристигане;
 в)
 се цели да се даде възможност


text:
за експедитивно вдигане на стоките, за които е необходимо спешно митническо оформяне;
 г)
 се дава възможност на вносителя или неговия агент да изважда стоки извън митническия контрол преди окончателното определяне на размера и плащането на митата, данъците и таксите. Преди вдигането на стоките всяка от страните може да изиска от даден вносител да предостави достатъчна гаранция под формата на обезпечение, депозит или друг подходящ инструмент; и
 д)
 се предвиждат, в съответствие с нейното законодателство, опростени изисквания към документацията за въвеждането на стоки с ниска стойност, както са определени от всяка от страните.
 3. В своите опростени процедури всяка от страните може да изисква представянето на по-подробна информация чрез осъществявани след въвеждане на стоката на нейна територия счетоводно отчитане и проверки, по целесъобразност.
 4. Всяка от страните осигурява възможност за ускорено вдигане на стоките и, доколкото е възможно и ако е приложимо:
 а)
 предвижда осъществяване по електронен път на предварително подаване и обработка на информацията преди физическото пристигане на стоките, така че да се даде възможност за вдигането им при пристигането, в случай че не е бил идентифициран риск или ако не се предвижда извършване на проверки на случаен принцип; и
 б)
 предвижда митническо оформяне на някои стоки с минимален набор от документи.
 5. Всяка от страните гарантира, в рамките на възможното, че нейните органи и агенции, участващи в дейностите по граничен и друг контрол при внос и износ, си сътрудничат и координират действията си, за да се улесни търговията, наред с другото, чрез хармонизиране на изискванията относно данните и документацията във връзка с вноса и износа и чрез определяне на едно-единствено място за еднократна документална и физическа проверка на пратките.
 6. Всяка от страните гарантира, в рамките на възможното, че нейните изисквания за вноса и износа на стоки са координирани, така че да се улеснява търговията, независимо от това дали за спазването на тези изисквания следи агенция или това се прави, от името на въпросната агенция, от митническата администрация.
 Член 6.4
 Митническо остойностяване
 1. Митническото остойностяване, прилагано при реципрочната търговия между страните, е уредено в Споразумението за митническо остойностяване.
 2. Страните си сътрудничат с оглед постигането на общ подход към въпросите, свързани с митническото остойностяване.
 Член 6.5
 Класиране на стоките
 Класирането на стоките, които са предмет на търговия между страните по настоящото споразумение, е установено в съответната митническа номенклатура на всяка от страните в съответствие с Хармонизираната система.
 Член 6.6
 Такси и налози
 Всяка от страните публикува или предоставя на разположение по друг начин, включително чрез електронни средства, информация за таксите и другите плащания, начислявани от митническата администрация на страната. Тази информация включва приложимите такси и налози, конкретната причина за налагането на таксата или налога, отговорния орган, както и това кога и как да бъде извършено плащането. Никоя от страните не може да налага нови или изменени такси и налози, преди да публикува или по друг начин да предостави на разположение въпросната информация.
 Член 6.7
 Управление на риска
 1. Всяка от страните основава процедурите си по разглеждане и вдигане, както и по проверка след въвеждане на стоката на нейна територия,


text:
на принципи за оценка на риска, вместо да изисква всяка пратка, предложена за въвеждане, да се подлага на всеобхватна проверка за съответствие с изискванията по отношение на вноса.
 2. Всяка от страните приема и прилага своите изисквания и процедури във връзка с вноса, износа и транзита на стоки въз основа на принципи за управление на риска и насочва мерките за привеждане в съответствие към сделките, които заслужават внимание.
 3. Параграфи 1 и 2 не възпрепятстват никоя от страните да осъществява контрол на качеството и проверки за съответствие с изискванията, които може да изискват по-щателно проучване.
 Член 6.8
 Автоматизация
 1. Всяка от страните използва информационни технологии, насочени към ускоряване на процедурите за вдигане на стоки, за да се улеснява търговията, включително търговията между страните.
 2. Всяка от страните:
 а)
 се стреми да предоставя по електронен път митническите формуляри, които се изискват при внос или износ на стоки;
 б)
 дава възможност, при спазване на нейното законодателство, тези митнически формуляри да се подават в електронен формат; и
 в)
 предвижда, доколкото е възможно, осъществяването на електронен обмен на информация с търговските среди, чрез своята митническа администрация.
 3. Всяка от страните полага усилия:
 а)
 да разработи или да поддържа напълно взаимосвързани системи за обслужване на едно гише, за да улесни единното електронно подаване на информацията, изисквана за трансгранично движение на стоки съгласно митническите разпоредби и разпоредби извън митническото законодателство; и
 б)
 да разработи набор от данни и процеси в съответствие с модела на данни на Световната митническа организация (СМО) и свързаните препоръки и насоки на СМО.
 4. Страните се стремят да си сътрудничат при разработването на оперативно съвместими електронни системи, включително като се взема предвид работата на СМО в това отношение, с цел да се улесни търговията между страните.
 Член 6.9
 Предварителни решения
 1. Всяка от страните приема, въз основа на писмено искане, предварителни решения за тарифното класиране в съответствие със своето законодателство.
 2. При спазване на изискванията за поверителност всяка от страните публикува, например в интернет, информация за предварителните решения за тарифното класиране, която има отношение към разбирането и прилагането на правилата за тарифно класиране.
 3. С цел улесняване на търговията страните редовно си предоставят, в рамките на своя двустранен диалог, актуализирана информация относно измененията в своите съответни законодателни разпоредби и мерките по прилагането им във връзка с въпросите, посочени в параграфи 1 и 2.
 Член 6.10
 Контрол и обжалване
 1. Всяка от страните осигурява възможност за незабавен контрол на административни действия или официални решения, предприети или взети във връзка с внос на стоки от обикновени, арбитражни или административни съдилища или чрез административни процедури.
 2. Съдът или длъжностното лице, действащо съгласно тези административни процедури, следва да са независими от длъжностното лице или службата, които са издали решението, и да притежават необходимата компетентност, за да запазят в сила, да променят или да отменят определянето в съответствие със законодателството на страната.
 3. Всяка от страните предвижда възможността, преди да се изисква от дадено лице да търси правна защита по по-формален или съдебен път, лицето да може да прибягва до обжалване или преглед по административен път, което


text:
да се осъществява независимо от длъжностното лице или службата, отговорни за първоначалното действие или решение.
 4. Всяка от страните предоставя на лице, което е получило предварително решение съгласно член 6.9, по същество същото право на контрол и обжалване на определеното в предварителните решения от нейната митническа администрация, каквото страната предоставя на вносителите на нейна територия.
 Член 6.11
 Санкции
 Всяка от страните гарантира, че в нейното митническо законодателство се предвижда санкциите, налагани за нарушения на това законодателство, да са пропорционални и недискриминационни и прилагането на тези санкции да не води до неоправдано забавяне.
 Член 6.12
 Поверителност
 1. Всяка от страните, в съответствие със своето законодателство, третира като строго поверителна цялата получена съгласно настоящата глава информация, която е поверителна по своя характер или се предоставя на поверителна основа, и осигурява защита на тази информация от разгласяване, което би могло да се отрази неблагоприятно върху конкурентната позиция на лицето, предоставящо информацията.
 2. Ако съгласно законодателството на страната, която получава или се сдобива с посочената в параграф 1 информация, се изисква тя да я разгласи, тази страна уведомява страната или лицето, предоставили информацията.
 3. Всяка от страните осигурява поверителната информация, събрана съгласно настоящата глава, да не се използва за цели, различни от административното обслужване и правоприлагането във връзка с митническите въпроси, освен с разрешение на страната или лицето, предоставили поверителната информация.
 4. Дадена страна може да позволи информацията, събрана съгласно настоящата глава, да се използва в административни, съдебни или квазисъдебни производства, образувани поради неспазване на свързани с митниците законодателни актове, с които се прилага настоящата глава. Тази страна уведомява предварително страната или лицето, предоставили информацията, за такова използване.
 Член 6.13
 Сътрудничество
 1. Страните продължават да си сътрудничат в рамките на международни форуми, като например СМО, за постигане на взаимно признатите цели, включително целите, определени в Рамката от стандарти за сигурност и улесняване на глобалната търговия на СМО.
 2. Страните редовно подлагат на преглед съответните международни инициативи във връзка с улесняването на търговията, включително Сборника от препоръки за улесняването на търговията, разработени от Конференцията на ООН за търговия и развитие и от Икономическата комисия за Европа на ООН, за да набелязват области, в които по-нататъшните съвместни действия биха улеснили търговията между страните и биха способствали за постигането на споделените многостранни цели.
 3. Страните си сътрудничат в съответствие със Споразумението между Европейската общност и Канада относно митническо сътрудничество и взаимопомощ в митническата област, съставено в Отава на 4 декември 1997 г. (наричано по-долу „Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС“).
 4. Страните си оказват взаимопомощ в митническата област в съответствие със Споразумението относно митническо сътрудничество Канада—ЕС, включително по въпроси, свързани с подозрения за нарушение на митническото законодателство на една от страните, съгласно определеното в посоченото споразумение, и с прилагането на настоящото споразумение.
 Член 6.14
 Съвместен комитет за митническо сътрудничество
 1. Съвместният комитет за митническо сътрудничество, на който се предоставят правомощия да действа под егидата на Съвместния комитет по ВИТС като специализиран комитет по член 26.2, параграф 1, буква в) (Специализирани комитети), следи за правилното действие на настоящата глава, на Протокола относно правилата за произход и процедурите, свързани с


text:
произхода, както и на член 20.43 (Обхват на граничните мерки) и член 2.8 (Спиране на прилагането на преференциалното тарифно третиране). Съвместният комитет за митническо сътрудничество разглежда въпросите, произтичащи от тяхното прилагане, в съответствие с целите на настоящото споразумение.
 2. За разглеждане на въпросите, попадащи в обхвата на настоящото споразумение, Съвместният комитет за митническо сътрудничество се състои от представители на митническите, търговските или други компетентни органи по преценка на всяка от страните.
 3. Всяка от страните следи за това нейните представители на заседанията на Съвместния комитет за митническо сътрудничество да имат експертни знания, които отговарят на съответните точки от дневния ред. Съвместният комитет за митническо сътрудничество може да заседава в специализиран експертен състав, за да разглежда въпроси във връзка с правилата за произход или във връзка с процедурите, свързани с произхода, било като Съвместен комитет за митническо сътрудничество по въпросите на правилата за произход, било като Съвместен комитет за митническо сътрудничество по въпросите на процедурите, свързани с произхода.
 4. Съвместният комитет за митническо сътрудничество може да формулира резолюции, препоръки или становища и да представя на Съвместния комитет по ВИТС проекти на решения, които той счита за подходящи за постигане на общите цели и за стабилното функциониране на механизмите, установени в настоящата глава и в Протокола относно правилата за произход и процедурите, свързани с произхода, както и в член 20.43 (Обхват на граничните мерки) и член 2.8 (Спиране на прилагането на преференциалното тарифно третиране).
 СЕДМА ГЛАВА
 Субсидии
 Член 7.1
 Определение за субсидия
 1. За целите на настоящото споразумение субсидия означава мярка, свързана с търговията със стоки, която отговаря на условията, посочени в член 1.1 от Споразумението за СИМ.
 2. Дадена субсидия е предмет на разпоредбите на настоящата глава само ако е специфична по смисъла на член 2 от Споразумението за СИМ.
 Член 7.2
 Прозрачност
 1. По отношение на всяка субсидия, предоставена или запазена в рамките на нейната територия, веднъж на всеки две години всяка от страните уведомява другата страна за посоченото по-долу:
 а)
 правното основание за субсидията;
 б)
 формата на субсидията; и
 в)
 размера на субсидията или сумата, предвидена за субсидията в бюджета.
 2. По отношение на уведомленията, предоставени на СТО съгласно член 25.1 от Споразумението за СИМ, се счита, че отговарят на изискването по параграф 1.
 3. Всяка страна, по искане на другата страна, в кратки срокове предоставя информация и отговаря на въпроси, отнасящи се до конкретни случаи на държавна подкрепа, свързана с търговията с услуги, предоставяни в рамките на нейната територия.
 Член 7.3
 Консултации относно субсидиите и държавната подкрепа в сектори, различни от селското стопанство и рибарството
 1. Ако една от страните счита, че предоставена от другата страна субсидия — или конкретен случай на държавна подкрепа, свързана с търговията с услуги, предоставяна от другата страна — оказва или може да окаже неблагоприятно въздействие върху нейните интереси, тя може да изрази своята загриженост пред другата страна и да отправи искане за провеждане на консултации по този въпрос. Получилата искането страна го разглежда добронамерено и с цялото необходимо внимание.
 2. По време на консултациите една от страните може да поиска допълнителна информация


text:
относно субсидия или конкретен случай на държавна подкрепа, свързана с търговията с услуги, предоставяни от другата страна, включително относно нейната цел с оглед на политиката, нейния размер, и всякакви мерки, взети за ограничаване на потенциалното смущаване на търговията.
 3. Въз основа на консултациите получилата искането страна се стреми да премахне или да сведе до минимум всякакви неблагоприятни последици от субсидията — или от конкретния случай на държавна подкрепа, свързана с търговията с услуги — за интересите на отправилата искането страна.
 4. Настоящият член не се прилага за субсидии, свързани със селскостопански стоки и продукти от риболов, и с него не се засягат разпоредбите на членове 7.4 и 7.5.
 Член 7.4
 Консултации относно субсидиите, свързани със селскостопански стоки и продукти от риболов
 1. Страните споделят целта да работят съвместно за постигане на съгласие по следното:
 а)
 да се усъвършенстват допълнително в рамките на СТО многостранните дисциплиниращи разпоредби и правила относно търговията със селскостопански продукти; и
 б)
 да се способства за разработване на глобално многостранно решение във връзка със субсидиите за сектора на рибарството.
 2. Ако една от страните счита, че предоставена от другата страна субсидия — или държавна подкрепа, предоставена от другата страна — оказва или може да окаже неблагоприятно въздействие върху нейните интереси в областта на селскостопанските стоки или продуктите от риболов, тя може да изрази своята загриженост пред другата страна и да отправи искане за провеждане на консултации по този въпрос.
 3. Получилата искането страна го разглежда добронамерено и с цялото необходимо внимание и ще положи максимални усилия да премахне или да сведе до минимум неблагоприятните последици от субсидията — или от предоставянето на държавна подкрепа — за интересите в областта на селскостопанските стоки или продуктите от риболов на отправилата искането страна.
 Член 7.5
 Експортни субсидии за селскостопански продукти
 1. За целите на настоящия член:
 а)
 експортна субсидия означава експортна субсидия съгласно определението в член 1, буква д) от Споразумението за селското стопанство; и
 б)
 пълно премахване на мито означава — при наличие на тарифни квоти — премахването на митото както в рамките на квотата, така и при превишаване на квотата.
 2. Никоя от страните не може да приема или да запазва експортна субсидия за дадена селскостопанска стока, която се изнася — или която е включена в продукт, който се изнася — на територията на другата страна, след като другата страна незабавно или след преходния период е премахнала напълно митото за тази селскостопанска стока в съответствие с приложение 2-A (Премахване на митата), в това число своите графици за премахване на митата.
 Член 7.6
 Поверителност
 От никоя страна не се изисква да разгласява поверителна информация в рамките на предоставянето на информация по настоящата глава.
 Член 7.7
 Изключване на субсидиите и на държавната подкрепа за аудио-визуалните услуги и за културните индустрии
 Никоя от разпоредбите на настоящото споразумение не се прилага за субсидии или за държавна подкрепа, предоставяни за аудио-визуалните услуги — в случая с Европейския съюз, и за културните индустрии — в случая с Канада.
 Член 7.8
 Връзка със Споразумението за СТО
 Страните потвърждават отново своите права и задължения по член