text: на проектите;6. да способства за образуването на междурегионални консорциуми, както и:7. да организира и осъществява проучвания и дейности при поискване от страна на Международния надзорен комитет за ИСП.В. Регионални секретариати. Правителствата и/или държавните администрации и организации на участниците ще организират и ръководят своите регионални секретариати, както намерят за добре.С оглед улесняването на програмата ИСП, регионалните секретариати ще бъдат натоварени със следните задачи:1. да осигуряват регионална логистична помощ на междурегионалните предложения;2. да съхраняват и разпространяват работните документи и тези, свързани със събранията по ИСП, в съответните си региони;3. да осигуряват логистична помощ за регионалните събрания и да осъществяват популяризиране в регионален план;4. да осигуряват регионалното разпространение на информация в хода и в края на проектите;5. да способстват за образуването на вътре- или междурегионални консорциуми;6. да улесняват участието на регионалните делегации в събранията на Международния надзорен комитет за ИСП;7. да улесняват подбора и оценяването на регионално ниво, и8. да си сътрудничат с групи с регионална инфраструктура с оглед улесняване на програмата ИСП.VII. НАЧАЛО НА ПРОГРАМАТА ИСППрограмата ИСП ще започне тогава, когато:1. всички участници ратифицират Общите условия към програмата ИСП;2. членовете на Международния надзорен комитет за ИСП бъдат посочени, и3. бъдат създадени регионални секретариати.VIII. КРАЙ НА ПРОГРАМАТА ИСППрограмата ИСП ще завърши десет години след датата, приета като начало на програмата, освен ако правителствата и/или държавните администрации не решат друго в хода на седмата година от програмата.IХ. ПРИЕМАНЕ НА НОВИ УЧАСТНИЦИА. Правителството и/или държавната администрация на кандидатстващия регион трябва преди всичко да се съобразят с Общите условия за програмата ИСП.Б. След ратифицирането на Общите условия за програмата ИСП партньорите по проекти от даден кандидатстващ регион ще получат разрешение да образуват консорциуми със съгласието на другите партньори. Приносите на партньорите от кандидатстващия регион ще бъдат внимателно следени в течение на определен период с оглед изготвянето на профил на участие за кандидатстващия регион.В. След края на този период (който може да продължи няколко години), правителствата и/или държавните администрации ще вземат решение на базата на препоръките на Международния надзорен комитет за ИСП дали кандидатстващият регион може да бъде представляван в Международния надзорен комитет за ИСП.Х. ОБРАЗУВАНЕ НА КОНСОРЦИУМИРегионалните секретариати в сътрудничество с междурегионалния секретариат осигуряват подкрепа при образуването на консорциуми по проектите ИСП.А. Базисен документ за образуване на консорциумиМеждурегионалният секретариат и регионалните секретариати ще изработят съвместно, основавайки се на Общите условия за програмата ИСП, базисен документ, в който да се обясняват:- организацията на програмата,- операционната структура и целите,- условията за подбор на проекти и консорциуми,- техническите теми, както и- процедурата за оценяване и подбор и критериите, които следва да бъдат вземани под внимание.Б. Партньор, отговарящ за международното координиранеВъв всеки консорциум един от партньорите ще отговаря за международното координиране. Избраният партньор следва да бъде промишлено предприятие, притежаващо необходимите ресурси за довеждане на проекта до завършека му и доказана способност за управление на сложни международни проекти. Той ще отговаря по-конкретно за:1. координиране образуването на консорциуми;2. координиране изготвянето на пълно предложение и на споразумения за сътрудничество;3. изпълняване функциите на основно контактно лице за всички комуникации между консорциума, Международния надзорен комитет за ИСП и междурегионалния секретариат;4. улесняване осъществяването на проекта;5. координиране


text: на изготвянето на преглед на проекта и разпространяването на информация.В. Списък на проявили интерес структуриВ рамките на своя регион регионалният секретариат ще разпространява всред всички организации от индустриалния, университетския и държавния сектор, определени като потенциални партньори на проекти, базисния документ, сведения относно местните възможности за финансиране и местния календар на програми ИСП. Регионалният секретариат ще изготви списък на проявилите интерес структури. В този списък следва да се посочат областта на интерес и възможностите на всяка от проявилите интерес структури.Г. Обмен на списъци на проявили интерес структуриТози списък ще бъде редовно обновяван и разпространяван във всички други региони със съдействието на междурегионалния секретариат. Регионалният секретариат също така събира списъци на проявили интерес структури от другите региони. Той ще предава списъци на такива структури от другите региони на проявилите интерес структури от своя регион, които могат да имат подобни интереси. Регионалният секретариат работи за развиването на общи интереси между местни и чуждестранни структури и оказва съдействие при образуването на консорциуми.Д. Обмен на предложения за проектиВсяка заинтересована структура може да внесе предварителни предложения за улесняване образуването на консорциуми в регионалния секретариат, от който зависи.Регионалният секретариат ще разпространи тези предложения всред всички проявили интерес структури от списъка. Благодарение на тези сведения, потенциалните партньори могат да предприемат действия с оглед образуването на международни консорциуми.ХI. ОЦЕНЯВАНЕ, ПОДБОР И ПРЕГЛЕД НА ПРОЕКТИТЕПредложенията трябва да съответстват на принципите и структурата на програмата, както и на разпоредбите, свързани с ПИС и изложени в настоящите Общи условия.А. Критерии за подбор на проектите1. Индустриална полезност.2. Съответствие на техническите теми, изложени в допълнение 1. Последните могат да бъдат променяни от време на време от Международния надзорен комитет за ИСП.3. Научна и техническа стойност.4. Потенциал за внедряване и пускане на пазара.5. Съответствие с разпоредбите, свързани с ПИС, изложени в допълнение 2. Последните могат да бъдат променяни от време на време от Международния надзорен комитет за ИСП.6. Добавена стойност.Б. Критерии за подбор на консорциумите1. Междурегионално разпределение на партньоритеПартньорите в даден консорциум трябва да представляват най-малко трима участника.2. Балансирани приноси и печалбиПартньорите в консорциумите трябва да представят доказателства за това, че техните приноси към проектите и печалбите, които получават благодарение на своето участие, са справедливи и балансирани. С оглед на това приносите следва да бъдат идентифицирани по типове (включително апортните вноски в натура като оборудване, инсталации, персонал, документация, техники и вече съществуваща интелектуална собственост) и по стойност за всеки партньор и група.3. Междурегионално ръководствоМеждурегионалният консорциум трябва да определи международен координатор за консорциума.4. Разпространение на резултатитеКонсорциумът трябва да поеме ангажимента да разпространи резултатите от проекта, включително получените знания, свързани с обучението и с управлението на консорциума ИСП, както и общите технически резултати, дотолкова, доколкото това е разрешено от разпоредбите, свързани с ПИС, както и да представи план с оглед изпълнението на горното задължение.В. Оценка на проектитеПроцедурата за подбор измежду предложенията включва три етапа:1. Оценяване на резюме на проектаКонсорциумът трябва да представи резюме на предвижданите изследвания. Това резюме ще бъде предоставено на регионалните секретариати, които ще организират първоначалното регионално оценяване. Всяка делегация ще внесе препоръка в Международния надзорен комитет за ИСП. Авторите на неодобрените проекти ще бъдат

type: contracts

jurisdiction: EU


text: уведомявани за причините, поради които тяхното предложение не е било прието.2. Оценяване на окомплектованите предложенияКонсорциумът трябва да представи окончателно предложение в стандартизиран формат за детайлно оценяване от регионите на всички партньори. Окончателното предложение трябва да включва изричното съгласие на всеки партньор с принципите, структурата и свързаните с ПИС разпоредби на програмата ИСП, включително сключено споразумение за сътрудничество, съдържащо споразумение в областта на ПИС.3. Окончателно решениеОкончателното решение ще се взема от Международния надзорен комитет за ИСП на базата на регионалните препоръки и на представените предложения.Г. Преглед на проектитеМеждународният надзорен комитет за ИСП има задължението да контролира и оценява редовно осъществения напредък. За да го подпомогне в това, всеки консорциум трябва да представя в Международния надзорен комитет за ИСП кратък годишен отчет в стандартизиран формат.Всеки регион може да оцени напредъка на партньорите от неговия регион във всеки един момент, който намери за подходящ.ХII. РОЛЯ НА ИСП ПО ОТНОШЕНИЕ НА МАЛКИТЕ И СРЕДНИ ПРЕДПРИЯТИЯ, УНИВЕРСИТЕТИТЕ И ДЪРЖАВНИТЕ НАУЧНОИЗСЛЕДОВАТЕЛСКИ ИНСТИТУТИВсеки участник, както и Международният надзорен комитет за ИСП, ще изработят механизми, с чиято помощ да бъде осъществено пряко или непряко приобщаване на малките и средни предприятия към програмата ИСП. Освен това всички региони трябва да поемат следните задачи:А. да предоставят ясни и добре обосновани съвети по въпросите на ПИС;Б. да изработят "карта" на юридическите и митнически ограничения в сила на териториите на страните участнички, както и на практическите следствия от тях;В. да организират служба за оказване на съдействие, която да отговаря на обикновени запитвания за информация;Г. да изработят електронна система за търсене на партньори, специално ориентирана към малките и средни предприятия;Д. да поддържат електронен регистър на "заявките за интерес" от страна на малки и средни предприятия, желаещи да участват във вече съществуващи групи по проекта или в такива в процес на образуване;Е. да подготвят "сборник" със събрания опит в областта на ИСП със съдействието на екипите по проектите;Ж. да разпространяват информация относно прояви, насочени специално към малките и средни предприятия от различни сектори.Този списък не е изчерпателен и проучванията трябва да продължат паралелно с програмата, за да може да се проследява участието на малките и средни предприятия и да бъдат откривани нови нужди.Изброените по-горе дейности би трябвало също така да допринасят за насърчаване участието на университетите и на държавните изследователски институти. Необходимо е да се използва образователната роля на университетите при предаването на резултатите от изследванията на следващото поколение практици.ХIII. РАЗПРОСТРАНЕНИЕ НА РЕЗУЛТАТИТЕВ програмата ИСП от основно значение е разпространяването на резултатите. Всяко разпространяване на информация трябва същевременно да бъде съобразено със свързаните с ПИС разпоредби от допълнение 2. Това включва разпространяването на временните и окончателни резултати от проектите.Разпространяването на информацията ще се извършва на равнище проекти, на регионално и на междурегионално равнище. Това разпространение може да включва писмени доклади, международни симпозиуми и публикации на университетски учени.--------------------------------------------------19970319Допълнение 1ТЕХНИЧЕСКИ ТЕМИ ЗА ШИРОКОМАЩАБНА ПРОГРАМА ИСП, ПРЕДЛОЖЕНИ ОТ МТКИзложените по-долу теми са предназначени да насърчат потенциалните кандидати за изработване на предложения за проекти, които ясно да показват необходимостта от сътрудничество в световен мащаб. Ако от дадено предложение за проект стане ясно, че обхванатите теми биха могли да


text: бъдат разработени по-добре в рамките на световно сътрудничество, отколкото с регионални усилия, въпросният проект ще се разглежда като приоритетен.1. Цялостен жизнен цикъл на продукта- Бъдещи общи модели на системи за производствотоТази тема обхваща например предложенията, отнасящи се до "сръчно производство" (реактивно и позволяващо бързо преконфигуриране), "фрактален завод", "бионично производство", "холистична интеграция на предприятията" и пр.- Мрежови системи за интелигентни комуникации за информационните процеси в производствотоЗа да се разбере глобалната производителност на веригата на разпространение и снабдяване, трябва да се усъвършенстват мрежите и средствата за комуникация и техните приложения.- Опазване на околната среда, минимално използване на енергия и суровиниПроблемите, свързани с околната среда, енергията и суровините достигнаха такава степен на сложност, че могат да бъдат разрешавани само със сътрудничеството на цял кръг от специалисти. Като се има предвид, че в различните региони се наблюдават твърде разнообразни условия в тази област, необходими са общо разбирателство и хармонизирани възгледи, за да може да се приспособят технологиите на производство към необходимостта от опазване на околната среда.- Възможност за рециклиране и подновяванеДнес на практика е невъзможно да се рециклира продукт от дадена област на територията на друга област. В дългосрочен план тази ситуация би могла да нанесе съществени вреди върху свободния търговски обмен между регионите. Ето защо би било полезно в рамките на ИСП да се разработят методи и нови идеи в областта на рециклирането, които да бъдат възприети в глобален мащаб.- Методи за икономическа обосновкаВ производствената област новите проблеми възникват с бързина, която далеч надхвърля способността на учените да намират и внедряват решения за тях. Липсата на хармонизация в оценяването и икономическото обосноваване на новите системи за производство много често са в основата на подобни проблеми. Ето защо ИСП трябва да подкрепя проекти, целящи изработването на ясни контролни спецификации и на методи за икономическа обосновка, които да доведат до общо разбирателство в областта на оценяването на системите за производство.2. МетодиФормулираните по-долу теми са насочени към създаване условия за бързо приспособяване към нови изисквания, икономия на човешки и материални ресурси и подобряване условията на труда на работниците.- Методи за чисто производство с минимално въздействие върху околната средаСистеми, свеждащи до минимум вредните емисии.Системи, свеждащи до минимум производството на отпадъци.Индустриални системи с предварително определен жизнен цикъл.- Производствени методи с енергийна ефективност, които могат да задоволят изискванията на производството с минимално потребление на енергияМинимално потребление на енергия.Производствен метод с интегрирани цикли за по-ниско потребление на енергия.Модули от енергоспестяващ тип.Технология за управление на продукцията от енергоспестяващ тип.- Технологична иновация в производствените методиТехники, позволяващи бързо производство на различни продукти с помощта на методи за "бързо създаване на прототипи".Производствени методи с възможност за гъвкаво приспособяване към промените в условията на труд, продуктите или материалите.- Усъвършенстване на гъвкавостта и автономността на модулите, изграждащи системата на производствоСистеми, разпространявани в отворен вид, и техните съставни модули, съвместими с изцяло автоматизирани системи, смесени системи човек машина или системи с преобладаващ трудов фактор, оборудвани с компоненти, които могат самостоятелно да се преконфигурират в зависимост от смяната на продуктите.- Усъвършенстване на взаимодействието или на хармонията между различните компоненти и функции на производствотоИнфраструктура "Open" за производството.Взаимосвързани информационни системи,


text: позволяващи в частност идентификация на модулите на разстояние.3. Инструменти за стратегически цели/планиране/проектиранеПроизводството се вписва в световната икономика. То изисква стратегическо решение за определяне къде и как трябва да бъдат преработвани суровините. Касае се за сложно решение, което предполага да бъде постигнато съгласие за това какво ще се произвежда и за мястото, където ще се произвежда или купува, в контекста на превръщащата се в една глобална икономика.Организацията на много съвременни производствени единици е основана върху вертикални и йерархични структури. Развитието в посока към хетерархични структури изисква и ще продължи да изисква съществени промени в организациите, системите и практиките на труда. Ние се нуждаем от методики и инструменти, с чиято помощ да дефинираме подходящи стратегии за производство и да изработим подходящи схеми на организация на равнището на предприятията.Методи и инструменти, предназначени за проектиране на нови системи за бизнес организация. Инструменти за моделиране, предназначени да улеснят извършването на анализ и изработването на стратегии за производството.Инструменти в помощ на проектирането, предназначени да улеснят планирането в среда на разгърнато или на виртуално предприятие.4. Човешки/организационни/социални проблеми- Проекти, целящи да подобрят имиджа на производството посредством популяризиране и развитиеПроизводствените инженери изглежда заемат място доста надолу в скалата на възнагражденията в сравнение с останалите инженери, а тяхната професия като цяло се ползва с по-нисък престиж. Ето защо ИСП счита за глобално приемливи проектите, насочени към организиране на силни професионални асоциации и на образователни институти, които да осигурят популяризиране на производството като специфична област. Тези предложения включват създаване на международни организации с цел популяризиране на производството.- Обучение и усъвършенстване на професионалната квалификация на производствения персоналТвърде често в техническото обучение се привилегирова теорията за сметка на практиката. Освен това общото обучение не винаги отговаря на нуждите на индустрията, подготвяйки специалисти с често неадекватни умения. Това е намерило изражение в индустрии, които нямат потенциал за преобразуване на иновацията в конкурентоспособни продукти. Следователно необходимо е да се внесат промени в направленията и да се установят още по-тесни връзки между индустрията и учебните заведения. Също така промените в организацията на системите предполагат обучението в рамките на предприятията да бъде непрекъснат процес за актуализиране на квалификациите и развиване потенциала на служителите — които са решаващият елемент във всяка една система.- Автономни предприятия за изнесено производство (интегриране на допълнителни функции в дъщерни предприятия)Първоначално с изнасянето на производството се целеше увеличаване на пазарния дял и намаляване на производствените разходи; на формирането на работната сила в заводите за изнесено производство се гледаше като на второстепенна задача. Предоставянето на по-голяма автономия на тези заводи обаче им дава възможност да реагират по-гъвкаво на промените в ситуацията в областите, където са установени, и се вписва в организационното направление за децентрализация, делегиране на правомощия и намаляване броя на йерархичните нива. Това позволява също така да се допринесе за индустриалното развитие на страните, в които са разположени заводите, и да се подкрепи целта на ИСП за широко разпространение на основните познания за производството.- Ноу-хау на предприятията — управление, развитие и достъпВ едно производствено предприятие познанията и информационните източници са често изолирани или недостъпни. Обучението в организацията (organizational learning) е стратегия за прехвърлянето на


text: тези познания в рамки или модели, които подпомагат взимането на решения, и би могло да бъде важна тема в рамките на ИСП.- Адекватно оценяване производителността на новите парадигмиНовите производствени парадигми трябва да предлагат висока производителност от гледна точка на цена, качество, срокове и гъвкавост. Първите три посочени аспекта са познати критерии за производителност, прилагани в масовото производство, докато гъвкавостта е основен атрибут на новата парадигма в производствената област. Необходимо е да бъдат изработени методи за оценяване на производителността, които да улеснят възприемането на новите парадигми.5. Разгърнато/виртуално предприятиеРазгърнатото предприятие отговаря на наложената от пазара необходимост от включване в предприятието на външни ресурси, без те да се притежават. Съсредоточаването върху основните дейности е най-сигурният път за достигане до отлични резултати, но доставката на стоката/услугата налага съчетаване на множество умения в световен план. Развитието на пазарите изисква променливо съчетание на ресурси. Целта е да се създаде разгърнато предприятие, което може да се уподоби на най-доброто, осъществявано в областта на приспособяването и преконфигурирането на производствените ресурси. Този феномен е приложим също така към големите организации, които все по-често проявяват тенденцията да се превръщат в групиращи структури за по-малки единици за специализирано производство.Функционирането на разгърнатото предприятие налага да бъдат възприети най-напредналите технологии в областта на комуникациите и базите данни. Главното предизвикателство обаче е не толкова от организационно, колкото от технологично естество.Следните теми биха могли да станат предмет на изследователски и развойни проекти в тази област:- методики за проектиране и улесняване на информационните и логистични процеси по протежение на цялата верига на добавената стойност в разгърнатото предприятие,- архитектура (на равнището на предприятието, на функциите и на техниките), поощряваща сътрудничеството в инженеринговата област по протежение на цялата верига на добавената стойност, например: едновременен инженеринг в цялото разгърнато предприятие,- методи и подходи за определяне на цени/отговорности/рискове и печалби на елементите от разгърнатото предприятие,- работа в екип между различни единици в рамките на разгърнатото предприятие.--------------------------------------------------19970319Допълнение 2РАЗПОРЕДБИ, СВЪРЗАНИ С ПРАВАТА НА ИНТЕЛЕКТУАЛНА СОБСТВЕНОСТ, ПРИЛОЖИМИ КЪМ ПРОЕКТИТЕ ЗА ИЗСЛЕДОВАТЕЛСКА И РАЗВОЙНА ДЕЙНОСТЦелиНастоящите разпоредби определят задължителни изисквания, както и препоръчителни принципи за партньори, желаещи да участват в проект, осъществяван в рамките на програмата ИСП (Intelligent Manufacturing Systems — Интелигентни системи за производството). Целта на настоящите разпоредби е да осигурят адекватна защита на правата на интелектуална собственост, използвани и възникнали в хода на съвместните изследователски проекти в рамките на програмата ИСП, като същевременно се осигуряват:а) справедливо и балансирано разпределение на вноските и печалбите между участниците, сътрудничещи на тези проекти;б) добро равновесие между необходимостта от гъвкавост в преговорите на партньорите и необходимостта от еднаквост на процедурите между проектите и между партньорите, както ив) споделяне на резултатите от изследванията между партньорите в съответствие с процедура, която защитава и разпределя по справедлив начин правата на интелектуална собственост, създадени или предоставени по време на сътрудничеството.Член 1Дефиниции1.1. Отчетност (accounting): поделянето между двама партньори на всяко насрещно вземане като авторско възнаграждение или лицензионна такса, дължимо на първия партньор, в замяна на разкриването, предоставянето или отстъпването чрез лицензия на трето лице на нови познания (foreground), които са негова собственост или съсобственост.1.2. Свързано лице: всяко лице, което пряко или непряко се


text: притежава или контролира от даден партньор, притежава или контролира партньор или заедно с партньор се намира под притежанието или контролира на едно и също лице. Общо прижание или контрол от държавата не създава само по себе си статут на свързано лице.Приема се, че отношение на притежание или контрол е налице в следните случаи:а) притежание на повече от 50 % от номиналната стойност на акционерния капитал илиб) притежание на повече от 50 % от дяловете, даващи право да се избират управители или лица, изпълняващи подобни функции, или право по всякакъв друг начин да се избират или назначават управители или лица, изпълняващи подобни функции, и които имат решаващ глас;в) притежание на 50 % от дяловете и право на контрол над управлението или функционирането на дружеството по силата на договорни клаузи.1.3. Предходни знания (background): цялата информация и права на интелектуална собственост, с изключение на предходни права, притежавани или контролирани от партньор или свързано лице с него лице, които не представляват нови знания.1.4. Предходни права (background rights): патенти за изобретения, дизайни и полезни модели, както и техните приложения от момента, в който се публикуват, които се притежават или контролират от партньор или свързано с него лице, за които трябва да бъде получена лицензия с оглед използването им в работата по даден проект или търговската експлоатация на нови знания, и не представляват нови знания.1.5. Поверителна информация: всяка информация, която не е общодостъпна и която се предоставя само при условия на поверителност, уредени със закон или споразумение.1.6. Консорциум: три или повече групи, които са се споразумели да осъществят съвместен проект.1.7. Споразумение за сътрудничество: подписаното/подписаните от всички партньори в даден консорциум споразумение/споразумения относно осъществяването на проекта.1.8. Нови знания (foreground): цялата информация и права на интелектуална собственост, създадени, проектирани, изобретени или изработени за първи път в хода на дейности, осъществявани в рамките на проекта.1.9. Група: Съвкупност от партньори по даден проект, принадлежащи към географската зона на даден участник.1.10. Програма ИСП: Програма "Интелигентни системи за производството" (Intelligent Manufacturing Systems).1.11. Права на интелектуална собственост: съвкупността от права, дефинирани в член 2, viii) от Конвенцията за учредяване на Световната организация за интелектуалната собственост, подписана в Стокхолм на 14 юли 1967 г. [1], с изключение на търговските марки, марките за услуги, търговските наименования и обозначения.1.12. Институции с нестопанска цел: всяко юридическо лице, публично или частно, учредено или организирано с цел, различна от формиране на печалба, което не експлоатира търговски нови знания.1.13. Участник: Австралия, Канада, Европейската общност, групата на страните — участнички от ЕАСТ (Австрия, Финландия, Норвегия, Швеция и Швейцария), Япония и Съединените Американски Щати, както и всяка друга страна или регион, чието участие в програмата ИСП бъде одобрено по начина, определен от участниците.1.14. Партньор: всяко юридическо или физическо лице, участващо като договаряща страна в споразумението за сътрудничество по даден проект.1.15. Проект: всеки изследователски и развоен проект, осъществяван от консорциум в рамките на програмата ИСП.1.16. Кратка информация: описание на целите, ситуацията и резултатите по даден проект, което не разкрива поверителна информация.Член 2Императивни разпоредбиВсяко споразумение за сътрудничество трябва да съдържа материалноправни клаузи, които напълно да съответстват на всяка от разпоредбите на точки 2.1—2.13 от


text: настоящия член, а дефинициите, използвани във всяко споразумение за сътрудничество, следва да бъдат дефинициите по член 1 от настоящия документ.Когато даден проект, потенциален партньор или някое от свързаните с него лица са подчинени на държавни изисквания, независимо дали на законово или договорно основание, и тези изисквания са от такова естество, че да засегнат правата и задълженията, произтичащи от споразумението за сътрудничество, преди неговото подписване потенциалният партньор трябва да уведоми останалите партньори за всички изисквания от подобен род, които са му известни. Партньорите трябва да осигурят, че притежаването, използването, разгласяването и отстъпването на лицензия за нови знания ще става в съответствие с настоящите задължителни разпоредби, дори и проектът да бъде подчинен на държавни изисквания.В началото на проекта всеки партньор трябва незабавно да уведоми останалите партньори за свързаните с него лица, които ще участват в осъществяването на проекта, а в хода на проекта — да ги уведомява за всяка промяна в свързаните лица. При сключване на споразумението за сътрудничество или веднага след като нов субект започне да отговаря на определението за свързано лице, партньорите могат да изключат някои от свързаните лица от правата и задълженията, изложени в настоящите разпоредби, по начини, предвидени в споразумението за сътрудничество.Писмено споразумение2.1. Партньорите сключват писмено споразумение за сътрудничество, управляващо тяхното участие в проект и съобразено с разпоредбите на настоящия документ.Собственост2.2. Новите знания принадлежат единствено на партньора съвместно на партньорите, които са ги създали.2.3. Партньор, който е единствен притежател на нови знания, може да ги разгласява и да ги отстъпва при условията на неизключителна лицензия на трети лица, без да трябва да се отчита за това пред никой от останалите партньори.2.4. Партньор, който е съпритежател на нови знания, може да ги разгласява и да ги отстъпва при условията на неизключителна лицензия на трети лица, без да трябва да се отчита за това пред никой от останалите партньори, освен ако не е предвидено друго в споразумението за сътрудничество.2.5. Партньорът може да прехвърля на трети лица предходни знания, предходни права и нови знания, на които той е единствен притежател и/или съпритежател, без да трябва да иска разрешение за това и без да трябва да се отчита пред никой от останалите партньори.Партньорите, които прехвърлят някое от правата си върху предходни права или нови знания, трябва да подчинят всяко прехвърляне на изискванията на споразумението за сътрудничество и да поискат от приобретателя писмено да декларира, че по отношение на прехвърлените права се счита за обвързан от задълженията на прехвърлителя, произтичащи от споразумението за сътрудничество.Разпространение на информацията2.6. Кратка информация се представя на всички партньори по другите проекти и на комитетите, създадени в рамките на програмата ИСП.2.7. В края на проекта консорциумът публикува доклад, представящ кратка информация за проекта.Лицензионни праваНови знания2.8. Всеки партньори свързаните с него лица могат да използват новите знания, без да заплащат авторски възнаграждение за тях, за изследователски и развойни цели или за търговска експлоатация. Търговската експлоатация обхваща правата на използване, производство, възлагане за производство, продажба и внос. Същевременно в изключителни случаи:а) в споразумението за сътрудничество партньорите могат да се договорят да изплащат авторско възнаграждение на партньори, отговарящи на дефиницията за институции


text: с нестопанска цел, за търговската експлоатация на нови знания, притежавани изключително от тези институции с нестопанска цел, иб) в споразумението за сътрудничество партньорите могат да се договорят да изплащат авторско възнаграждение на партньорите, отговарящи на дефиницията за институции с нестопанска цел, за търговската експлоатация на нови знания, притежавани солидарно от тези институции с нестопанска цел, при условие че тези възнаграждения са скромни и съвместими с принципа, според който вноските и печалбите, получени от програмата ИСП, трябва да бъдат балансирани и справедливи.2.9. Партньорите, които не са притежатели, и свързаните с тях лица нямат право да разгласяват или да преотстъпват чрез лицензия нови знания на трети лица, но даден партньор или някое от свързаните с него лица може в рамките на обичайната си дейност:а) при условията на поверителност да разкрие нови знания единствено за целите на производството, отдаването за производство, продажбата или вноса на продукти;б) да преотстъпи по сублицензия всеки програмен продукт, представляващ част от новите знания, във вид на програмен код, илив) самият той да се ангажира в законосъобразна дейност за доставка на продукти и услуги, които по подразбиране разгласяват новите знания.Предходни знания2.10. Партньор по даден проект може да предостави или отстъпи чрез лицензия своите предходни знания на другите партньори, но не е задължен да го стори.2.11. Партньорите и свързаните с тях лица могат да използват предходните права на друг партньор или на свързаните с него лица единствено за развиване на изследователски и развойни дейности в рамките на проекта без да дължат възнаграждение под каквато и да е форма, в частност, но не само — парично възнаграждение.2.12. Партньорите и свързаните с тях лица са длъжни да предоставят на другите партньори и свързаните с тях лица лицензия за ползване на предходни права, при нормални пазарни условия, когато такава лицензия е необходима за търговската експлоатация на новите знания, освен ако:а) по силата на закон или договорно задължение, предхождащо подписването на споразумението за сътрудничество, партньорът притежател или свързано с него лице не може да предостави такава лицензия и въпросните предходни права са конкретно посочени в споразумението за сътрудничество, илиб) в изключителни случаи партньорите се договорят да изключат от споразумението за сътрудничество конкретно посочени предходни права.Продължаване съществуването на правата2.13. В споразумението за сътрудничество трябва да се уточни, че правата и задълженията на партньорите и на свързаните с тях лица по отношение на новите знания, предходните знания и предходните права ще продължат да съществуват и след нормалното изтичане срока на споразумението за сътрудничество.Член 3Диспозитивни разпоредбиВ споразумението си за сътрудничество партньорите трябва да уредят всеки от следните елементи:Публикуване на резултатите3.1. Партньорите трябва да уредят въпроса за необходимостта или не от съгласието на останалите партньори за публикуване на резултатите от проекта по всякакъв друг начин, освен под формата на кратка информация.3.2. Партньорите трябва уредят въпроса дали партньорите - институции с нестопанска цел, могат да публикуват за научни цели новите знания, чиито изключителни притежатели са самите те, при условие, че бъдат взети адекватни мерки за защита на новите знания в съответствие с членове 3.3. и 3.4.Закрила на новите знания3.3. Партньорите определят стъпките, които ще предприемат за осигуряване на правна


text: закрила на новите знания посредством права на интелектуална собственост, а когато се касае за изобретение, информират своевременно останалите партньори за проекта за исканата закрила, като им предоставят кратко описание на изобретението.3.4. Партньорите уреждат въпроса за бързото уведомяване на всички останали партньори по същия проект, а също така — при поискване и в спазване на уговорените условия — за разгласяването на тяхното изобретение; те следва да съдействат в разумни граници на мерките, предприети от друг партньор по същия проект с оглед защита на неговите права, дотолкова, доколкото партньор или партньори, които са притежатели на нови знания, не възнамеряват да поискат такава защита.Поверителна информация3.5. Партньорите определят мерките, които ще предприемат за да се гарантира, че всеки партньор, получил поверителна информация, я ползва или разкрива, сам или чрез свързаните с него лица, само в рамките на допустимото и при условията, при които тази информация му е била предоставена.Уреждане на спорове и приложимо право3.6. В споразумението за сътрудничество партньорите определят начините за уреждани на възникналите спорове.3.7. В споразумението за сътрудничество партньорите определят правото, което ще урежда споразумението за сътрудничество.Член 4Факултативни разпоредбиВ споразумението за сътрудничество партньорите могат, но не са длъжни, да включат всяка една от следните разпоредби:Разпоредби относно свързаните лицаВъпроси, свързани с антитръстовото право/конкуренциятаПрекратяване и разваляне на споразумениетоТрудовоправни отношенияКонтрол над износа и съответствиеПриложно поле на споразумениетоНамерения на странитеПредоставяне на лицензии на партньори по други проектиОтговорност на лицензодателя, произтичаща от използването на лицензната технология от лицензополучателяПерсонал, поставен на разположение, и произтичащи праваНови партньори и оттегляне на партньори от проектаРамка за споразумения за след края на сътрудничествотоЗащита, използване и задължение за неразгласяване на поверителна информацияОстатъчна информацияРазмер на авторските възнаграждения за лицензиите, свързани с предходни праваИзходен код на програмни продуктиОблаганеСрок/продължителност на споразумениетоПо всяка вероятност партньорите ще трябва да включат и други разпоредби в своите споразумения за сътрудничество според конкретните обстоятелства по съответния проект. Партньорите трябва да се консултират със своите експерти по този въпрос и да имат предвид, че никоя допълнителна разпоредба на може да противоречи на членове 1 и 2 от настоящите разпоредби.[1] Виж допълнение 3.--------------------------------------------------19970319Допълнение 3СПОРАЗУМЕНИЕ ЗА УЧРЕДЯВАНЕТО НА СВЕТОВНА ОРГАНИЗАЦИЯ ЗА ИНТЕЛЕКТУАЛНАТА СОБСТВЕНОСТ (ПОДПИСАНО В СТОКХОЛМ НА 14 ЮЛИ 1967 Г.)Член 2, viii), определя интелектуалната собственост, която включва правата отнасящи се до:"... литературни, художествени и научни произведения; изпълнения на артисти-изпълнители, звукозаписи и радио- и телевизионни предавания; изобретения във всички области на човешката дейност; научни открития; промишлени образци;- търговски марки, марки за услуги, търговски наименования и обозначения; закрила срещу нелоялна конкуренция, както и всички други права, произтичащи от интелектуална дейност в промишлената, научната, литературната и художествената област."--------------------------------------------------


text:
 25.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 257/36
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 72/2008
 от 6 юни 2008 година
 за изменение на приложение XIII (Транспорт) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, наричано пo-долу „Споразумението“, и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Приложение XIII към Споразумението бе изменено с Решение No 52/2008 на Съвместния комитет на ЕИП от 25 април 2008 г. (1)
 (2)
 Регламент (ЕО) No 331/2008 на Комисията от 11 април 2008 г. за изменение на Регламент (ЕО) No 474/2006 за създаване на списък на Общността на въздушните превозвачи, предмет на оперативна забрана в границите на Общността (2) следва да бъде включен в Споразумението,
 РЕШИ:
 Член 1
 Към точка 66щаб (Регламент (ЕО) No 474/2006 на Комисията) от приложение XIII към Споразумението се добавя следното тире:
 „—
 32008 R 0331: Регламент (ЕО) No 331/2008 на Комисията от 11 април 2008 г. (ОВ L 102, 12.4.2008 г., стр. 3).“
 Член 2
 Текстовете на Регламент (ЕО) No 331/2008 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 7 юни 2008 г., при условие че всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението, са внесени в Съвместния комитет на ЕИП (3).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 6 юни 2008 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Alan SEATTER
 (1) ОВ L 223, 21.8.2008 г., стр. 50.
 (2) ОВ L 102, 12.4.2008 г., стр. 3.
 (3) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 21.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 47/53
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 125/2007
 от 28 септември 2007 година
 за изменение на приложение XX (Околна среда) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, наричано по-долу „Споразумението“, и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Приложение XX към Споразумението бе изменено с Решение No 92/2007 на Съвместния комитет на ЕИП от 6 юли 2007 г. (1)
 (2)
 Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (2) следва да бъде включена в Споразумението.
 (3)
 Считано от 22 декември 2007 г., Директива 2000/60/ЕО отменя изменените директиви 75/440/ЕИО (3) и 79/869/ЕИО (4), които са включени в Споразумението и които следва да бъде отменени от Споразумението, считано от 22 декември 2007 г.
 (4)
 Считано от 22 декември 2013 г., Директива 2000/60/ЕО отменя изменената Директива 80/68/ЕИО (5), която е включена в Споразумението и съответно следва да бъде отменена от Споразумението, считано от 22 декември 2013 г.
 (5)
 Директива 2000/60/ЕО се тълкува, като се отчита специално фактът, че в член 73 от Споразумението се определят целите на дейността на договарящите се страни в областта на околната среда, докато другите политики, обхванати от Договора за ЕО, попадат извън обхвата на Споразумението.
 (6)
 Директива 2000/60/ЕО, която включва развиващата се дейност на Общността в областта на политиката на водите, обхваща актове, които са включени в Споразумението, както и такива, които не са включени в него.
 (7)
 Съвместната декларация, приложена към настоящото решение, следва да бъде взета под внимание,
 РЕШИ:
 Член 1
 Приложение XX към Споразумението се изменя, както следва:
 1.
 След точка 13в (Решение 92/446/ЕО на Комисията) се добавя следната точка:
 „13вa.
 32000 L 0060: Директива 2000/60/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 г. за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, 22.12.2000 г., стр. 1).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на директивата се четат със следните адаптации:
 а)
 Без да се засягат бъдещи промени от Съвместния комитет на ЕИП, следва да се отбележи, че следните актове на Общността не са включени в Споразумението за ЕИП:
 i)
 Директива 76/160/ЕИО на Съвета от 8 декември 1975 г. относно качеството на водите за къпане (Директивата за водите за къпане);
 ii)
 Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (Директивата за птиците);
 iii)
 Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 г. за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (Директивата за естествените местообитания);
 iv)
 Директива 79/923/ЕИО на Съвета от 30 октомври 1979 г. относно изискванията за качеството на водите за развъждане на черупкови организми;
 v)
 Директива 78/659/ЕИО на Съвета от 18 юли 1978 г. относно качеството на сладките води, които се нуждаят от опазване или подобряване, за да са годни за живота на


text:
рибите, както и
 vi)
 Решение 77/795/ЕИО на Съвета от 12 декември 1977 г. за установяване на обща процедура за обмена на информация относно качеството на повърхностните пресни води в Общността.
 б)
 Сроковете, посочени в член 4, параграф 1, буква а), ii) и iii), член 4, параграф 1, буква б), ii), член 4, параграф 1, буква в), член 5, параграфи 1 и 2, член 6, параграф 1, член 8, параграф 2, член 10, параграф 2, член 11, параграфи 7 и 8, член 13, параграфи 6 и 7 и член 17, параграф 4 от директивата, които започват от датата на влизане в сила на директивата, се разбират като започващи от датата на влизане в сила на Решение No 125/2007 на Съвместния комитет на ЕИП от 28 септември 2007 г., с което тази директива се включва в Споразумението.
 В съответствие с Протокол 1, параграф 11 относно хоризонталното адаптиране всяко позоваване на датата, посочена в член 24, се тълкува като отнасящо се до датата на влизане в сила на Решение No 125/2007 на Съвместния комитет на ЕИП от 28 септември 2007 г., с което тази директива се включва в Споразумението.“
 2.
 Считано от 22 декември 2007 г., текстовете на точка 3 (Директива 75/440/EИО на Съвета) и точка 5 (Директива 79/869/EИО на Съвета) се заличават.
 3.
 Считано от 22 декември 2013 г., текстът на точка 6 (Директива 80/68/EИО на Съвета) се заличава.
 Член 2
 Текстовете на исландски и норвежки език на Директива 2000/60/EО, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 29 септември 2007 г., при условие че всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението, са внесени в Съвместния комитет на ЕИП (6).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 28 септември 2007 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Stefán Haukur JÓHANNESSON
 (1) ОВ L 328, 13.12.2007 г., стр. 42.
 (2) ОВ L 327, 22.12.2000 г., стр. 1.
 (3) ОВ L 194, 25.7.1975 г., стр. 26.
 (4) ОВ L 271, 29.10.1979 г., стр. 44.
 (5) ОВ L 20, 26.1.1980 г., стр. 43.
 (6) С отбелязани конституционни изисквания.
 СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ КЪМ РЕШЕНИЕ No 125/2007 ЗА ВКЛЮЧВАНЕ В СПОРАЗУМЕНИЕТО НА ДИРЕКТИВА 2000/60/ЕО НА ЕВРОПЕЙСКИЯ ПАРЛАМЕНТ И НА СЪВЕТА
 „Договарящите се страни признават разнообразието от антропогенни въздействия и влияния върху водите в Европа. Поради това мерките и усилията за постигане на екологичната цел на директивата може да варират в различните региони. Рамковата директива за водите отчита тези различия. Тя позволява на органите, отговарящи за прилагането на директивата, да подберат за постигането на екологичните цели мерки и усилия, които са адаптирани към преобладаващите въздействия и влияния.“


text:
 Важна правна забележка
 |
 21996D0613(16)
 Официален вестник n° L 140 , 13/06/1996 стр. 0049 - 0049 специално чешко издание глава 11 том 02 стр. 19 - 19 специално испанско издание глава 11 том 02 стр. 19 - 19 специално унгарско издание глава 11 том 02 стр. 19 - 19 специално литвийско издание глава 11 том 02 стр. 19 - 19 LV.ES глава 11 том 02 стр. 19 - 19 MT.ES глава 11 том 02 стр. 19 - 19 PL.ES глава 11 том 02 стр. 19 - 19 SK.ES глава 11 том 02 стр. 19 - 19 специално словенско издание глава 11 том 02 стр. 19 - 19
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 53/95от 22 юни 1995 годиназа изменение на приложение ХIII към Споразумението за ЕИП (Транспорт)СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейско икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейско икономическо пространство, по-нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че приложение XIII към Споразумението е изменено с Решение No 34/95 на Съвместния комитет на ЕИП [1];като има предвид, че Резолюция 94/C 309/04 на Съвета от 24 октомври 1994 г. относно структурните подобрения във вътрешния воден транспорт [2] трябва да бъде включена в Споразумението,РЕШИ:Член 1Добавя се следната точка след точка 81 (Резолюция 94/C 309/03 на Съвета) от приложение XIII към Споразумението:"82. 394 Y 1105(04): Резолюция на Съвета от 24 октомври 1994 г. относно структурните подобрения във вътрешния воден транспорт (ОВ C 309, 5.11.1994 г., стр. 5)."Член 2Текстовете на Резолюция 94/C 309/04 на Съвета на исландски и норвежки език, приложени към съответните езикови версии на настоящото решение, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 1 юли 1995 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103, параграф 1 от Споразумението са направени.Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейските общности.Съставено в Брюксел на 22 юни 1995 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателP. Benavides[1] ОВ L 273, 16.11.1995 г., стр. 53.[2] ОВ C 309, 5.11.1994 г., стр. 5.--------------------------------------------------


text:
 8.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 116/1
 Единствено оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правно действие съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН относно статута — TRANS/WP.29/343, който е на разположение на адрес:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Правило No 10 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — Единни предписания за одобрение на превозни средства по отношение на електромагнитната съвместимост
 Преработка 3
 Включваща целия валиден текст до:
 Серия от изменения 03: Дата на влизане в сила: 11 юли 2008 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 1.
 Приложно поле
 2.
 Определения
 3.
 Заявление за одобрение
 4.
 Одобрение
 5.
 Маркировки
 6.
 Спецификации
 7.
 Изменение или разширение на одобрение на типа на превозно средство вследствие добавяне или замяна на електрически/електронен монтажен възел (ЕМВ)
 8.
 Съответствие на производството
 9.
 Санкции при несъответствие на производството
 10.
 Окончателно прекратяване на производството
 11.
 Изменение и разширение на одобрението на типа на превозно средство или ЕМВ
 12.
 Преходни разпоредби
 13.
 Наименования и адреси на техническите служби, провеждащи изпитванията за одобрение, и на административните отдели
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 Приложение 1 —
 Примери за маркировки за одобрение
 Приложение 2А —
 Образец на информационен документ за одобрение на типа на превозно средство по отношение на електромагнитната съвместимост
 Приложение 2Б —
 Образец на информационен документ за одобрение на типа на електрически/електронен монтажен възел по отношение на електромагнитната съвместимост
 Приложение 3А —
 Образец на формуляр за съобщение за одобрение на типа на превозно средство
 Приложение 3Б —
 Образец на формуляр за съобщение за одобрение на типа на електрически/електронни монтажни възли
 Приложение 3В —
 Удостоверение, предвидено в точка 3.2.9
 Приложение 4 —
 Метод за измерване на широколентовите електромагнитни излъчвания от превозните средства
 Приложение 5 —
 Метод за измерване на теснолентовите електромагнитни излъчвания от превозните средства
 Приложение 6 —
 Метод на изпитване на устойчивостта на превозните средства на електромагнитно излъчване
 Приложение 7 —
 Метод за измерване на широколентовите електромагнитни излъчвания от електрическите/електронните монтажни възли
 Приложение 8 —
 Метод за измерване на теснолентовите електромагнитни излъчвания от електрическите/електронните монтажни възли
 Приложение 9 —
 Метод(и) на изпитване на устойчивостта на електрическите/електронните монтажни възли на електромагнитно излъчване
 Приложение 10 —
 Метод(и) на изпитване на електрическите/електронните монтажни възли за устойчивост на смущения от преходни процеси и за излъчване на смущения от преходни процеси
 1. ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
 Настоящото правило се прилага към:
 1.1.
 превозните средства от категории L, M, N и O (1) по отношение на електромагнитната съвместимост;
 1.2.
 компоненти и отделни технически възли, предназначени да бъдат монтирани на тези превозни средства с ограничението, предвидено в точка 3.2.1 по отношение на електромагнитната съвместимост.
 То обхваща:
 а)
 изисквания по отношение на устойчивостта на излъчваните и разпространяващите се по проводниците смущения за функциите, свързани с прякото управление на превозното средство, със защитата на водача, пътниците и други участници в пътното движение и със смущенията, които биха могли да предизвикат объркване на водача или на другите участници в пътното движение;
 б)
 изисквания по отношение на контрола на нежелателните излъчвани и разпространяващите се


text:
по проводниците смущения с цел предпазване на предвидената употреба на електрическото или електронното оборудване, разположено във въпросното превозно средство, в съседни или в разположени наблизо превозни средства, и на контрола на смущенията, предизвиквани от принадлежности, с които превозното средство може да бъде преоборудвано.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото правило:
 2.1.
 „Електромагнитна съвместимост“ означава способността на превозно средство или на компонент(и), или на отделен(и) технически възел(и) да функционира(т) удовлетворително в своята електромагнитна среда, без да въвежда в нея неприемливи електромагнитни смущения за който и да е обект, поставен в тази среда.
 2.2.
 „Електромагнитно смущение“ означава всяко електромагнитно явление, което може да влоши функционирането на превозно средство или на компонент(и), или на отделен(и) технически възел(и), или на всяко друго устройство, компонент от оборудването или система, функциониращи в близост до превозно средство. Електромагнитното смущение може да бъде под формата на електромагнитен шум, нежелателен сигнал или изменение в самата среда на разпространение.
 2.3.
 „Електромагнитна устойчивост“ означава способността на превозно средство или на компонент(и), или на отделен(и) технически възел(и) да функционира(т) без влошаване на показателите си при наличие на (специфицирани) електромагнитни смущения, които включват полезни радиочестотни сигнали, излъчвани от радиопредаватели, или излъчвания в честотния обхват на уреди с промишлено, научно и медицинско предназначение (ISM), намиращи се във или извън превозното средство.
 2.4.
 „Електромагнитна среда“ означава съвкупността от електромагнитни явления, съществуващи на определено място.
 2.5.
 „Широколентово излъчване“ означава излъчване, чиято широчина на честотната лента е по-голяма от широчината на честотната лента на даден измервателен апарат или приемно устройство (Международен специален комитет по радиосмущения (CISPR), публикация No 25, второ издание).
 2.6.
 „Теснолентово излъчване“ означава излъчване, чиято широчина на честотната лента е по-малка от широчината на честотната лента на даден измервателен апарат или приемно устройство (Международен специален комитет по радиосмущения (CISPR), публикация No 25, второ издание).
 2.7.
 „Електрическа/електронна система“ означава електрическо(и) и/или електронно(и) устройство(а) или комплект(и) от устройства заедно с всички свързани с него (тях) електрически връзки, което (които) представлява(т) част от превозно средство, но за което (които) не е предвидено да се извърши одобрение на типа отделно от превозното средство.
 2.8.
 „Електрически/електронен монтажен възел“ (ЕМВ) означава електрическо и/или електронно устройство или комплект(и) от устройства, предназначено(и) да представлява(т) част от превозно средство, заедно с всички свързани с него (тях) електрически връзки и проводници, което (които) изпълнява(т) една или повече специализирани функции. Даден ЕМВ може да бъде одобрен по искане на производител или на негов упълномощен представител или като „компонент“, или като „отделен технически възел (ОТВ)“.
 2.9.
 „Тип превозно средство“ във връзка с електромагнитната съвместимост включва всички превозни средства, които не се различават съществено по отношение на:
 2.9.1.
 общия размер и форма на двигателното отделение;
 2.9.2.
 общото разположение на електрическите и/или електронните компоненти и на проводниците;
 2.9.3.
 изходния материал, от който са изработени каросерията или корпусът на превозното средство (например корпус на каросерия от стомана, алуминий или стъклопласти). Наличието на панели, изработени от различни материали, не променя типа на превозното средство, при условие че изходният материал на каросерията остава непроменен. Въпреки това такива промени трябва да бъдат отбелязани.
 2.10.
 „Тип ЕМВ“ във връзка с електромагнитната съвместимост означава електрически/електронни


text:
монтажни възли, които не се различават съществено по отношение на:
 2.10.1.
 функцията, изпълнявана от ЕМВ;
 2.10.2.
 общото разположение на електрическите и/или електронните компоненти, ако е приложимо.
 2.11.
 „Кабелни снопове на превозното средство“ означава кабелите за електрозахранване, за информационната шина (например Controler Area Network (CAN), кабелите за предаване на сигнали или за активните антени, които са монтирани от производителя на превозното средство.
 2.12.
 „Функциите, свързани с устойчивостта“ са:
 а)
 функциите, свързани с прякото управление на превозното средство:
 i)
 чрез влошаване или промяна във функционирането например на двигателя, скоростната кутия, спирачките, окачването, активното кормилно управление, устройствата за ограничаване на скоростта;
 ii)
 чрез въздействие върху положението на водача: например положението на седалката или на кормилното колело;
 iii)
 чрез въздействие върху видимостта на водача: например къси светлини, чистачки на предното стъкло;
 б)
 функции, свързани със защитата на водача, пътниците и другите участници в пътното движение:
 i)
 например системи с въздушни възглавници и обезопасителни системи за задържане;
 в)
 функции, които в случай на разстройване предизвикват объркване на водача или на другите участници в пътното движение:
 i)
 оптични смущения: неправилно функциониране например на пътепоказателите, стоп-светлините, габаритите, задните габаритни светлини, сигналните светлини на превозните средства за спешни повиквания, невярна информация от предупредителни индикатори, лампи или дисплеи, свързани с функции, посочени в буква а) или б), които могат да бъдат наблюдавани в прякото зрително поле на водача;
 ii)
 акустични смущения: неправилно функциониране например на алармената система против кражба или на клаксона;
 г)
 функции, свързани с функционалността на шината за данни на превозното средство:
 i)
 чрез блокиране на предаването на данни по системните шини на превозното средство, които се използват за предаване на данни, необходими за правилната работа на други функции, свързани с устойчивостта;
 д)
 функции, които в случай на разстройване оказват влияние върху нормативните данни на превозното средство: например тахографа и километражния брояч.
 3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 3.1. Одобрение на тип превозно средство
 3.1.1. Заявлението за одобрение на тип превозно средство по отношение на неговата електромагнитна съвместимост се подава от производителя на превозното средство.
 3.1.2. Образец на информационния документ е показан в приложение 2А.
 3.1.3. Производителят на превозното средство съставя списък, в който описва всички съответни електрически/електронни системи или ЕМВ на превозното средство, типовете каросерии, вариантите по отношение на материала на каросерията, общото разположение на проводниците, вариантите по отношение на двигателя, версиите с ляво/дясно кормилно управление и версиите на колесната база. Съответните електрически/електронни системи или ЕМВ на превозното средство са тези, които могат да имат значителни широколентови или теснолентови излъчвания и/или които имат отношение към свързаните с устойчивостта функции на превозното средство (вж. точка 2.12).
 3.1.4. По взаимно съгласие между производителя и компетентния орган от този списък се избира едно превозно средство, което е представително за подлежащия на одобрение тип. Изборът на превозно средство се извършва въз основа на предлаганите от производителя електрически/електронни системи. Ако производителят на превозното средство и компетентният орган приемат по взаимно съгласие, че са включени различни електрически/електронни системи, които могат да окажат съществено влияние върху електромагнитната съвместимост на превозното средство в сравнение с тази на първото представително превозно средство, тогава от този списък може


text:
да се избере едно или повече превозни средства.
 3.1.5. Изборът на превозното(ите) средство(а) в съответствие с точка 3.1.4 по-горе се ограничава до комбинациите от превозни средства/електрически или електронни системи, за които е предвидено да бъдат действително произвеждани.
 3.1.6. Производителят може да приложи към заявлението си протокол за проведени изпитвания. Органът по одобряването може да използва всички предоставени по този начин данни за съставянето на формуляра за съобщение за одобрението на типа.
 3.1.7. Ако техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитването за одобрение на типа, провежда сама изпитването, е необходимо да се предостави превозно средство, представително за подлежащия на одобрение тип в съответствие с точка 3.1.4.
 3.1.8. За превозните средства от категории M, N и O производителят на превозното средство трябва да представи документ с информация за честотните ленти, нивата на мощност, положенията на антената и разпоредбите относно монтирането на радиочестотните предаватели (радиопредаватели), дори ако превозното средство не е оборудвано с радиопредавател към момента на одобрението на типа. Тази информация следва да обхваща всички мобилни радиоуслуги, които нормално се използват в превозните средства. След одобрението на типа тази информация трябва да стане обществено достъпна.
 Производителите на превозните средства трябва да представят доказателства, че монтирането на такива предаватели не оказва неблагоприятно въздействие върху експлоатационните характеристики на превозното средство.
 3.2. Одобрение на типа на ЕМВ
 3.2.1. Приложимост на настоящото правило по отношение на ЕМВ:
 3.2.2. Заявлението за одобрение на тип ЕМВ по отношение на неговата електромагнитна съвместимост се подава от производителя на превозното средство или от производителя на ЕМВ.
 3.2.3. Образец на информационния документ е показан в приложение 2Б.
 3.2.4. Производителят може да приложи към заявлението си протокол за проведени изпитвания. Органът по одобряването може да използва всички предоставени по този начин данни за съставянето на формуляра за съобщение за одобрението на типа.
 3.2.5. Ако техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитването за одобрение на типа, провежда сама изпитването, е необходимо да се предостави образец от системата на ЕМВ, който е представителен за подлежащия на одобрение тип, ако е необходимо, след обсъждане с производителя, например относно възможните варианти в разположението, броя на компонентите или броя на датчиците. Ако техническата служба прецени за необходимо, тя може да избере допълнителен образец.
 3.2.6. Образецът(ите) трябва да бъде(ат) ясно и незаличимо обозначен(и) с търговското наименование или маркировка на производителя и с обозначението на типа.
 3.2.7. Ако е приложимо, следва да се посочат всички възможни ограничения по отношение на употребата. Всички подобни ограничения следва да се включат в приложение 2Б и/или в приложение 3Б.
 3.2.8. Не е необходимо да се извършва одобрение на типа на ЕМВ, които се предлагат на пазара като резервни части, ако те са ясно обозначени като резервни части чрез идентификационен номер и ако са идентични и са произведени от същия производител, който произвежда и съответното оригинално оборудване (OEM) за превозно средство, чийто тип вече е одобрен.
 3.2.9. Компонентите, които се продават като оборудване за вторично вграждане и са предназначени за монтиране в моторни превозни средства, не се нуждаят от одобрение на типа, ако нямат отношение към функции, свързани с устойчивостта (вж. точка 2.12). В


text:
този случай производителят трябва да изготви декларация, че ЕМВ изпълнява изискванията на настоящото правило, и по-специално че спазва граничните стойности, определени в точки 6.5, 6.6, 6.8 и 6.9.
 По време на преходния период, приключващ на 4 ноември 2008 г., лицето или правният субект, отговорен за пускането на пазара на такъв продукт, трябва да предостави цялата съответна информация и/или образец на техническа служба, която ще определи дали оборудването има отношение към устойчивостта или не. Резултатът от проверката трябва да бъде наличен в рамките на три седмици и не изисква допълнително изпитване. В рамките на същия период техническата служба издава документ в съответствие с примера, даден в приложение 3В. В случай на съмнения и ако техническата служба откаже да издаде удостоверение в съответствие с приложение 3В, производителят трябва да подаде заявление за одобрение на типа за своя продукт.
 4. ОДОБРЕНИЕ
 4.1. Процедури по одобрение на типа
 4.1.1. Одобрение на типа на превозно средство
 По преценка на производителя на превозното средство могат да се използват следните алтернативни процедури за одобрение на типа на превозно средство.
 4.1.1.1. Одобрение на инсталация на превозно средство
 Може да бъде извършено директно одобрение на типа на инсталация на превозно средство, като се следват разпоредбите от точка 6 от настоящото правило. Ако производителят на превозното средство избере тази процедура, не се изисква отделно изпитване на електрическите/електронните системи или на ЕМВ.
 4.1.1.2. Одобрение на типа на превозно средство чрез изпитване на отделни ЕМВ
 Производител на превозно средство може да получи одобрение за превозното средство, като докаже пред органа по одобряването, че всички съответни електрически/електронни системи или ЕМВ (вж. точка 3.1.3 от настоящото правило) са били одобрени поотделно в съответствие с настоящото правило и са монтирани в съответствие с всички предвидени в него условия.
 4.1.1.3. Производителят може да получи одобрение съгласно настоящото правило, ако превозното средство няма оборудване от тип, който подлежи на изпитвания за устойчивост или за излъчване на смущения. Такива одобрения не изискват изпитване.
 4.1.2. Одобрение на типа на ЕМВ
 Може да се издаде одобрение на типа на ЕМВ, предназначен за монтиране във всеки тип превозно средство (одобряване на компонент) или за монтиране в специфичен тип или специфични типове превозно(и) средство(а), заявен(и) от производителя на ЕМВ (одобряване на отделен технически възел).
 4.1.3. ЕМВ, представляващи по предназначение радиопредаватели, които не са получили одобрение на типа след съгласие на производител на превозно средство, трябва да бъдат доставяни с подходящо ръководство за монтиране.
 4.2. Издаване на одобрение на типа
 4.2.1. Превозно средство
 4.2.1.1. Ако представителното превозно средство изпълнява изискванията на точка 6 от настоящото правило, се издава одобрение на типа.
 4.2.1.2. В приложение 3А е даден образец на формуляр за съобщение за одобрение на типа.
 4.2.2. ЕМВ
 4.2.2.1. Ако представителната(ите) система(и) на ЕМВ изпълнява(т) изискванията на точка 6 от настоящото правило, се издава одобрение на типа.
 4.2.2.2. В приложение 3Б е даден образец на формуляр за съобщение за одобрение на типа.
 4.2.3. С оглед съставянето на посочените в точка 4.2.1.2 или 4.2.2.2 по-горе формуляри за съобщение, компетентният орган на договарящата се страна, която издава одобрението, може да използва протокол, изготвен или одобрен


text:
от акредитирана лаборатория или в съответствие с разпоредбите от настоящото правило.
 4.3. Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, се уведомяват за одобрение или отказ на одобрение на тип превозно средство или ЕМВ в съответствие с настоящото правило посредством формуляр, който съответства на образеца от приложение 3А или 3Б към настоящото правило, като към него се прилагат снимки и/или схеми или чертежи в подходящ мащаб, предоставени от заявителя във формат, който не надхвърля A4 (210 × 297 mm), или сгънати до тези размери.
 5. МАРКИРОВКИ
 5.1. На всеки одобрен тип превозно средство или ЕМВ се присвоява номер на одобрението. Първите две цифри от този номер (понастоящем 03) показват серията от изменения, съответстващи на последните съществени технически изменения, внесени в правилото към датата на одобрението. Една договаряща се страна не може да присвоява един и същ номер на одобрение на друг тип превозно средство или ЕМВ.
 5.2. Наличие на маркировките
 5.2.1. Превозно средство
 Маркировката за одобрение, описана в точка 5.3 по-долу, се поставя на всяко превозно средство, съответстващо на тип, одобрен съгласно настоящото правило.
 5.2.2. Монтажен възел
 Маркировката за одобрение, описана в точка 5.3 по-долу, се поставя на всеки ЕМВ, съответстващ на тип, одобрен съгласно настоящото правило.
 За електрически/електронни системи, които са вградени в превозни средства, одобрени като цяло, не се изисква маркировка.
 5.3. На всяко превозно средство, което съответства на типа, одобрен съгласно настоящото правило, се поставя международна маркировка за одобрение на видно и леснодостъпно място, указано във формуляра за съобщение за одобрение. Тази маркировка съдържа:
 5.3.1. окръжност, ограждаща буквата „E“, следвана от идентификационния номер на държавата, издала одобрението (2).
 5.3.2. номера на настоящото правило, следван от буквата „R“, тире и номера на одобрението вдясно от окръжността, предвидена в точка 5.3.1.
 5.4. В приложение 1 към настоящото правило е даден пример за маркировка за одобрение на типа.
 5.5. Маркировката върху ЕМВ в съответствие с точка 5.3 по-горе не е необходимо да е видима, когато ЕМВ е монтиран в превозното средство.
 6. СПЕЦИФИКАЦИИ
 6.1. Общи спецификации
 6.1.1. Превозното средство и неговата(ите) електрическа(и)/електронна(и) система(и) или ЕМВ се проектират, конструират и оборудват така, че да позволят на превозното средство при нормални условия на експлоатация да изпълнява изискванията на настоящото правило.
 6.1.1.1. Превозното средство се подлага на изпитване за излъчвания и за устойчивост на излъчени смущения. За одобрението на типа на превозно средство не се изисква провеждането на изпитвания за смущения, разпространяващи се по проводниците, или за устойчивост на смущения, разпространяващи се по проводниците.
 6.1.1.2. ЕМВ се изпитват за излъчвани смущения и за смущения, разпространяващи се по проводниците, както и за устойчивост на излъчени смущения и на смущения, разпространяващи се по проводниците.
 6.1.2. Преди изпитването техническата служба, съвместно с производителя, трябва да подготви план за изпитването, който съдържа най-малко режима на работа, стимулираната(ите) функция(и), наблюдаваната(ите) функция(и), критерия(ите) за успех или неуспех на изпитването и очакваните излъчени смущения.
 6.2. Спецификации по отношение на широколентовото електромагнитно излъчване от превозни средства
 6.2.1. Метод на измерване
 Електромагнитното излъчване, генерирано от превозното средство, представително за своя тип, се измерва с помощта на метода, описан в приложение 4. Методът на измерване


text:
се определя от производителя на превозното средство след съгласуване с техническата служба.
 6.2.2. Използвани при одобрението на типа гранични стойности за широколентовото електромагнитно излъчване от превозните средства
 6.2.2.1. Ако измерванията се извършват по описания в приложение 4 метод, като разстоянието между превозното средство и антената е 10,0 ± 0,2 m, граничните стойности са 32 dΒμV/m в честотния диапазон от 30 до 75 MHz и от 32 до 43 dΒμV/m в честотния диапазон от 75 до 400 MHz, като във втория случай над 75 MHz граничната стойност нараства логаритмично с честотата, както е показано в допълнение 2. В честотния диапазон от 400 до 1 000 MHz граничната стойност е постоянна и равна на 43 dΒμV/m.
 6.2.2.2. Ако измерванията се извършват по описания в приложение 4 метод, като разстоянието между превозното средство и антената е 3,0 ± 0,05 m, граничните стойности са 42 dB μV/m в честотния диапазон от 30 до 75 MHz и от 42 до 53 dB μV/m в честотния диапазон от 75 до 400 MHz, като във втория случай над 75 MHz граничната стойност нараства логаритмично с честотата, както е показано в допълнение 3. В честотния диапазон от 400 до 1 000 MHz граничната стойност е постоянна и равна на 53 dB μV/m.
 6.2.2.3. Измерените стойности за превозното средство, представително за своя тип, изразени в dΒμV/m, трябва да са под използваните за одобрението на типа гранични стойности.
 6.3. Спецификации по отношение на теснолентовото електромагнитно излъчване от превозните средства
 6.3.1. Метод на измерване
 Електромагнитното излъчване, генерирано от превозното средство, представително за своя тип, се измерва с помощта на метода, описан в приложение 5. Методът на измерване се определя от производителя на превозното средство след съгласуване с техническата служба.
 6.3.2. Използвани при одобрението на типа гранични стойности за теснолентовото електромагнитно излъчване от превозните средства
 6.3.2.1. Ако измерванията се извършват по описания в приложение 5 метод, като разстоянието между превозното средство и антената е 10,0 ± 0,2 m, граничните стойности са 22 dΒμV/m в честотния диапазон от 30 до 75 MHz и от 22 до 33 dΒμV/m в честотния диапазон от 75 до 400 MHz, като във втория случай над 75 MHz граничната стойност нараства логаритмично с честотата, както е показано в допълнение 4. В честотния диапазон от 400 до 1 000 MHz граничната стойност е постоянна и е равна на 33 dB μV/m.
 6.3.2.2. Ако измерванията се извършват по описания в приложение 5 метод, като разстоянието между превозното средство и антената е 3,0 ± 0,05 m, граничната стойност е 32 dΒμV/m в честотния диапазон от 30 до 75 MHz и от 32 до 43 dΒμV/m в честотния диапазон от 75 до 400 MHz, като във втория случай над 75 MHz граничната стойност нараства логаритмично с честотата, както е показано в допълнение 5. В честотния диапазон от 400 до 1 000 MHz граничната стойност е постоянна и е равна на 43 dB μV/m.
 6.3.2.3. Измерените стойности за превозното средство, представително за своя тип, изразени в dΒμV/m, трябва да са под използваната при одобрението на типа гранична стойност.
 6.3.2.4. Независимо от граничните стойности,


text:
посочени в точки 6.3.2.1, 6.3.2.2 и 6.3.2.3 от настоящото приложение, ако по време на първоначалния етап, описан в точка 1.3 от приложение 5, силата на сигнала, измерена при радиоантената на превозното средство с детектор за средна стойност, е по-малка от 20 dΒμV в честотния диапазон от 76 до 108 MHz, се смята, че превозното средство отговаря на граничните стойности за теснолентови електромагнитни излъчвания и не се изисква допълнително изпитване.
 6.4. Спецификации по отношение на устойчивостта на превозните средства на електромагнитно излъчване
 6.4.1. Метод на изпитване
 Устойчивостта на електромагнитно излъчване на превозното средство, представително за своя тип, се изпитва по метода, описан в приложение 6.
 6.4.2. Използвани при одобрението на типа гранични стойности за устойчивостта на превозните средства на електромагнитно излъчване
 6.4.2.1. Ако изпитванията се извършват по метода, описан в приложение 6, ефективната стойност на напрегнатостта (интензитета) на полето трябва да бъде 30 V/m за 90 % от честотния диапазон от 20 до 2 000 MHz и минимум 25 V/m за целия честотен диапазон от 20 до 2 000 MHz.
 6.4.2.2. Превозното средство, представително за своя тип, се разглежда като отговарящо на изискванията за устойчивост, ако по време на изпитванията, извършени в съответствие с приложение 6, няма влошаване на показателите на „функциите, свързани с устойчивостта“.
 6.5. Спецификации по отношение на широколентовите електромагнитни смущения, генерирани от електрически/електронни монтажни възли
 6.5.1. Метод на измерване
 Електромагнитното излъчване, генерирано от ЕМВ, представителен за своя тип, се измерва по метода, описан в приложение 7.
 6.5.2. Използвани при одобрението на типа гранични стойности за широколентовото електромагнитно излъчване от ЕМВ
 6.5.2.1. Ако измерванията се извършват по метода, описан в приложение 7, граничните стойности са от 62 до 52 dΒμV/m в честотния диапазон от 30 до 75 MHz, като над 30 MHz тази гранична стойност намалява логаритмично с честотата, и от 52 до 63 dΒμV/m в честотния диапазон от 75 до 400 MHz, като над 75 MHz тази гранична стойност нараства логаритмично с честотата, както е показано в допълнение 6. В честотния диапазон от 400 до 1 000 MHz граничната стойност е постоянна и е равна на 63 dΒμV/m.
 6.5.2.2. Измерените стойности за ЕМВ, представителен за своя тип, изразени в dΒμV/m, трябва да са под използваните при одобрението на типа гранични стойности.
 6.6. Спецификации по отношение на теснолентовите електромагнитни смущения, генерирани от ЕМВ
 6.6.1. Метод на измерване
 Електромагнитното излъчване, генерирано от ЕМВ, представителен за своя тип, се измерва по метода, описан в приложение 8.
 6.6.2. Използвани при одобрението на типа гранични стойности за теснолентовото електромагнитно излъчване от ЕМВ
 6.6.2.1. Ако измерванията се извършват по метода, описан в приложение 8, граничните стойности са от 52 до 42 dΒμV/m в честотния диапазон от 30 до 75 MHz, като над 30 MHz тази гранична стойност намалява логаритмично с честотата, и от 42 до 53 dΒμV/m в честотния диапазон от 75 до 400 MHz, като над 75 MHz тази гранична стойност нараства логаритмично с честотата, както е показано в допълнение 7. В честотния диапазон от 400 до 1 000 MHz граничната стойност е постоянна и е равна на 53 dΒμV/m.
 6.6.2.2. Измерената стойност


text:
за ЕМВ, представителен за своя тип, изразена в dΒμV/m, трябва да е под използваните при одобрението на типа гранични стойности.
 6.7. Спецификации по отношение на устойчивостта на ЕМВ на електромагнитно излъчване
 6.7.1. Метод(и) на изпитване
 Устойчивостта на ЕМВ, представителен за своя тип, на електромагнитно излъчване се изпитва по метод(и), избран(и) от методите, описани в приложение 9.
 6.7.2. Използвани при одобрението на типа гранични стойности за устойчивостта на ЕМВ
 6.7.2.1. Ако изпитванията се извършват по методите, описани в приложение 9, граничните стойности при изпитване за устойчивост са 60 V/m при метода на изпитване в 150-милиметрова отворена електромагнитна камера, 15 V/m при метода на изпитване в 800-милиметрова отворена електромагнитна камера, 75 V/m при метода на изпитване в коаксиална TEM камера (за напречни електромагнитни вълни), 60 mА при метода на изпитване с инжектиране на сумарен ток и 30 V/m при метода на изпитване в условията на свободно поле за над 90 % от честотния диапазон от 20 до 2 000 MHz, и минимум 50 V/m при метода на изпитване в 150-милиметрова отворена електромагнитна камера, 12,5 V/m при метода на изпитване в 800-милиметрова отворена електромагнитна камера, 62,5 V/m при метода на изпитване в коаксиална ТЕМ камера, 50 mA при метода на изпитване с инжектиране на сумарен ток и 25 V/m при метода на изпитване в условията на свободно поле за цялата честотна лента от 20 до 2 000 MHz.
 6.7.2.2. ЕМВ, представителен за своя тип, се счита за отговарящ на изискванията за устойчивост, ако по време на изпитванията, извършени в съответствие с приложение 9, няма влошаване на показателите на „функциите, свързани с устойчивостта“.
 6.8. Спецификации по отношение на устойчивостта на смущения от преходни процеси, разпространяващи се по захранващите линии
 6.8.1. Метод на изпитване
 Устойчивостта на ЕМВ, представителен за своя тип, се изпитва по метод(и) в съответствие със стандарт ISO 7637-2, второ издание от 2004 г., както е описано в приложение 10, с изпитвателните нива, дадени в таблица 1.
 Таблица 1
 Устойчивост на ЕМВ
 Номер на изпитвателния импулс
 Ниво на изпитване за устойчивост
 Функционално състояние на системите
 имащи отношение към функции, свързани с устойчивостта
 нямащи отношение към функции, свързани с устойчивостта
 1
 III
 C
 D
 2a
 III
 B
 D
 2b
 III
 C
 D
 3a/3b
 III
 A
 D
 4
 III
 B
 (за ЕМВ, които трябва да работят по време на фазите на пускане на двигателя)
 C
 (за други ЕМВ)
 D
 6.9. Спецификации по отношение на излъчването на разпространяващи се по проводниците смущения
 6.9.1. Метод на изпитване
 Излъчваните смущения от ЕМВ, представителен за своя тип, се изпитват по метода(ите) в съответствие със стандарт ISO 7637-2, второ издание от 2004 г., както е описано в приложение 10 за нивата, дадени в таблица 2.
 Таблица 2
 Максимално допустима амплитуда на импулса
 Максимално разрешена амплитуда на импулса за
 Полярност на амплитудата на импулса
 превозни средства със системи за напрежение 12 V
 превозни средства със системи за напрежение 24 V
 Положителна
 +75
 + 150
 Отрицателна
 – 100
 – 450
 6.10. Изключения
 6.10.1. Когато превозно средство или електрическа/електронна система, или ЕМВ не съдържа електронен автогенератор с работна честота над 9 kHz, се


text:
счита, че те отговарят на изискванията на точка 6.3.2 или 6.6.2 и на приложения 5 и 8.
 6.10.2. Превозни средства, които нямат електрически/електронни системи с „функции, свързани с устойчивостта на смущения“, не е необходимо да се подлагат на изпитвания за устойчивост на излъчени смущения и се счита, че отговарят на изискванията на точка 6.4 и на приложение 6 към настоящото правило.
 6.10.3. ЕМВ, които нямат функции, свързани с устойчивостта, не е необходимо да се подлагат на изпитвания за устойчивост на излъчени смущения и се счита, че отговарят на изискванията на точка 6.7 и на приложение 9 към настоящото правило.
 6.10.4. Електростатично разреждане
 В случай на превозни средства, оборудвани с гуми, каросерията/шасито на превозното средство може да бъде разглеждана(о) като електрически изолирана конструкция. Съществени електростатични сили спрямо външната среда на превозното средство възникват само в момента на влизане или излизане на хора във и от превозното средство. Тъй като в тези моменти превозното средство е неподвижно, счита се, че не е необходимо да се провежда изпитване за одобрение на типа във връзка с електростатичните разряди.
 6.10.5. Смущения, разпространяващи се по проводниците
 ЕМВ, които не се комутират, нямат превключватели или не съдържат индуктивни товари, не е необходимо да се подлагат на изпитвания за смущения, разпространяващи се по проводниците, и се смята, че отговарят на изискванията на точка 6.9.
 6.10.6. Загубата на функция на приемници по време на изпитването за устойчивост, когато изпитвателният сигнал е в рамките на широчината на честотната лента на приемника (радиочестотна лента на изключване), както е указано за специфичната(ия) радиослужба/продукт в хармонизирания международен стандарт за електромагнитна съвместимост, не представлява задължително критерий, обуславящ неуспеха на изпитването.
 6.10.7. Радиопредавателите се изпитват в режим на предаване. Полезните излъчвания (например от радиопредавателни системи) в рамките на необходимата широчина на честотната лента и излъчванията извън лентата не се вземат предвид за целите на настоящото правило. Несъществените излъчвания са предмет на настоящото правило.
 6.10.7.1. „Необходима широчина на честотната лента“ означава за даден клас излъчване широчината на честотната лента, която е точно достатъчна, за да осигури предаването на информация със скоростта и качеството, изисквани при специфицирани условия (член 1, No 1.152 от радиорегламентите на Международния съюз по далекосъобщения (ITU).
 6.10.7.2. „Излъчвания извън честотната лента“ означава излъчване на честота или честоти в непосредствена близост извън границите на необходимата широчина на честотната лента, което се получава в резултат на процеса на модулация, с изключение на несъществените излъчвания (член 1, No 1.144 от радиорегламентите на Международния съюз по далекосъобщения).
 6.10.7.3. „Несъществено излъчване“: във всеки процес на модулация съществуват допълнителни нежелателни сигнали. Те се обобщават с израза „несъществени излъчвания“. Несъществени излъчвания са излъчванията на честота(и), които са извън необходимата широчина на честотната лента и чието ниво може да бъде намалено, без да се повлияе на съответното предаване на информация. Несъществените излъчвания включват хармонични излъчвания, паразитни излъчвания, честоти, следствие от интермодулация и преобразуване на честотата, но изключват излъчвания извън честотната лента (член 1, No 1.145 от радиорегламентите на Международния съюз по далекосъобщения).
 7. ИЗМЕНЕНИЕ ИЛИ РАЗШИРЕНИЕ НА ОДОБРЕНИЕ НА ТИПА НА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО ВСЛЕДСТВИЕ ДОБАВЯНЕ ИЛИ ЗАМЯНА НА ЕМВ
 7.1. Когато


text:
производител на превозно средство е получил одобрение на типа за инсталация на превозно средство и желае да монтира допълнителна или заместваща електрическа/електронна система или ЕМВ, които вече са получили одобрение съгласно настоящото правило и ще се монтират в съответствие с всички предвидени за това условия, одобрението на превозното средство може да бъде разширено без допълнителни изпитвания. За целите на съответствието на производството допълнителната или заместващата електрическа/електронна система или ЕМВ се разглеждат като част от превозното средство.
 7.2. Когато допълнителната(ите) или заместващата(ите) част(и) не е(са) получила(и) одобрение съгласно настоящото правило и ако се прецени, че е необходимо да се проведат изпитвания, се счита, че цялото превозно средство отговаря на изискванията, ако може да се докаже, че новата(ите) или изменената(ите) част(и) отговаря(т) на съответните изисквания на точка 6, или ако при сравнително изпитване може да се докаже, че няма вероятност новата част да окаже неблагоприятно въздействие върху съответствието на типа превозно средство.
 7.3. Добавянето от страна на производителя на превозното средство към одобрено превозно средство на стандартно битово или промишлено оборудване, различно от мобилно комуникационно оборудване, което отговаря на изискванията на другите правила, и монтирането, замяната или демонтирането на което се извършват в съответствие с препоръките на производителите на оборудването и на превозното средство, не прави невалидно одобрението на превозното средство. Това не възпрепятства производителите на превозни средства да монтират комуникационно оборудване в съответствие с подходящи инструкции за монтиране, изготвени от производителя на превозното средство и/или производителя(ите) на съответното комуникационно оборудване. Производителят на превозното средство представя доказателства (ако такива се изискват от страна на органа, провеждащ изпитването), че въпросните предавателни устройства не оказват неблагоприятно въздействие върху експлоатационните характеристики на превозното средство. Това може да се извърши под формата на декларация, че нивата на мощност и инсталацията са такива, че определените в настоящото правило нива на устойчивост осигуряват достатъчна защита, когато операциите по предаване се извършват самостоятелно, т.е. като се изключват операциите по предаване, извършвани във връзка с указаните в точка 6 изпитвания. Съгласно настоящото правило не се разрешава използването на комуникационен предавател, когато се прилагат други изисквания по отношение на това оборудване или неговото използване.
 8. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Процедурите по осигуряване на съответствие на производството са в съответствие с установените в Спогодбата, допълнение 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), като се спазват следните изисквания:
 8.1.
 Превозните средства или компонентите, или ЕМВ, одобрени съгласно настоящото правило, се произвеждат така, че да съответстват на одобрения тип, като изпълняват изискванията на точка 6 по-горе.
 8.2.
 Съответствието на производството по отношение на превозното средство или компонента, или отделния технически възел се проверява въз основа на данните, които се съдържат във формуляра(ите) за съобщение за одобрение на типа, посочени в приложение 3А и/или приложение 3Б към настоящото правило.
 8.3.
 Ако компетентният орган не е удовлетворен от процедурата за проверка на производителя, се прилагат точки 8.3.1 и 8.3.2 по-долу.
 8.3.1. Когато се прави проверка на съответствието на серийно произвеждано превозно средство, компонент или ЕМВ, се счита, че производството съответства на изискванията на настоящото правило по отношение на широколентовите и теснолентовите електромагнитни смущения, ако измерените нива не превишават с повече от 2


text:
dB (25 %) базовите гранични стойности, предписани съответно в точки 6.2.2.1, 6.2.2.2, 6.3.2.1 и 6.3.2.2.
 8.3.2. Когато се прави проверка на съответствието на серийно произвеждано превозно средство, компонент или ЕМВ, се счита, че производството съответства на изискванията на настоящото правило по отношение на устойчивостта на електромагнитно излъчване, ако ЕМВ на превозното средство не оказва каквото и да е отрицателно въздействие върху непосредственото управление на превозното средство, което може да се забележи от водача или от останалите участници в пътното движение, когато превозното средство се намира в определеното в приложение 6, точка 4 състояние и е подложено на въздействието на поле, чиято напрегнатост, изразена във V/m, е до 80 % от базовите гранични стойности, предписани в точка 6.4.2.1 по-горе.
 8.3.3. Ако се извършва проверка на съответствието на серийно произвеждан компонент или отделен технически възел (ОТВ), се счита, че производството съответства на изискванията на настоящото правило по отношение на устойчивостта на разпространяваните по проводниците смущения и излъчванията, ако компонентът или отделният технически възел не показват влошаване на показателите на „функциите, свързани с устойчивостта“ до нивата, посочени в точка 6.8.1, и не превишават нивата, посочени в точка 6.9.1.
 9. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 9.1. Одобрението, издадено по отношение на даден тип превозно средство, компонент или отделен технически възел съгласно настоящото правило, може да бъде отменено, ако не са спазени изискванията, изложени в точка 6 по-горе, или ако избраните превозни средства не преминат успешно изпитванията, предвидени в точка 6 по-горе.
 9.2. Ако страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, отмени издадено преди това от нея одобрение, тя незабавно уведомява за това другите договарящи се страни, прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образеца от приложения 3А и 3Б към настоящото правило.
 10. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Ако притежателят на одобрение окончателно прекрати производството на тип превозно средство или ЕМВ, одобрен(о) в съответствие с настоящото правило, той информира за това органа, издал одобрението, който на свой ред уведомява за това останалите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образеца от приложения 3А и 3Б към настоящото правило.
 11. ИЗМЕНЕНИЕ И РАЗШИРЕНИЕ НА ОДОБРЕНИЕТО НА ТИПА НА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО ИЛИ ЕМВ
 11.1. Всяко изменение на типа на превозното средство или ЕМВ се съобщава на административния отдел, който е издал одобрението на типа превозно средство. В такъв случай отделът може:
 11.1.1.
 да счете, че няма вероятност направените изменения да окажат съществено неблагоприятно въздействие и че във всички случаи превозното средство или ЕМВ продължават да отговарят на изискванията; или
 11.1.2.
 да изиска допълнителен протокол за изпитване от техническата служба, отговаряща за провеждане на изпитванията.
 11.2. Потвърждението на одобрението или на отказа на одобрение, придружено от подробности относно измененията, се съобщава съгласно процедурата, посочена в точка 4 по-горе, на страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило.
 11.3. Компетентният орган, който издава разширение на одобрението, присвоява сериен номер на това разширение и уведомява за него другите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, който съответства на образците от приложения 3А и 3Б към настоящото правило.


text:
12. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
 12.1. Считано от официалната дата на влизане в сила на серия от изменения 03, никоя договаряща се страна, прилагаща настоящото правило, не трябва да отказва да издава одобрение на ИКЕ съгласно настоящото правило, изменено със серия от изменения 03.
 12.2. След изтичане на 12 месеца след датата на влизане в сила на настоящото правило, изменено със серия от изменения 03, договарящите се страни, прилагащи настоящото правило, трябва да издават одобрения на типа, само ако подлежащият на одобряване тип превозно средство, компонент или отделен технически възел отговаря на изискванията на настоящото правило, изменено със серия от изменения 03.
 12.3. Договарящите се страни, прилагащи настоящото правило, не трябва да отказват да издават разширения на одобрение, извършено в съответствие с предшестващи серии от изменения на настоящото правило.
 12.4. 48 месеца след датата на влизане в сила на серия от изменения 03 на настоящото правило договарящите се страни, прилагащи настоящото правило, могат да отказват първа национална регистрация (първо пускане в експлоатация) на превозно средство, компонент или отделен технически възел, който(което) не отговаря на изискванията на серия от изменения 03 на настоящото правило.
 13. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ПРОВЕЖДАЩИ ИЗПИТВАНИЯТА ЗА ОДОБРЕНИЕ, И НА АДМИНИСТРАТИВНИТЕ ОТДЕЛИ
 Страните по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, съобщават на секретариата на Организацията на обединените нации наименованията и адресите на техническите служби, провеждащи изпитванията за одобрение, и на административните отдели, които издават одобренията и на които следва да се изпращат формулярите, удостоверяващи издаването, разширението, отказването или отменянето на одобрение, издавани в други държави.
 (1) Съгласно определението в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3) (документ TRANS/WP.29/Rev.1/Amend.2, последно изменен с изменение 4).
 (2) 1 за Германия, 2 за Франция, 3 за Италия, 4 за Нидерландия, 5 за Швеция, 6 за Белгия, 7 за Унгария, 8 за Чешката република, 9 за Испания, 10 за Сърбия, 11 за Обединеното кралство, 12 за Австрия, 13 за Люксембург, 14 за Швейцария, 15 (не е присвоено), 16 за Норвегия, 17 за Финландия, 18 за Дания, 19 за Румъния, 20 за Полша, 21 за Португалия, 22 за Руската федерация, 23 за Гърция, 24 за Ирландия, 25 за Хърватия, 26 за Словения, 27 за Словакия, 28 за Беларус, 29 за Естония, 30 (не е присвоено), 31 за Босна и Херцеговина, 32 за Латвия, 33 (не е присвоено), 34 за България, 35 (не е присвоено), 36 за Литва, 37 за Турция, 38 (не е присвоено), 39 за Азербайджан, 40 за бившата югославска република Македония, 41 (не е присвоено), 42 за Европейската общност (одобренията се издават от нейните държави-членки, които използват своя съответен символ по ИКЕ), 43 за Япония, 44 (не е присвоено), 45 за Австралия, 46 за Украйна, 47 за Южна Африка, 48 за Нова Зеландия, 49 за Кипър, 50 за Малта, 51 за Република Корея, 52 за Малайзия, 53 за Тайланд, 54 и 55 (не са присвоени), 56 за Черна гора, 57 (не е присвоено) и 58 за Тунис. Следващи номера ще бъдат присвоявани на други държави в хронологичния ред, по който те ратифицират или се присъединяват


text:
към Спогодбата за приемане на единни технически предписания, прилагани спрямо колесните превозни средства, оборудването и частите, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и на условията за взаимно признаване на одобрения, издавани на основата на тези предписания, като така присвоените номера се съобщават от генералния секретар на Организацията на обединените нации на договарящите се страни по Спогодбата.
 Допълнение 1
 Списък на стандартите, на които се прави позоваване в настоящото правило
 1.
 CISPR 12 „Характеристики на радиосмущенията, генерирани от превозни средства, плавателни съдове и устройства, задвижвани от двигатели с принудително запалване — гранични стойности и методи на измерване“, пето издание, 2001 г.
 2.
 CISPR 16-1-4 „Спецификации за апаратура и методи за измерване на радиосмущения и устойчивост — част 1: Апаратура за измерване на радиосмущения и устойчивост“, издание 1.1. 2004 г.
 3.
 CISPR 25 „Гранични стойности и методи на измерване на характеристиките на радиосмущения за защита на приемници, използвани в превозни средства“, второ издание, 2002 г.
 4.
 ISO 7637-1 „Пътни превозни средства — електрически смущения, разпространяващи се при галванична или при индуктивна/капацитивна връзка — част 1: Определения и общи съображения“, второ издание, 2002 г.
 5.
 ISO 7637-2 „Пътни превозни средства — електрически смущения, разпространяващи се при галванична или при индуктивна/капацитивна връзка — част 2: Електрически преходни процеси, разпространяващи се по захранващите линии само на превозни средства със захранване с номинално напрежение 12 V или 24 V“, второ издание, 2004 г.
 6.
 ISO-EN 17025 „Общи изисквания относно компетентността на лаборатории за изпитване и калибриране“, първо издание, 1999 г.
 7.
 ISO 11451 „Пътни превозни средства — електрически смущения от излъчена теснолентова електромагнитна енергия — методи на изпитване на превозни средства“:
 Част 1:
 Обща информация и определения (ISO 11451-1, трето издание, 2005 г.);
 Част 2:
 Източник на излъчване извън превозното средство (ISO 11451-2, трето издание, 2005 г.);
 Част 4:
 Инжектиране на сумарен ток (BCI) (ISO 11451-4, трето издание, 1995 г.).
 8.
 ISO 11452 „Пътни превозни средства — електрически смущения от излъчена теснолентова електромагнитна енергия — методи на изпитване на компоненти“:
 Част 1:
 Обща информация и определения (ISO 11452-1, трето издание, 2005 г.);
 Част 2:
 Камера с поглъщаща облицовка (ISO 11452-2, второ издание, 2004 г.);
 Част 3:
 Коаксиална ТЕМ камера (за напречни електромагнитни вълни) (ISO 11452-3, трето издание, 2001 г.);
 Част 4:
 Инжектиране на сумарен ток (BCI) (ISO 11452-4, трето издание, 2005 г.);
 Част 5:
 Отворена електромагнитна камера (ISO 11452-5, второ издание, 2002 г.).
 9.
 Радиорегламенти на Международния съюз по далекосъобщения (ITU), издание 2001 г.
 Допълнение 2
 Базови гранични стойности за широколентовото електромагнитно излъчване от превозните средства
 Разстояние между антената и превозното средство: 10 m
 Гранична стойност E (dΒμV/m) при честота F (MHz)
 30—75 MHz
 75—400 MHz
 400—1 000 MHz
 E = 32
 E = 32 + 15,13 log (F/75)
 E = 43
 Гранична стойност на излъчването от превозните средства
 Гранична стойност на широколентовото електромагнитно излъчване за одобрението на типа — 10 m
 Квазипиков детектор — 120 kHz широчина на честотната лента
 Допълнение 3
 Базови гранични стойности за широколентовото електромагнитно излъчване от превозните средства
 Разстояние между антената и превозното средство: 3 m