text: към състоянието на това производство, включително действителния и потенциалния спад на произведената продукция, продажбите, пазарния дял, печалбите, производителността, възвръщаемостта на инвестициите или натоварването на мощностите; фактори, отразяващи се върху цените на вътрешния пазар; действителни и потенциални отрицателни влияния върху паричния поток, наличностите, заетостта, работните заплати, ръста, способността за натрупване на капитали или привличане на инвестиции и, в случая със селското стопанство, дали е имало увеличена тежест по програми за правителствена помощ. Този списък не е изчерпателен и един или повече от тези фактори не могат да бъдат от решаващо значение при вземане на решение.15.5. Следва да се установи, че субсидираният внос чрез ефектите [44] на субсидирането причинява вреда по смисъла на това споразумение. Установяването на причинно-следствена връзка между субсидирания внос и вредата за местното производство следва да се основава на изследване на всички имащи отношение към въпроса доказателства, с които разполагат властите. Властите изследват и всякакви други известни фактори, различни от субсидирания внос, които причиняват по същото време вреда на местното производство, и причинените от тях вреди не се приписват на субсидирания внос. Факторите, които могат да се изследват в това отношение, включват, inter alia, обема и цените на несубсидирания внос на съответната стока, свиване на търсенето или промени в моделите на потреблението, ограничаващи търговията практики и конкуренция между чуждестранните и местните производители, развитие на технологиите, осъществения експорт и производителността на местната промишленост.15.6. Ефектът на субсидирания внос следва да се оценява спрямо местното производство на подобна стока тогава, когато наличните данни позволяват отделното обособяване на това производство въз основа на критерии като производствен процес, продажби и печалби на производителите. Ако не е възможно такова отделно обособяване на това производство, ефектите от субсидирания внос следва да се оценяват чрез изследване на производството на възможно най-малката група или категория стоки, включващи подобната стока, за които може да се осигури необходимата информация.15.7. Решението за наличие на опасност от причиняване на съществена вреда следва да се основава на факти, а не само на твърдения, предположения или далечна вероятност. Промяната в обстоятелствата, която може да доведе до ситуация, при която субсидията да причини вреда, трябва да бъде ясно предвидима и непосредствено предстояща. При вземане на решение за наличие на опасност от съществена вреда разследващите власти следва да разгледат, inter alia, такива фактори като:i) естеството на субсидията или субсидиите и последиците за търговията, които могат да произлязат от това;ii) значителен темп на нарастване на субсидирания внос на местния пазар, показващ вероятност от съществено увеличаване на вноса;iii) достатъчен свободен капацитет на износителя или непосредствено предстоящо значително увеличаване на този капацитет, показващо вероятност от съществено увеличаване на субсидирания износ за пазара на страната членка вносител, като се отчита наличието на други пазари, които да поемат евентуален допълнителен износ;iv) осъществяване на вноса по цени, които потискат или възпрепятстват увеличението на вътрешните цени и е възможно да доведат до нарастване на търсенето на допълнителен внос; иv) наличностите от стоката, предмет на разследването.Нито един от тези фактори сам по себе си не следва да бъде от решаващо значение при вземане на решение, но всички те, взети заедно, следва да водят до


text: заключение, че има непосредствено предстоящ субсидиран износ и че ако не се предприеме защитно действие, ще настъпи съществена вреда.15.8. Относно случаи, при които съществува опасност от вреда вследствие на субсидиран внос, прилагането на изравнителни мерки следва да се разглежда и решава с особено внимание.Член 16Определение за местно производство16.1. За целите на това споразумение понятието "местно производство", с изключение на предвиденото в параграф 2, следва да се тълкува като отнасящо се за местните производители на подобни стоки като цяло или за тези от тях, чиято съвкупно произведена продукция съставлява преобладаваща част от съвкупното местно производство на тези стоки, с изключение на случаите, при които производителите са свързани [45] с износителите или вносителите, или самите те са вносители на стоката, за която се твърди, че е субсидирана, или на подобна стока от други страни, понятието "местно производство" може да се тълкува като отнасящо се за останалите производители.16.2. При изключителни обстоятелства територията на страна членка може да бъде разделена по отношение на разглежданото производство на два или повече конкурентни пазара, като производителите във всеки от тях могат да бъдат считани за отделно производство, ако: а) производителите в рамките на такъв пазар продават цялата или почти цялата си продукция от въпросната стока на този пазар; и б) търсенето на този пазар не се задоволява в съществената му част чрез доставки от производители на въпросната стока от други части на територията. При такива обстоятелства съществуването на вреда може да бъде установено, дори ако преобладаващата част от съвкупното местно производство не е увредена, при условие че е налице субсидиран внос, концентриран на такъв обособен пазар, и при условие че освен това причинява вреда на производителите на цялата или почти на цялата продукция в рамките на този пазар.16.3. Когато понятието "местно производство" се тълкува като производителите от определен регион, тоест пазар, както е определено в параграф 2, изравнителни мита следва да се налагат само върху въпросните стоки, предназначени за крайно потребление в този регион. Когато конституционното право на страната членка вносител не позволява налагането на изравнителни мита на такава основа, страната членка вносител може да налага изравнителни мита без ограничение само ако: а) на износителите е била дадена възможност да преустановят износа си на субсидирани цени за съответния регион или по друг начин да дадат гаранции съгласно член 18 и в това отношение достатъчните гаранции не са били дадени незабавно, и б) такива мита не могат да бъдат налагани само върху стоки на определени производители, които снабдяват въпросния регион.16.4. Когато две или повече страни са достигнали съгласно разпоредбите на член ХХIV, параграф 8, буква а) от ГАТТ 1994 до такова ниво на интеграция, че същите имат характерните черти на единен обединен пазар, производството в целия интегриран регион се приема за местно производство по параграфи 1 и 2.16.5. Към този член следва да се прилагат разпоредбите на член 15, параграф 6.Член 17Временни мерки17.1. Временни мерки могат да се прилагат само ако:а) е била образувана процедура по разследване в съответствие с разпоредбите на член 11, за която е било публично съобщено и на заинтересованите страни членки и заинтересованите страни

type: contracts

jurisdiction: EU


text: са били дадени достатъчно възможности да предоставят информация и да изразят становища;б) е било направено предварително положително заключение за наличието на субсидия и вреда за местното производство, причинена от субсидиран внос; ив) съответните власти преценят, че такива мерки са необходими за предотвратяване на вредата, причинена по време на процедурата по разследване.17.2. Временните мерки могат да приемат формата на временни изравнителни мита, обезпечени с парични депозити в брой или банкова гаранция, равна по размер на предварително изчисления размер на субсидиране.17.3. Временните мерки не трябва да се прилагат по-рано от 60 дни от датата на образуване на процедурата по разследване.17.4. Прилагането на временни мерки трябва да се ограничи до възможно най-кратък период, не по-дълъг от четири месеца.17.5. При прилагането на временни мерки следва да се спазват съответните разпоредби на член 19.Член 18Гаранции18.1. Процедурите могат [46] да бъдат спрени или прекратени без налагането на временни мерки или на изравнителни мита при получаване на задоволителни гаранции на доброволна основа, съгласно които:а) правителството на страната членка износител се съгласи да премахне или ограничи субсидията или да предприеме други мерки, засягащи ефектите от нея; илиб) износителят се съгласи да преразгледа цените си така, че разследващите власти да бъдат убедени, че вредният ефект от субсидията е отстранен. Увеличението на цените по такива гаранции не следва да бъде по-голямо от необходимото за елиминиране на размера на субсидията. Желателно е увеличението на цените да бъде по-малко от размера на субсидията, ако такова увеличение е достатъчно за отстраняване на вредата за местното производство.18.2. Гаранции не следва да бъдат искани или приемани, докато властите на страната членка вносител не приемат предварително положително решение за наличието на субсидиране и вреда, причинена от такова субсидиране, и в случай на гаранции от износителите не получат съгласието на страната членка износител.18.3. Не е задължително предложените гаранции да бъдат приети, ако властите на страната членка вносител сметнат това за неизпълнимо, например, ако броят на действителните или потенциални износители е твърде голям, или поради други причини, включително причини, свързани с общата политика. В такива случаи и когато е възможно, властите уведомяват износителя относно причините, които са ги накарали да приемат гаранцията като неподходяща, и предоставят на износителя възможност в най-голяма степен да изрази становището си по тях.18.4. Независимо от това, дали една гаранция е приета, разследването относно субсидирането и вредата следва да бъде приключено, ако страната членка износител поиска това или страната членка вносител реши. В такъв случай при отрицателно заключение относно наличието на субсидиране или вреда гаранцията автоматично отпада по право, освен ако заключението не е до голяма степен резултат от съществуването на гаранция. В такива случаи съответните власти могат да изискат една гаранция да бъде поддържана в един приемлив период в съответствие с разпоредбите на това споразумение. При положително заключение относно наличието на субсидиране и вреда действието на гаранцията следва да се продължи при условията, предвидени в нея и в разпоредбите на това споразумение.18.5. Властите на страната членка вносител могат да предлагат гаранции по отношение на цените, но никой от износителите не е длъжен да даде такива гаранции. Фактът, че правителства или износители не предлагат


text: такива гаранции или не приемат предложение за това, по никакъв начин не следва да оказва вредно влияние върху разглеждането на случая. Независимо от това властите имат право да решат, че опасността от причиняването на вреда е по-вероятна, ако субсидираният внос продължи.18.6. Властите на страната членка вносител могат да изискат от което и да било правителство или износител, чиято гаранция е била приета, периодично да предоставят информация относно изпълнението на такава гаранция и да разрешат проверка на достоверността на данните, свързани с нея. При неизпълнение на гаранцията властите на страната членка вносител могат, в съответствие с разпоредбите на това споразумение, да предприемат бързи действия, които могат да представляват незабавно прилагане на временни мерки при използване на най-достоверната налична информация. В такива случаи, в съответствие с това споразумение, могат да бъдат налагани окончателни мита за стоки, чийто внос за потребление е оформен до 90 дни преди въвеждането на такива временни мерки, но подобна ретроактивна преценка не трябва да се прилага за внос, осъществен преди неизпълнението на гаранцията.Член 19Налагане и събиране на изравнителни мита19.1. Ако след като са били положени разумни усилия за приключване на консултациите страна членка направи окончателно заключение относно наличието и размера на субсидията и относно това, че посредством ефектите от субсидията субсидираният внос причинява вреда, страната може да наложи изравнително мито в съответствие с разпоредбите на този член, освен ако субсидията или субсидиите не бъдат оттеглени.19.2. Решението дали да бъде наложено или не изравнително мито в случаи, при които са били изпълнени всички изисквания за налагането му, и решението, дали размерът на налаганото мито следва да бъде равен на пълния размер на субсидията, или да бъде по-малък от нея, са решения, които се вземат от властите на страната членка вносител. Желателно е налагането на мито да бъде допустимо на територията на всички страни членки, митото да бъде по-малко от общия размер на субсидията, ако такова по-малко мито би било достатъчно за отстраняване на вредата за местното производство, и да бъдат установени процедури, които да позволят на съответните власти да отчетат в необходимата степен изявленията, направени от местни заинтересовани страни [47], чиито интереси биха могли да бъдат повлияни неблагоприятно от налагането на изравнително мито.19.3. Когато относно каквато и да било стока се налага изравнително мито, такова изравнително мито следва да бъде определено в подходящия размер във всеки конкретен случай, на недискриминационна основа за вноса на такава стока от всички източници, за които е установено, че са субсидирани и причиняват вреда, с изключение на вноса от тези източници, които са се отказали от всякакви подобни субсидии или от които са били приети гаранции съгласно условията на това споразумение. Всеки износител, чийто износ е предмет на окончателно изравнително мито, но който не е бил действително разследван поради причини, различни от отказа да сътрудничи, има право на срочно преразглеждане с оглед на своевременното определяне на индивидуална ставка на изравнителното мито за този износител от разследващите власти.19.4. Не се налага изравнително мито [48] върху която и да било внасяна стока в по-голям размер от размера на субсидията, чието наличие е установено, изчислен въз основа


text: на субсидирането за единица от субсидираната и изнасяна стока.Член 20Прилагане с обратна сила20.1. Временни мерки и изравнителни мита се прилагат само към стоки, внесени за потребление след датата на влизане в сила на решението по член 17, параграф 1 и съответно по член 19, параграф 1, с изключение на случаите, предвидени в този член.20.2. В случай, че е прието окончателно решение относно наличие на вреда (но не и относно опасността от причиняване на вреда или съществено забавяне процеса на създаване на едно производство), или в случай че е прието окончателно решение относно наличие на опасност от причиняване на вреда, когато ефектът от субсидирания внос при липса на временни мерки би довел до установяване на вреда, изравнителните мита могат да бъдат налагани с обратна сила за период, за който са били прилагани временни мерки, ако е имало такива.20.3. Ако размерът на окончателното изравнително мито е по-голям от размера, гарантиран с паричния депозит в брой или с банкова гаранция, разликата не трябва да се събира. Ако размерът на окончателното мито е по-малък от размера, гарантиран с паричния депозит в брой или с банкова гаранция, разликата трябва да бъде възстановена или гаранцията да бъде освободена по възможно най-бързия начин.20.4. С изключение на предвиденото в параграф 2, когато е взето решение за наличие на опасност от причиняване на вреда или съществено забавяне (без да е настъпила вреда), окончателно изравнително мито може да бъде въведено само от датата на вземане на решение за наличието на опасност от причиняване на вреда или съществено забавяне, като паричният депозит в брой, внесен през периода на прилагането на временни мерки, трябва да бъде възстановен и всички банкови гаранции да бъдат освободени по възможно най-бързия начин.20.5. Когато окончателното решение е отрицателно, всеки паричен депозит, внесен през периода на прилагането на временни мерки, следва да бъде възстановен и гаранциите да бъдат освободени по възможно най-бързия начин.20.6. При критични обстоятелства, при които властите установят относно субсидираната стока, за която се плащат или предоставят субсидии в противоречие с разпоредбите на ГАТТ 1994 и на това споразумение, че чрез значителен внос на стоката за относително кратък период се причинява трудно поправима вреда, и когато се счита, че е необходимо, с цел предотвратяване на повторно възникване на такава вреда, да бъдат определени изравнителни мита по вноса с обратна сила, окончателните изравнителни мита могат да бъдат прилагани с обратна сила спрямо внос за потребление, осъществен до 90 дни преди датата на въвеждане на временните мерки.Член 21Срок на действие и преразглеждане на изравнителните мита и гаранциите21.1. Изравнителното мито остава в сила в размер и за срок, необходими за противодействане на субсидирането, което причинява вреда.21.2. Властите следва да преразглеждат необходимостта от продължаване на налагането на митото, когато това преразглеждане е оправдано, по тяхна инициатива или при условие че от налагането на окончателното изравнително мито е изминал приемливо дълъг период от време, по искане на която и да било заинтересована страна, която представя положителна информация, обосноваваща необходимостта от преразглеждане. Заинтересованите страни имат право да поискат от властите да изследват дали продължаването на налагането на митото е необходимо за компенсиране


text: на субсидирането, дали съществува вероятност за продължаване или повторение на вредата, ако митото се премахне или измени, или и двете. Ако в резултат на преразглеждането по този параграф властите установят, че изравнителното мито вече не е оправдано, то трябва незабавно да бъде прекратено.21.3. Независимо от разпоредбите на параграфи 1 и 2, каквото и да било окончателно изравнително мито следва да бъде прекратено на дата, не по-късна от пет години от налагането му (или от датата на последното преразглеждане по параграф 2, ако такова преразглеждане е обхванало както субсидирането, така и вредата, или съгласно този параграф), освен ако властите, при преразглеждане, предприето преди тази дата по тяхна инициатива или по своевременно обосновано искане от или от името на местното производство в рамките на приемлив срок преди тази дата, не установят, че изтичането на срока на действие на митото вероятно ще доведе до продължаване или повторение на субсидирането и вредата [49]. Митото остава в сила до приключване на преразглеждането.21.4. Разпоредбите на член 12 относно доказателствата и процедурата следва да бъдат прилагани относно всяко преразглеждане, извършвано по този член. Такова преразглеждане се провежда в най-кратък срок и обикновено приключва до 12 месеца от датата на предприемането му.21.5. Разпоредбите на този член се прилагат mutatis mutandis относно гаранции, приети по член 18.Член 22Публично съобщение и обясняване на заключенията22.1. Когато властите са приели, че са налице достатъчно доказателства, оправдаващи образуването на процедура по разследване по член 11, страната членка или страните членки, чиито стоки са предмет на такова разследване, и други заинтересовани страни, за които на разследващите власти е известно, че са заинтересовани, се уведомяват и се прави публично съобщение.22.2. Публичното съобщение за образуване на процедура по разследване следва да съдържа или по друг начин да осигурява в отделен доклад [50] наличието на необходимата информация относно следното:i) името на страната износител или страните износители и съответната стока;ii) датата на образуване на процедура по разследване;iii) описание на практиката или практиките на субсидиране, които ще бъдат разследвани;iv) обобщение на факторите, на които се основава твърдението за вреда;v) адресът, на който би трябвало да се изпращат изявленията на заинтересованите страни членки и заинтересованите страни; иvi) сроковете, в които заинтересованите страни членки и заинтересованите страни следва да представят своите становища.22.3. Следва да бъде правено публично съобщение относно всяко предварително или окончателно решение, без значение дали положително или отрицателно, относно всяко решение за приемане на гаранция по член 18, относно прекратяването на такава гаранция и относно прекратяването на окончателно изравнително мито. Всяко такова съобщение достатъчно подробно представя или по друг начин осигурява в отделен доклад постигнатите резултати и заключения по всички фактически и правни въпроси, считани от разследващите власти за съществени. Всички такива съобщения и доклади следва да се изпращат до страната членка или страните членки, чиито стоки са предмет на такова решение или гаранция, и до други заинтересовани страни, за които е известно, че имат интерес във връзка с тези стоки.22.4. Публичното съобщение за налагането на временни мерки следва да представя или по друг начин осигурява в отделен доклад достатъчно подробни обяснения на предварителните решения за наличието на субсидия


text: и вреда и следва да посочва фактическите и правните въпроси, които са довели до приемането или отхвърлянето на аргументите. Като се спазва изискването за защита на поверителната информация, такова съобщение или доклад съдържат в частност:i) имената на доставчиците или когато това е неизпълнимо, на съответните страни доставчици;ii) описание на стоката, което да е достатъчно за митнически цели;iii) размера на установената субсидия и въз основа на какво е било установено наличието на субсидия;iv) съображения, имащи отношение към установяването на вреда по член 15;v) основните причини, довели до решението.22.5. Публичното съобщение за прекратяване или спиране на едно разследване в случай на положително решение, предвиждащо налагането на окончателно мито или приемането на гаранция, съдържа или по друг начин осигурява в отделен доклад цялата свързана с въпроса информация относно фактическите и правните въпроси и причините, довели до налагането на окончателни мерки или до приемането на гаранция, като се спазва изискването за защита на поверителната информация. В частност съобщението или докладът трябва да съдържат информацията по параграф 4, както и причините за приемането или отхвърлянето на съответните аргументи или искове, отправени от заинтересовани страни членки и от износителите и вносителите.22.6. Публичното съобщение за прекратяването или спирането на едно разследване след приемането на гаранция по член 18 включва или по друг начин осигурява в отделен доклад неповерителната част от тази гаранция.22.7. Разпоредбите на този член се прилагат mutatis mutandis относно предприемането и приключването на преразглеждания по член 21 и относно решения за налагане на мита с обратна сила по член 20.Член 23Съдебен прегледВсяка страна членка, чието национално законодателство съдържа разпоредби относно мерки за налагане на изравнителни мита, следва да поддържа съдебни, арбитражни или административни трибунали или процедури за целите, inter alia, на срочния преглед на административните действия, свързани с окончателните заключения и преразглеждане на решенията по смисъла на член 21. Такива трибунали или процедури следва да са независими от властите, отговарящи за въпросното решение или преразглеждане, и да осигуряват достъп до такъв преглед на всички заинтересовани страни, които са участвали в административната процедура и са пряко и индивидуално засегнати от административните действия с достъп до прегледа.ЧАСТ VIИНСТИТУЦИИЧлен 24Комитет по субсидиите и изравнителните мерки и спомагателни органи24.1. С настоящото се създава Комитет по субсидиите и изравнителните мерки, съставен от представители на всяка една от страните членки. Комитетът избира свой председател и заседава не по-малко от два пъти годишно и по искане на която и да било страна членка, както е предвидено в съответните разпоредби на това споразумение. Комитетът изпълнява отговорности, възложени му съгласно това споразумение или от страните членки, и дава възможност на страните членки за консултации по всеки въпрос, свързан с действието на споразумението или с постигането на неговите цели. Секретариатът на СТО следва да изпълнява функциите на секретариат на Комитета.24.2. Комитетът може при необходимост да създава спомагателни органи.24.3. Комитетът създава Постоянна група от експерти, съставена от пет независими лица, които са висококвалифицирани в областта на субсидиите и търговските отношения. Експертите се избират от Комитета и всяка година един от тях бива заменян. От ПГЕ може да бъде поискано да съдейства на групата на съдебните заседатели


text: съгласно член 4, параграф 5. Комитетът може също да потърси експертна преценка относно наличието и вида на всяка субсидия.24.4. ПГЕ може да бъде съветвана от всяка страна членка и може да дава експертно мнение относно вида на всяка субсидия, която се предлага да бъде предоставена или текущо поддържана от тази страна членка. Такива експертни мнения имат поверителен характер и не могат да бъдат ползвани в процедурите по член 7.24.5. При изпълнението на своите функции Комитетът и всички спомагателни органи могат да се консултират и да търсят информация от всеки източник, който сметнат за подходящ. Независимо от това, преди Комитетът или спомагателният орган да потърсят такава информация от източник, попадащ под юрисдикцията на страна членка, те уведомяват съответната страна членка.ЧАСТ VIIНОТИФИЦИРАНЕ И НАДЗОРЧлен 25Нотификации25.1. Страните членки се договарят, че без да се накърнява действието на разпоредбите на член ХVI, параграф 1 от ГАТТ 1994, техните нотификации за субсидии трябва да бъдат предоставяни не по-късно от 30 юни всяка година и да бъдат в съответствие с разпоредбите на параграфи от 2 до 6.25.2. Страните членки следва да нотифицират всяка субсидия по смисъла на член 1, параграф 1, която е специфична съгласно член 2, предоставена или поддържана в рамките на тяхната територия.25.3. Съдържанието на нотификациите е достатъчно конкретно, за да даде възможност на други страни членки да оценят ефектите върху търговията и да разберат действието на нотифицираните програми за субсидиране. В тази връзка и без да се накърнява съдържанието и формата на въпросника по субсидиите [51], страните членки осигуряват в своите нотификации следната информация:i) форма на субсидията (тоест безвъзмездна помощ, заем, данъчна отстъпка и т.н.);ii) субсидиране за една единица или в случаите, в които това не е възможно, съвкупния размер или годишния размер, предвиден в бюджета за тази субсидия (като се посочи, ако е възможно, средното субсидиране за единица през предходната година);iii) цел на провежданата политика и/или задача на субсидията;iv) срок на действие на субсидията и/или каквито и да било други срокове, свързани с нея;v) статистически данни, позволяващи оценяване на ефектите от субсидията върху търговията.25.4. Когато определени точки от параграф 3 не са били включени в дадена нотификация, в нея следва да се съдържа обяснение за това.25.5. Ако субсидиите се предоставят за определени стоки или сектори, нотификациите следва да бъдат оформени по стоки или сектори.25.6. Държави-членки, които смятат, че на техните територии не се прилагат мерки, за които се изисква нотификация съгласно член ХVI, параграф 1 от ГАТТ 1994 и настоящото споразумение, следва писмено да уведомяват Секретариата за това.25.7. Страните членки признават, че нотифицирането на една мярка няма решаващо значение за определянето на нейния правен статут по ГАТТ 1994 и настоящото споразумение, нито за последиците съгласно това споразумение, нито за характера на самата мярка.25.8. Която и да било страна членка може по всяко време да направи писмено искане за информация относно вида и размера на всяка субсидия, разрешена или предоставена от друга страна членка (включително всяка субсидия съгласно част IV), или за обяснение на причините, поради които е било сметнато, че определена мярка не е предмет на изискването за нотифициране.25.9. Страните членки, към


text: които е отправено такова искане, следва възможно най-бързо и по изчерпателен начин да осигурят такава информация и да бъдат готови, при поискване, да осигурят допълнителна информация на страната членка, отправила искането. В частност те следва да осигурят достатъчно подробна информация, за да дадат възможност на другата страна членка да оцени съответствието с условията на това споразумение. Всяка страна членка, която счете, че не е била осигурена такава информация, може да представи въпроса на вниманието на Комитета.25.10. Всяка страна членка, която счете, че някаква мярка в друга страна членка, имаща ефектите на субсидия, не е била нотифицирана в съответствие с разпоредбите на член ХVI, параграф 1 от ГАТТ 1994 и на настоящия член, може да постави въпроса на вниманието на другата страна членка. Ако след това твърдяната субсидия не бъде незабавно нотифицирана, такава страна членка може сама да уведоми Комитета за съответната твърдяна субсидия.25.11. Страните членки докладват незабавно на Комитета относно всички предварителни или окончателни действия, предприети във връзка с изравнителни мита. Такива доклади следва да бъдат на разположение в Секретариата, за да може да бъдат проверявани от други страни членки. Страните членки също представят шестмесечни доклади за всички свързани с изравнителни мита действия, предприети през предходното полугодие. Шестмесечните доклади се предоставят съгласно договорен стандартен образец.25.12. Всяка страна членка уведомява Комитета: а) кои от нейните органи са компетентни да образуват и извършват разследвания съгласно член 11; и б) за вътрешните процедури за образуване и провеждане на такива разследвания.Член 26Надзор26.1. Комитетът разглежда новите и пълни нотификации, предоставени съгласно член ХVI, параграф 1 от ГАТТ 1994 и член 25, параграф 1 на това споразумение, на специални заседания, провеждани на всеки три години. Нотификациите, предоставени през междинните години (актуализиращи нотификации), се разглеждат на всяко редовно заседание на Комитета.26.2. Комитетът разглежда докладите, предоставени съгласно член 25, параграф 11, на всяко свое редовно заседание.ЧАСТ VIIIРАЗВИВАЩИ СЕ СТРАНИ ЧЛЕНКИЧлен 27Специално и диференцирано третиране на развиващите се страни членки27.1. Страните членки признават, че субсидиите могат да играят важна роля в програмите за икономическо развитие на развиващите се страни членки.27.2. Забраната по член 3, параграф 1, буква а) не следва да се прилага към:а) развиващите се страни членки, посочени в приложение VII;б) други развиващи се страни членки за осемгодишен период от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО, при спазване на разпоредбите на параграф 4.27.3. Забраната по член 3, параграф 1, буква б) не се прилага към развиващите се страни членки за период от пет години и към най-слабо развитите страни членки за период от осем години считано от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО.27.4. Всяка развиваща се страна членка съгласно параграф 2, буква б) прекратява прилагането на експортните си субсидии в рамките на осемгодишен период, за предпочитане постепенно. Независимо от това развиваща се страна членка не следва да увеличава нивото на експортните си субсидии [52] и следва да ги премахне в рамките на период, по-кратък от предвидения в този параграф, когато използването на такива експортни субсидии не съответства на нужди, свързани с нейното развитие. Ако дадена развиваща се страна членка счита за необходимо


text: да прилага такива субсидии след осемгодишния период, то не по-късно от една година преди изтичането на този период тя започва консултации с Комитета, който, след разглеждане на всички имащи отношение към въпроса икономически и финансови потребности и такива, свързани с развитието на развиващата се страна членка, ще реши дали продължаването на този период е оправдано. Ако Комитетът установи, че продължаването е оправдано, съответната развиваща се страна членка провежда ежегодни консултации с Комитета за определяне на необходимостта от поддържане на субсидиите. Ако Комитетът не вземе такова решение, развиващата се страна членка постепенно премахва останалите експортни субсидии в срок от две години от края на последния разрешен период.27.5. Развиващата се страна членка, която е постигнала конкурентноспособност при износа на определена стока, следва да премахне постепенно експортните си субсидии за такава стока/стоки в срок от две години. Независимо от това развиваща се страна членка, посочена в приложение VII и постигнала конкурентноспособност при износа на една или повече стоки, следва постепенно да премахне експортните субсидии за такива стоки в срок от осем години.27.6. Конкурентноспособност при износа на дадена стока съществува, ако износът на развиваща се страна членка на такава стока е достигнал дял най-малко 3,25 процента от световната търговия с тази стока за две последователни календарни години. Може да се установи, че съществува конкурентноспособност при износ или: а) въз основа на нотификация от развиваща се страна членка, която е постигнала такава конкурентноспособност при износ, или б) въз основа на изчисление, направено от Секретариата по искане на някоя страна членка. За целите на този параграф стоката се определя по съответния раздел от Номенклатурата на хармонизираната система. Комитетът прави преглед на действието на тази разпоредба пет години след датата на влизане в сила на Споразумението за СТО.27.7. Разпоредбите на член 4 не се прилагат спрямо развиваща се страна членка в случай на експортни субсидии, които са в съответствие с разпоредбите на параграфи от 2 до 5. В този случай се прилагат съответните разпоредби на член 7.27.8. Не съществува презумпция съгласно условията на член 6, параграф 1, че една субсидия, предоставена от развиваща се страна членка, води до сериозно увреждане така, както е определено в това споразумение. Такова сериозно увреждане следва да бъде доказано, където е приложимо съгласно условията на параграф 9, чрез положителни доказателства, в съответствие с разпоредбите на член 6, параграфи от 3 до 8.27.9. Относно подсъдните субсидии, предоставени или поддържани от развиваща се страна членка, различни от тези, посочени в член 6, параграф 1, не могат да бъдат допускани или предприемани мерки съгласно член 7, освен ако не бъде установено, че съществува обезсилване или накърняване на тарифни отстъпки или други задължения по ГАТТ 1994 в резултат на такава субсидия, по такъв начин, че да измества или пречи на вноса на подобна стока на друга страна членка на пазара на субсидиращата развиваща се страна членка, или освен ако не настъпи вреда за местното производство на пазара на страната членка вносител.27.10. Всяко разследване за налагане на изравнително мито за стока, произхождаща от развиваща се страна членка, следва да се прекрати веднага след като съответните власти установят,


text: че:а) общото ниво на субсидиите, предоставени за съответната стока, не превишава 2 процента от нейната стойност, изчислена въз основа на стойността за единица стока; илиб) обемът на субсидирания внос представлява по-малко от 4 процента от общия внос на подобна стока в страната членка вносител, освен ако вносът от развиващи се страни членки, чиито отделни дялове в общия внос представляват по-малко от 4 процента, като цяло възлиза на повече от 9 процента от общия внос на подобната стока в страната членка вносител.27.11. За развиващите се страни членки съгласно обхвата на параграф 2, буква б), които са премахнали експортните субсидии преди изтичането на периода от осем години след датата на влизане в сила на Споразумението за СТО, и за развиващите се страни членки, посочени в приложение VII, величината по параграф 10, буква а) е 3 процента, а не 2 процента. Тази разпоредба се прилага от датата, на която премахването на експортните субсидии е нотифицирано пред Комитета и дотогава, докогато нотифициращата развиваща се страна членка не предоставя експортни субсидии. Тази разпоредба не се прилага след изтичането на осем години от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО.27.12. Разпоредбите на параграфи 10 и 11 се спазват при определянето на de minimis съгласно член 15, параграф 3.27.13. Разпоредбите на част III не се прилагат към пряко опрощаване на дълговете, субсидии за покриване на социални разходи, независимо от тяхната форма, включително отказ от държавни постъпления и друго прехвърляне на задължения, когато такива субсидии се предоставят и са пряко свързани с приватизационна програма на развиваща се страна членка, при условие че както програмата, така и съответните субсидии се предоставят за ограничен период и са нотифицирани пред Комитета и че крайният резултат от програмата е приватизацията на съответното предприятие.27.14. По искане на заинтересована страна членка Комитетът започва преглед на практиката относно конкретна експортна субсидия на развиваща се страна членка с цел да провери дали практиката е в съответствие с нуждите за нейното развитие.27.15. По искане на заинтересована развиваща се страна членка Комитетът започва преглед на конкретна изравнителна мярка с цел да провери дали тя съответства на разпоредбите на параграфи 10 и 11 така, както са приложими към въпросната развиваща се страна членка.ЧАСТ IХПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИЧлен 28Съществуващи програми28.1. Програмите за субсидираное, които са били създадени на територията на страна членка преди датата, на която такава страна членка е подписала Споразумението за СТО, и които не съответстват на разпоредбите на това споразумение, следва:а) да бъдат нотифицирани пред Комитета не по-късно от 90 дни след датата на влизане в сила за страната членка на Споразумението за СТО; иб) да бъдат приведени в съответствие с разпоредбите на това споразумение в срок от три години от датата на влизане в сила за страната членка на Споразумението за СТО и дотогава не трябва да бъдат предмет на разпоредбите на част II.28.2. Нито една страна членка не може да разширява обхвата на такава програма, нито подобна програма може да бъде подновявана след изтичане на срока на нейното действие.Член 29Преход към пазарна икономика29.1. Страните членки, които са в процес на преход от централно планирана към


text: пазарна икономика на свободната инициатива, могат да прилагат програми и мерки, необходими за този преход.29.2. За такива страни членки програмите за субсидиране, включени в обхвата на член 3 и нотифицирани съгласно параграф 3, постепенно следва да бъдат прекратени или приведени в съответствие с член 3 в срок от седем години от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО. В такъв случай не се прилага член 4. Освен това през същия период:а) програмите за субсидиране, включени в обхвата на член 6, параграф 1, буква г), не са подсъдни съгласно член 7;б) спрямо други подсъдни субсидии се прилагат разпоредбите на член 27, параграф 9.29.3. Програмите за субсидиране, включени в обхвата на член 3, следва да бъдат нотифицирани пред Комитета на възможно най-ранна дата след датата на влизане в сила на Споразумението за СТО. Следващи нотификации за такива субсидии могат да се правят до две години след датата на влизане в сила на Споразумението за СТО.29.4. При изключителни обстоятелства Комитетът може да разреши на страните членки по параграф 1 отклонения от нотифицираните от тях програми и мерки и техните срокове, ако подобни отклонения бъдат преценени като необходими в процеса на преход.ЧАСТ ХРЕШАВАНЕ НА СПОРОВЕЧлен 30Разпоредбите на членове XXII и ХХIII от ГАТТ 1994 така, както са разработени и приложени в Договореността относно уреждането на спорове, се прилагат за консултациите и уреждането на спорове по това споразумение, освен ако в него специално не е предвидено друго.ЧАСТ ХIЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИЧлен 31Временно прилаганеРазпоредбите на член 6, параграф 1 и на членове 8 и 9 се прилагат за период от пет години, считано от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО. Не по-късно от 180 дни преди края на този период Комитетът преразглежда действието на тези разпоредби, с цел да определи дали да бъде продължено тяхното прилагане за следващ период в сегашния им вид или във видоизменена форма.Член 32Други заключителни разпоредби32.1. Не може да се предприеме специфична мярка срещу субсидия на друга страна членка освен в съответствие с разпоредбите на ГАТТ 1994 така, както се тълкуват в това споразумение [53].32.2. Без съгласието на другите страни членки не могат да се правят уговорки относно която и да е от разпоредбите на това споразумение.32.3. При спазване на параграф 4 разпоредбите на това споразумение се прилагат за разследвания и прегледи на съществуващи мерки, образувани въз основа на заявления, направени на или след датата на влизане в сила за дадена страна членка на Споразумението за СТО.32.4. За целите на член 21, параграф 3 съществуващите изравнителни мерки следва да се считат за предприети на дата, не по-късна от датата на влизане в сила за дадена страна членка на Споразумението за СТО, освен в случаите, в които вътрешното законодателство на тази страна членка, действащо към тази дата, вече е включило клауза от вида, предвиден в същия параграф.32.5. Всяка страна членка предприема необходимите стъпки от общ или специален характер, за да осигури, не по-късно от датата на влизане в сила за нея на Споразумението за СТО, съответствието на своите закони, нормативни актове и административни процедури с разпоредбите на това споразумение така,


text: както те могат да се прилагат към въпросната страна членка.32.6. Всяка страна членка уведомява Комитета за всички промени в нейните закони и нормативни актове, имащи отношение към това споразумение, и в администрирането на такива закони и нормативни актове.32.7. Всяка година Комитетът прави преглед на прилагането и действието на това споразумение, като взема под внимание неговите цели. Ежегодно Комитетът уведомява Съвета по търговията със стоки за настъпилите изменения през периода, засегнат от такива прегледи.32.8. Приложенията към това споразумение представляват неразделна част от него.[1] В съответствие с разпоредбите на член ХVI от ГАТТ (1994) (забележка към член ХVI) и разпоредбите на приложения от I до III към това споразумение освобождаването на стока за износ от мита или такси, дължими за подобна стока, когато същата е предназначена за вътрешно потребление, или опрощаването на подобни мита и такси до суми, ненадвишаващи размера на натрупаните такива, не се счита за субсидия.[2] Обективни критерии или условия в смисъла, в който се използват тук, означават критерии или условия, които са неутрални, не облагодетелстват определени предприятия за сметка на други и са икономически по характер и хоризонтални като приложение, като например брой на заетите лица или размер на предприятието.[3] В това отношение в частност следва да се отчита информацията относно честотата, с която се отказват или одобряват молбите за предоставяне на субсидия и основанията за вземане на такова решение.[4] Този стандарт е изпълнен, когато фактите показват, че предоставянето на субсидия, което, без да зависи нормативно от извършването на износа, е всъщност свързано с действителен или очакван износ или с постъпления от износ. Самият факт, че се предоставя субсидия на предприятия, които изнасят продукция, не се счита само поради тази причина за експортна субсидия по смисъла на тази разпоредба.[5] Мерките, описани в приложение I като непредставляващи експортни субсидии, не трябва да се забраняват съгласно тази или която и да било друга разпоредба на настоящото споразумение.[6] Всеки споменат в този член срок може да бъде продължен по взаимно съгласие.[7] Както е посочено в член 24.[8] Ако в този срок не бъде насрочено заседание на ОУС, следва да се проведе такова заседание.[9] Този израз не означава допускане на контрамерки, които са прекомерни, като се има предвид фактът, че разглежданите по тези разпоредби субсидии са забранени.[11] Терминът "вреда за местно производство" тук се използва в същия смисъл, както в част V.[12] Терминът "обезсилване или накърняване" в това споразумение се използва в същия смисъл, както в съответните разпоредби на ГАТТ 1994, като съществуването на такова обезсилване или накърняване се установява в съответствие с практиката по прилагане на тези разпоредби.[13] Терминът "сериозно накърняване на интересите на друга страна членка" в това споразумение се използва в същия смисъл, както в членo ХVI, параграф 1 от ГАТТ 1994 и включва опасност от сериозно накърняване на интересите.[14] Общото адвалорно субсидиране следва да се изчислява в съответствие с разпоредбите на приложение IV.[15] Ограничението в тази буква не се прилага към гражданските въздухоплавателни средства, тъй като се очаква те да бъдат предмет на специфични многостранни правила.[16] Страните членки признават, че когато финансирането въз основа на такса роялти на програма


text: за гражданско въздухоплаване не се погаси напълно поради това, че равнището на действителните продажби е по-ниско от равнището на очакваните продажби, това само по себе си не представлява сериозно накърняване на интереси за целите на тази буква.[17] Освен ако при търговията с въпросните стоки не се прилагат други многостранно договорени специфични правила.[18] Фактът, че в този параграф са споменати определени обстоятелства, сам по себе си не им придава никакъв правен статут както от гледна точка на ГАТТ 1994, така и от гледна точка на това споразумение. Тези обстоятелства не трябва да бъдат изолирани, спорадични или по друг начин незначителни.[19] В случай че искането се отнася до субсидия, за която се счита, че води до сериозно накърняване на интереси от гледна точка на член 6, параграф 1, наличните доказателства за сериозно накърняване на интереси могат да бъдат ограничени до наличните доказателства относно това, дали са били изпълнени условията на член 6, параграф 1.[20] Всички посочени в този член срокове могат да бъдат продължавани по взаимно съгласие.[21] Ако в този срок не е насрочено заседание на ОУС, такова заседание трябва да се проведе.[23] Признава се, че страните членки предоставят правителствена помощ за различни цели и че само фактът, че такава помощ може да не съответства на разпоредбите на този член за неподсъдни субсидии сам по себе си не ограничава възможността на страните членки да предоставят такава помощ.[24] Тъй като се очаква, че гражданските въздухоплавателни средства ще бъдат предмет на специфични многостранни правила, разпоредбите на тази точка не се прилагат към тези стоки. Не по-късно от 18 месеца от датата на влизане в сила на Споразумението за СТО Комитетът по субсидиите и изравнителните мерки, предвиден в член 24 (наричан в това споразумение "Комитетът"), трябва да направи преглед на действието на разпоредбите на параграф 2, буква а) с оглед извършване на всички необходими изменения за подобряване действието на тези разпоредби. При своята преценка на възможните изменения Комитетът следва да разгледа внимателно определенията за категориите, изложени в тази алинея, като се има предвид опитът на страните членкистраните членки при изпълнението на изследователски програми и работата в други съответни международни институции. Разпоредбите на това споразумение не се прилагат към дейностите в областта на фундаменталните изследвания, които се извършват самостоятелно от висшите учебни заведения или от изследователските институти. Терминът "фундаментални изследвания" означава разширяване на общото научно и техническо познание, което не е свързано с производствени или търговски цели.[25] Допустимите нива на неподсъдна помощ, посочени в тази алинея,следва да бъдат установени чрез общите, отговарящи на критериите разходи, направени в течение на един отделен проект.[26] Терминът "промишлени изследвания" означава планово търсене или критично проучване, насочено към откриване на ново познание, с цел такова познание да може да бъде полезно при разработването на нови продукти, процеси или услуги, или при внасянето на значително подобрение в съществуващи продукти, процеси или услуги.[27] Терминът "предварителна развойна дейност" означава превръщането на резултатите от промишлените изследвания в план, описание или проект за нови, изменени или подобрени продукти, процеси или услуги, независимо дали същите са предназначени за продажба или употреба, включително създаването на първи прототип, който


text: не е годен за търговска употреба. Терминът може да включва освен това концептуалното формулиране и проектиране на алтернативи на продукти, процеси или услуги и първоначалната демонстрация или пилотните проекти, при условие че същите тези проекти не могат да бъдат преобразувани или използвани за промишлено прилагане или търговска употреба. Терминът не включва рутинни или периодични изменения на съществуващи продукти, производствени линии, производствени процеси, услуги и други постоянни операции, въпреки че тези изменения могат да представляват подобрения. В случай на програми, които обхващат промишлени изследвания и предварителна развойна дейност, допустимото ниво на неподсъдна помощ не трябва да превишава простата средна величина от допустимите нива на неподсъдна помощ, приложими към горните две категории, изчислени въз основа на всички отговарящи на критериите разходи, посочени в точки от i) до v) на тази алинея.[28] "Обща програма за регионално развитие" означава, че регионалните програми за субсидии са част от една вътрешно последователна и общоприложима политика на регионално развитие и че субсидиите за регионално развитие не се отпускат в изолирани географски точки, които нямат никакво или практически никакво влияние върху развитието на един регион.[29] "Неутрални и обективни критерии" означават критерии, които не облагодетелстват определени региони повече от това, което е подходящо за отстраняването или намаляването на различията между регионите в рамките на политиката за регионално развитие. В това отношение регионалните програми за субсидиране трябва да включват горни граници за размера на помощта, която може да се предостави на всеки субсидиран проект. Тези горни граници трябва да бъдат диференцирани според различните нива на развитие на подпомаганите региони и трябва да бъдат определени от гледна точка на инвестиционните разходи или разходите за създаване на нови работни места. В рамките на тези горни граници разпределението на помощта трябва да бъде достатъчно широко и равномерно, за да се избегне преобладаващото използване на една субсидия от определени предприятия или предоставянето на непропорционално големи размери от нея на определени предприятия, както е предвидено в член 2.[30] С термина "съществуващи съоръжения" се означават съоръженията, които към датата на въвеждане на новите изисквания във връзка с опазването на околната среда са били в експлоатация най-малко от две години.[31] Счита се, че нищо в тази разпоредба за нотифициране не изисква предоставяне на поверителна информация, включително поверителна бизнес информация.[32] Разпоредбите на част II или част III могат да бъдат прилагани паралелно с разпоредбите на част V; все пак по отношение на ефектите от една определена субсидия на местния пазар на държавата-членка вносител може да се използва само една форма на оздравителна мярка (или изравнително мито, ако са изпълнени изискванията на част V, или контрамярка съгласно член 4 или член 7). Разпоредбите на части III и V не трябва да бъдат прилагани към мерки, считани за неподсъдни в съответствие с разпоредбите на част IV. Все пак мерките, посочени в член 8, параграф 1, буква а), могат да бъдат разследвани, за да се определи дали те са специфични по смисъла на член 2. Освен това в случай на субсидия по член 8, параграф 2, предоставена по програма, която не е била нотифицирана в съответствие с член 8, параграф 3,


text: могат да се приложат разпоредбите на част III или V, но такава субсидия следва да се третира като неподсъдна, ако се установи, че тя съответства на стандартите по член 8, параграф 2.[33] Терминът "изравнително мито" се тълкува като специално мито, налагано за целите на компенсиране на каквато и да било субсидия, предоставена пряко или косвено за изработване, производство или износ на каквато и да било стока така, както е предвидено в член VI, параграф 3 от ГАТТ 1944.[34] Тук и по-долу терминът "образувани" се използва в смисъл на процесуално действие, с което дадена страна членка формално започва разследването, предвидено в член 11.[35] В случай на частични производства, включващи изключително голям брой производители, властите могат да установят такова поддържане и отхвърляне с помощта на статистически валидни техники за подбор на извадка.[36] Страните членки разбират, че на територията на определени държави-членки работници и служители на местни производители на подобната стока или представители на тези работници и служители могат да подадат или подкрепят едно заявление за процедура по разследване по параграф 1.[37] Като общо правило срокът за износителите започва да тече от датата на получаване на въпросника, който за тази цел се счита за получен една седмица след датата, на която е бил изпратен на получателя или е бил предаден на съответните дипломатически представители на държавата-членка износител, или в случай на отделна митническа територия, която е страна членка на СТО, на официален представител на територията износител.[38] Счита се, че когато броят на износители е особено голям, пълният текст на заявлението би трябвало вместо на тях да бъде предоставен на властите на държавата-членка износител или на съответното сдружение на производителите, което след това изпраща копия от него на съответните износители.[39] Страните членки съзнават, че на територията на определени държави-членки може да се изиска разгласяване, съобразено с тясно ограничено защитно разпореждане.[40] Страните членки се съгласяват, че искането за поверителност не може да бъде произволно отхвърлено. Страните членки се съгласяват по-нататък, че разследващите власти могат да поискат отмяна на поверителността само за информация, имаща отношение към процедурите.[41] Особено важно е, в съответствие с разпоредбите на този параграф, да не се прави каквото и да е положително заключение, независимо дали предварително или окончателно, без да е била дадена приемлива възможност за консултации. Такива консултации могат да се превърнат в основа за действия съгласно разпоредбите на част II, III или Х.[42] Съгласно това споразумение терминът "вреда", освен ако не е предвидено друго, трябва да се счита, че означава съществена вреда за местното производство, опасност от причиняване на съществена вреда за местното производство или съществено забавяне на процеса на създаване на такова производство, и следва да се тълкува в съответствие с разпоредбите на този член.[43] В това споразумение терминът "подобна стока" ("produit similaire") следва да се тълкува като стока, която е идентична, тоест подобна във всяко отношение на разглежданата стока, или при липсата на такава стока друга стока, която, въпреки че не е подобна във всяко отношение, има характеристики, много наподобяващи тези на разглежданата стока.[44] Както са изложени в параграфи 2 и 4.[45] За целите на този параграф производителите


text: следва да се считат за свързани с износители или вносители само ако: а) един от тях пряко или косвено контролира другия; или б) и двамата са пряко или косвено контролирани от трето лице; или в) те съвместно контролират пряко или косвено трето лице, при условие че има основания да се приеме или предположи, че връзката помежду им е причина съответният производител да действа по начин, различен от несвързаните производители. За целите на този параграф следва да се счита, че едно лице контролира друго, когато първото може да ограничава или насочва на правна или фактическа основа другото лице.[46] Думата "могат" не трябва да се тълкува така, че да позволи продължаване на процедурите едновременно с изпълнението на гаранциите, с изключение на предвиденото в параграф 4.[47] За целите на този параграф понятието "местни заинтересовани страни" включва потребители и промишлени потребители на внасяната стока, която е предмет на процедура по разследване.[48] Така, както се използва в това споразумение, "налагам" означава окончателната или крайната правна оценка или събиране на мито или такса.[49] Когато размерът на изравнителното мито се определя с обратна сила, установяването в последната по реда процедура по оценка, че не трябва да се налага каквото и да било мито, само по себе си не изисква от властите да прекратят окончателното мито.[50] Когато властите предоставят информация и обосновка съгласно разпоредбите на този член в един отделен доклад, те следва да вземат мерки този доклад да бъде обществено достъпен.[51] Комитетът следва да създаде Работна група за преразглеждане на съдържанието и формата на въпросника, включен в изданието на ГАТТ ОАИД 9S/193-194.[52] За развиваща се страна членка, която не предоставя експортни субсидии към датата на влизане в сила на Споразумението за СТО, този параграф се прилага въз основа на равнището на експортните субсидии, предоставяни през 1986 г.[53] Този параграф няма за цел да изключи мерки по други, имащи отношение към въпроса разпоредби на ГАТТ 1994, когато това е уместно.--------------------------------------------------19941223ПРИЛОЖЕНИЕ IПРИМЕРЕН СПИСЪК НА ЕКСПОРТНИ СУБСИДИИа) Предоставянето от правителствата на преки субсидии на фирма или производство в зависимост от осъществения износ.б) Схеми за задържане на валута или каквато и да е подобна практика, която включва премия при износ.в) Вътрешни транспортни и фрахтови разходи по товари за износ, осигурени или възложени от правителствата при по-благоприятни условия от тези за вътрешни товари.г) Осигуряването от правителства или от техни агенции, пряко или косвено чрез определени от правителството схеми, на стоки от внос или местни стоки или услуги за използване в производството на стоки за износ при по-благоприятни условия от осигуряването на подобни или пряко конкурентни стоки или услуги за използване в производството на стоки за местно потребление, ако (в случай на стоки) такива условия са по-благоприятни от тези, които по търговски път могат да се ползват [1] на световните пазари от техните износители.д) Пълното или частично освобождаване, опрощаване или отсрочване, специално свързано с износа, от/на преки данъци [2] или от/на вноски за социално осигуряване, плащани или платими от промишлени или търговски предприятия [3].е) Разрешаването на специални отчисления при пресмятането на базата, върху която се извършва облагането с преки данъци, които отчисления са


text: пряко свързани с износа или дейността по износа и са по-големи от тези, предоставяни по отношение на производството за местно потребление.ж) Освобождаването от или опрощаването на производството и разпространението на изнасяните стоки от косвени данъци [2], превишаващи налаганите върху стоки или услуги, използвани в производството на изнасяните стоки, превишаващи налаганите върху стоки или услуги, които се продават за местно потребление.(з) Освобождаването от, опрощаването или отсрочването на подобни кумулативни косвени данъци [2] на предходните етапи, налагани върху стоки или услуги, използвани в производството на изнасяните стоки, превишаващи освобождаването, опрощаването или отсрочването на подобни кумулативни косвени данъци на предходните етапи, налагани върху стоки или услуги, използвани в производството на подобна стока, когато тя се продава за местно потребление; но при условие, че може да се извърши освобождаване от, опрощаване или отсрочване на кумулативни косвени данъци на предходните етапи, налагани върху стоки за износ, дори и когато не се извършва освобождаване, опрощаване или отсрочване на такива данъци за подобната стока, когато се продава за местно потребление, ако кумулативните косвени данъци на предходните етапи се налагат върху суровини и материали, които се употребяват в производството на стоката за износ (като се направи нормалното намаление за отпадъци) [4]. Тази точка следва да се тълкува в съответствие с указанията относно потреблението на суровини и материали в производствения процес, съдържащи се в приложение II.и) Опрощаването или връщането на такси по вноса [2], превишаващи тези, налагани върху суровини и материали от внос, които се употребяват в производството на стоката за износ (като се направи нормалното намаление за отпадъци); при условие обаче, че в определени случаи фирма може да използва количество суровини и материали от местния пазар, равно на и със същото качество и характеристики като суровините и материалите от внос, като техен заместител, с цел да се възползва от тази разпоредба, ако вносът и съответните операции по износа се извършват в рамките на приемлив период, непревишаващ две години. Тази точка следва да се тълкува в съответствие с указанията относно потреблението на суровини и материали в производствения процес, съдържащи се в приложение II, и с указанията при определянето на системите за субституция като експортни субсидии, съдържащи се в приложение III.й) Осигуряването от правителствата (или от специални институции, контролирани от правителствата) на програми за гарантиране или застраховане на експортните кредити, на програми за застраховане или гаранции срещу повишения на стойността на стоките за износ или на програми за валутни рискове при ставки на премията, които са недостатъчни за покриване на дългосрочните оперативни разходи и загуби по програмите.к) Отпускането от правителствата (или от специални институции, контролирани и/или упълномощени от правителствата) на експортни кредити в размер, по-малък от този, който те действително трябва да платят за така използваните средства (или би трябвало да платят, ако вземат кредит на международните капиталови пазари, за да получат средства със същия падеж и други кредитни условия, и изразени в същата валута като тази на експортния кредит), или плащането от тях на всички или на част от разходите, понесени от износителите или финансовите институции при получаването на кредити, доколкото те са използвани за осигуряване на съществено предимство


text: в областта на условията на експортните кредити.При условие че страна членка е страна по международна гаранция по официални експортни кредити, по която най-малко дванадесет първоначални страни членки са страни по това споразумение, считано към 1 януари 1979 г. (или последваща гаранция, която е била приета от тези първоначални страни членки), или ако на практика една страна членка прилага разпоредбите за размера на лихвите на съответната гаранция, практиката във връзка с експортните кредити, която е в съответствие с тези разпоредби, няма да се счита като експортна субсидия, забранена от това споразумение.л) Всяка друга такса по обществена сметка, съставляваща експортна субсидия по смисъла на член ХVI от ГАТТ 1994.[1] "По търговски път могат да се ползват" означава, че изборът между местните стоки и стоките от внос не е ограничен и зависи само от търговските съображения.[2] За целите на това споразумение:Терминът "преки данъци" следва да означава данъци върху възнагражденията, данъци върху печалбата, данъци върху лихвите, данъци върху наемите, такси роялти, данъци върху всички други форми на доход и данъци върху собствеността на недвижимо имущество.Терминът "такси по вноса" следва да означава мита и други фискални такси, които не са изброени на друго място в тази забележка, налагани по вноса.Терминът "косвени данъци" следва да означава данъци върху продажбите, акцизите, данъци върху оборота, данък добавена стойност, франчайзинг такси, гербови налози, данъци върху преводите, запасите и оборудването, гранични такси и всички данъци без преките данъци и таксите по вноса."Косвени данъци на предходните етапи" са тези, които се налагат върху стоки или услуги, използвани пряко или косвено в производството на стоката."Кумулативни" косвени данъци са многоетапни данъци, налагани там, където няма никакъв механизъм за последващо кредитиране на данъка, ако стоките или услугите, обект на данъка на един етап на производство, са използвани в последващ етап на производство."Опрощаване" на данъци включва възстановяване на данъци или данъчна отстъпка."Опрощаване или връщане" включва пълното или частично освобождаване от или отсрочване на такси по вноса.[3] Страните членки признават, че не е необходимо отсрочването да е в размер на една експортна субсидия, когато например се събират съответни такси върху лихвата. Страните членки потвърждават отново принципа, че цените на стоките по сделки между предприятия износители и чуждестранни купувачи под техен или под един и същ контрол за данъчни цели би трябвало да бъдат цените, които биха били платени между независими предприятия, действащи в непосредствена близост. Всяка страна членка може да привлече вниманието на друга страна членка към административни или други практики, които могат да нарушат този принцип и водят до значителна икономия от преки данъци при сделки за износ. При такива обстоятелства страните членкистраните членки обикновено трябва да се стремят да разрешат различията си с помощта на улесненията на съществуващите двустранни данъчни споразумения или други специфични международни механизми, без да се засягат правата и задълженията на страните членкистраните членки съгласно ГАТТ 1994, включително правото на консултации, установено с предходното изречение.Буква д) няма за цел да ограничи една страна членка при предприемането на мерки за избягване на двойното данъчно облагане на доход от чуждестранен източник, получен от нейните предприятия или от предприятията на друга страна членка.[4] Буква


text: з) не се прилага към системи на данъка върху добавената стойност и корекция на граничния данък вместо тях; проблемът за прекомерното опрощаване на данъците върху добавената стойност се обхваща изключително от буква ж).--------------------------------------------------19941223ПРИЛОЖЕНИЕ IIУКАЗАНИЯ ОТНОСНО ПОТРЕБЛЕНИЕТО НА СУРОВИНИ И МАТЕРИАЛИ В ПРОИЗВОДСТВЕНИЯ ПРОЦЕС [1]I1. Схемите за отстъпки от косвените данъци могат да позволяват освобождаване от, опрощаване или отсрочване на кумулативни косвени данъци на предходните етапи, налагани върху суровини и материали, които са използвани в производството на стоката за износ (като се направи нормално намаление за отпадъци). По подобен начин схемите за връщане могат да позволяват опрощаването или връщането на такси по вноса, налагани върху суровини и материали от внос, които са използвани в производството на стоката за износ (като се направи нормално намаление за отпадъци).2. Примерният списък на експортните субсидии в приложение I към това споразумение използва понятието "суровини и материали, които са използвани в производството на стоката за износ" в букви з) и и). Съгласно буква з) схемите за отстъпки от косвените данъци могат да съставляват експортна субсидия дотолкова, доколкото водят до освобождаване от, опрощаване или отсрочване на кумулативни косвени данъци на предходните етапи, превишаващи размера на такива данъци, действително налагани върху суровините и материалите, които са използвани в производството на стоката за износ. Съгласно буква и) схемите за връщане могат да съставляват експортна субсидия дотолкова, доколкото водят до опрощаване или връщане на такси по вноса, превишаващи тези, действително налагани върху суровините и материалите, които са използвани в производството на стоката за износ. И двете букви предвиждат, че при заключенията относно потреблението на суровини и материали в производството на стоката за износ трябва да бъде направено нормално намаление за отпадъци. Буква и) също предвижда и субституция, когато това е уместно.IIПри изследването дали суровините и материалите са използвани в производството на стоката за износ като част от разследването за налагане на изравнително мито по това споразумение разследващите власти следва да действат въз основа на следното:1. Когато се твърди, че схема за отстъпки от косвени данъци или схема за връщане предоставя субсидия поради свръхотстъпка или надвишено връщане на косвени данъци или такси по вноса на суровини и материали, използвани в производството на стоката за износ, разследващите власти първо установяват дали правителството на страната членка износител има и прилага система или процедура за проверка кои суровини и материали са използвани в производството на стоката за износ и в какво количество. Когато е установено, че се прилага такава система или процедура, разследващите власти изследват системата или процедурата, за да установят дали тя е приемлива, ефективна за предвидената цел и дали се основава на общоприетата търговска практика в страната на износа. Разследващите власти могат да сметнат за необходимо да извършат, в съответствие с член 12, параграф 6, определени практически проверки, за да потвърдят информацията или за да се убедят, че системата или процедурата се прилага ефективно.2. Когато не съществува такава система или процедура, когато тя не е приемлива или когато тя е създадена и се смята за приемлива, но е установено, че не се прилага или не се прилага ефективно, страната членка износител трябва


text: да извърши допълнително изследване, основано на действителните суровини и материали, в контекста на установяването дали е било извършено плащане в повече. Ако разследващите власти сметнат за необходимо, се извършва по-нататъшно изследване съгласно параграф 1.3. Разследващите власти следва да третират суровините и материалите като физически инкорпорирани, ако такива суровини и материали са използвани в производствения процес и присъстват физически в стоката за износ. Страните членки отбелязват, че не е необходимо суровините или материалите да бъдат налични в крайната стока в същата форма, в която са влезли в производствения процес.4. При определяне на количеството на дадена суровина или материал, които са използвани в производството на стоката за износ, следва да се отчете "нормално намаление за отпадъци" и такива отпадъци трябва да се разглеждат като използвани в производството на стоката за износ. Понятието "отпадъци" се отнася към тази част от дадена суровина или материал, която не изпълнява самостоятелна функция в производствения процес, не се употребява в производството на стоката за износ (поради такива причини, като например неефективност) и не е възстановена, използвана или продадена от същия производител.5. Заключението на разследващите власти относно това, дали предявеното намаление за отпадъци е "нормално", следва да има предвид производствения процес, опита на производството средно за страната на износа и други технически фактори в зависимост от случая. Разследващите власти вземат под внимание важността на въпроса, дали властите на страната членка износител разумно са изчислили количеството отпадъци, когато такова количество е предназначено да бъде включено в отстъпката или в опрощаването на данъците или митата.[1] Суровините и материалите, използвани в производствения процес, са физически инкорпорирани енергия, горива и масла, които се използват в производствения процес, и катализатори, които се използват в процеса на тяхното използване за получаване на стоката за износ.--------------------------------------------------19941223ПРИЛОЖЕНИЕ IIIУКАЗАНИЯ ПРИ ОПРЕДЕЛЯНЕТО НА СИСТЕМИ ЗА СУБСТИТУЦИЯ КАТО ЕКСПОРТНИ СУБСИДИИIСистемите за връщане могат да позволяват възстановяване или връщане на такси по вноса на суровини и материали, които са използвани в производствения процес на друга стока и когато износът на тази друга стока съдържа местни суровини и материали със същото качество и характеристики като тези, заменени със суровините и материалите от внос. Съгласно буква и) от Примерния списък на експортните субсидии в приложение I системите за субституция могат да съставляват експортна субсидия дотолкова, доколкото водят до надвишено връщане на таксите по вноса, първоначално наложени върху суровините и материалите от внос, за които се иска връщане.IIПри изследването на система за субституция като част от разследването за налагане на изравнително мито по това споразумение разследващите власти следва да действат въз основа на:1. Буква и) от Примерния списък предвижда, че суровини и материали от местния пазар могат да заменят суровини и материали от внос в производството на стока за износ, при условие че тези суровини и материали са в същото количество и имат същото качество и характеристики като заменяните суровини и материали от внос. Съществуването на система или процедура за удостоверяване е важно, тъй като дава възможност на правителството на страната членка износител да осигури и да докаже, че количеството на суровините и материалите, за които се иска връщане, не превишава количеството на


text: изнесените подобни стоки, независимо от тяхната форма, и че не е налице връщане на такси по вноса, които превишават първоначално налаганите такси по вноса на въпросните суровини и материали от внос.2. Когато се твърди, че една система за субституция съставлява субсидия, разследващите власти следва първо да пристъпят към установяване дали правителството на страната членка износител има и прилага система или процедура за удостоверяване. Когато е установено, че се прилага такава система или процедура, разследващите власти изследват процедурите за удостоверяване, за да разберат дали те са приемливи, ефективни за набелязаната цел и основани на общоприетата търговска практика в страната на износа. Счита се, че не съществува субсидия дотолкова, доколкото се установи, че процедурите удовлетворяват тази проверка и се прилагат ефективно. Разследващите власти могат да сметнат за необходимо да извършат определени практически проверки, в съответствие с член 12, параграф 6, за да потвърдят информацията или да се убедят, че процедурите за удостоверяване се прилагат ефективно.3. Когато не съществуват процедури за удостоверяване, когато те не са приемливи или когато такива процедури са създадени и смятани за приемливи, но е установено, че не се прилагат или се прилагат неефективно, може да е налице субсидия. В такива случаи страната членка износител следва да извърши допълнително изследване, основано на засегнатите действителни сделки, за да се установи дали е било извършено плащане в повече. Ако разследващите власти сметнат за необходимо, може да бъде проведено по-нататъшно изследване в съответствие с параграф 2.4. Съществуването на разпоредба за субституция, съгласно която на износителите се разрешава да избират определени доставки от внос, по които да се търси връщане, не трябва само по себе си да се счита, че съставлява субсидия.5. Счита се, че съществува надвишено връщане на такси по вноса по смисъла на буква и), когато правителствата са платили лихва върху суми, възстановени по техните схеми за връщане, в размер на действително платената или подлежаща на плащане лихва.--------------------------------------------------19941223ПРИЛОЖЕНИЕ IVИЗЧИСЛЯВАНЕ НА ОБЩОТО АДВАЛОРНО СУБСИДИРАНЕ (ЧЛЕН 6, ПАРАГРАФ 1, БУКВА А) [1]1. Всяко изчисляване на размера на субсидия за целите на член 6, параграф 1, буква а) се извършва в зависимост от разходите за предоставящото я правителство.2. С изключение на предвиденото в параграфи от 3 до 5 при установяването дали общото ниво на субсидиране превишава 5 процента от стойността на стоката, стойността на стоката се изчислява като равна на общата стойност на продажбите на получаващата субсидии фирма [2] през непосредствено изминалите 12 месеца, за които са налице данни за продажбите, предшестващи периода, през който е предоставена субсидията [3].3. Когато субсидията е обвързана с производството или продажбата на дадена стока, стойността на стоката се изчислява като равна на общата стойност на продажбите на получаващата субсидии фирма през непосредствено изминалите 12 месеца, за които са налице данни за продажбите, предшестващи периода, през който е предоставена субсидията.4. Когато получаващата субсидии фирма е в ситуация на започване на дейност, се счита, че съществува сериозно накърняване на интереси, ако общото ниво на субсидиране превишава 15 процента от общите инвестирани средства. За целите на този параграф периодът на започване на дейност се ограничава в рамките на първата година на


text: производството [4].5. Когато получаващата субсидии фирма е в страна с инфлационна икономика, стойността на стоката се изчислява като равна на общите продажби на получаващата субсидии фирма (или продажбите на съответната стока, ако субсидията е обвързана) през предходната календарна година, индексирани с процента на инфлацията, отчетена през 12-те месеца, предшестващи месеца, в който се предоставя субсидията.6. При установяването на общия размер на субсидиране през дадена година следва да се съберат субсидиите, предоставени по различни програми и от различни власти на територията на страната членка.7. Субсидиите, предоставени преди датата на влизане в сила на Споразумението за СТО, ползата от които е предназначена за бъдещо производство, се включват в общия размер на субсидиране.8. Субсидиите, които не са подсъдни съгласно съответните разпоредби на настоящото споразумение, не се включват при изчисляването на размера на субсидията за целите на член 6, параграф 1, буква а).[1] В зависимост от необходимостта следва да се разработи договореност между страните членкистраните членки относно въпроси, които не са специфицирани в това приложение или се нуждаят от по-нататъшно изясняване за целите на член 6, параграф 1, буква а).[2] Получаващата субсидии фирма е фирма на територията на субсидиращата страна членка.[3] В случай на субсидии, свързани с данъците, стойността на стоката се изчислява като общата стойност на продажбите на получаващата субсидии фирма през финансовата година, през която е била предприета мярката, свързана с данъците.[4] Ситуациите на започване на дейност включват примери, когато са били поети финансови задължения за развиване на стока или изграждане на съоръжения за производство на продукти, облагодетелствани от субсидията, дори и ако производството още не е започнало.--------------------------------------------------19941223ПРИЛОЖЕНИЕ VПРОЦЕДУРИ ЗА СЪБИРАНЕ И ОБРАБОТКА НА ИНФОРМАЦИЯ ОТНОСНО СЕРИОЗНО НАКЪРНЯВАНЕ НА ИНТЕРЕСИ1. Всяка страна членка съдейства при събирането на доказателства за разглеждане от групата на съдебните заседатели в процедурите съгласно член 7, параграфи 4, 5 и 6. Страните по спора и която и да било трета страна членка, незабавно след като са били приложени разпоредбите на член 7, параграф 4, уведомяват ОУС за организацията, отговаряща за прилагането на тази разпоредба в рамките на тяхната територия, и процедурите, които се използват за изпълняване на исканията за информация.2. В случаите, когато съгласно член 7, параграф 4 са поставени въпроси пред ОУС, при поискване ОУС образува процедура за получаване на такава информация от правителството на субсидиращата страна членка, която е необходима за установяване на наличието и размера на субсидирането и на стойността на общите продажби на субсидираните фирми, както и на информация, която е необходима за анализиране на неблагоприятните ефекти, причинени от субсидираната стока [1]. Този процес може да включва, когато е необходимо, поставяне на въпроси към правителството на субсидиращата страна членка и на страната членка, подала жалба, с цел събиране на информация, а така също изясняване и получаване на подробна информация, с която разполагат страните по спора, посредством процедурите за нотифициране, описани в част VII [2].3. В случай на ефекти на пазарите на трети страни дадена страна по спора може, включително чрез използване на въпроси към правителството на трета страна членка, да събира информация, необходима за анализиране на неблагоприятните ефекти, която не може да се получи


text: по друг приемлив начин от страната членка, подала жалбата, или от субсидиращата страна членка. Това изискване трябва да се прилага по такъв начин, че да не затруднява ненужно третата страна членка. В частност, от такава страна членка не се очаква специално за тази цел да подготви пазарен или ценови анализ. Необходимо е да се предостави наличната информация или тази, която може лесно да се получи от страната членка (например, последните статистически данни, които вече са били събрани от съответните статистически служби, но които все още не са били публикувани, митнически данни относно вноса и декларирана стойност на съответните стоки и др.). Но ако страна по спора подготви подробен пазарен анализ за своя сметка, задачата на лицето или фирмата, изготвящи такъв анализ, следва да бъде улеснена от властите на третата страна членка, като на такова лице или фирма се предоставя достъп до цялата информация, която обикновено не се съхранява като поверителна от правителството.4. ОУС определя представител, който да подпомага и улеснява процеса на събиране на информация. Единствената задача на този представител следва да бъде да осигури навременното събиране на информацията, която е необходима за улесняване на бързото последващо многостранно разглеждане на спора. В частност представителят може да предложи начини за най-ефективно търсене на необходимата информация, както и за насърчаване на сътрудничеството между страните.5. Процесът на събиране на информация, описан в параграфи от 2 до 4, следва да приключи в срок от 60 дни от датата, на която въпросът е бил поставен до ОУС по член 7, параграф 4. Събраната по време на този процес информация се представя на групата на съдебните заседатели, създадена от ОУС в съответствие с разпоредбите на част Х. Тази информация включва, inter alia, данни относно размера на въпросната субсидия (и където е уместно данни относно стойността на общите продажби на субсидираните фирми), цените на субсидираната стока, цените на несубсидираната стока, цените на други доставчици на пазара, измененията в осигуряването на субсидираната стока на въпросния пазар и измененията на пазарните дялове. Тя включва също и доказателства, опровергаващи твърденията, както и такава допълнителна информация, каквато групата на съдебните заседатели сметне за подходяща в хода на достигането до съответните заключения.6. Ако субсидиращата и/или трета страна членка не съдействат в процеса на събиране на информация, страната членка, подала жалбата, представя своите аргументи за наличието на сериозно накърняване на интереси, основани на доказателствата, с които разполага, заедно с фактите и обстоятелствата за липса на съдействие от субсидиращата и/или трета страна членка. Когато няма налична информация поради липса на съдействие от субсидиращата и/или трета страна членка, групата на съдебните заседатели може да приключи разглеждането, като се основава на най-точната налична информация.7. При приемане на окончателно решение групата на съдебните заседатели би трябвало да очертае неблагоприятните изводи, произтичащи от примерите за липса на съдействие от която и да било страна, свързана с процеса на събиране на информация.8. При вземането на решение за използване или на най-достоверната налична информация, или на неблагоприятните изводи групата на съдебните заседатели взема под внимание мнението на представителя на ОУС, определен съгласно параграф 4, относно основателността на всички искания за


text: информация и усилията, положени от страните, за изпълнение на тези искания своевременно и в дух на сътрудничество.9. Нищо в процеса на събиране на информация не ограничава възможността групата на съдебните заседатели да търси такава допълнителна информация, каквато сметне за съществена за правилното разрешаване на спора и която не е била търсена или събирана по съответния начин по време на този процес. Но обикновено не следва групата на съдебните заседатели да иска допълнителна информация за приключване на разглеждането, когато информацията би подкрепила позицията на определена страна и липсата на тази информация в делото е резултат от необоснована липса на сътрудничество от тази страна в процеса на събиране на информация.[1] В случаите, при които трябва да се докаже съществуването на сериозно накърняване на интереси.[2] Процесът на събиране на информация от ОУС трябва да бъде съобразен с необходимостта от опазване на информацията, която по своето естество е поверителна или се предоставя на поверителна основа от всяка страна членка, имаща отношение към този процес.--------------------------------------------------19941223ПРИЛОЖЕНИЕ VIПРОЦЕДУРИ ЗА РАЗСЛЕДВАНЕ НА МЯСТО СЪГЛАСНО ЧЛЕН 12, ПАРАГРАФ 61. При образуване на процедура по разследване властите на страната членка износител и известните фирми, които ще бъдат засегнати, следва да бъдат информирани за намерението за извършване на разследване на място.2. Ако при изключителни обстоятелства в провеждащия разследването екип трябва да бъдат включени неправителствени експерти, фирмите и властите на страната членка износител следва да бъдат информирани за това. За такива неправителствени експерти следва да бъдат предвидени ефективни санкции за нарушаване на изискванията за поверителност.3. Получаването на изрично съгласие от засегнатите фирми в страната членка износител би следвало да бъде стандартна практика, преди посещението да бъде окончателно насрочено.4. Незабавно след получаване на съгласието на съответните фирми разследващите власти уведомяват властите на страната членка износител за имената и адресите на фирмите, които ще бъдат посетени, и определените за това дати.5. Преди да бъде направено посещението, следва своевременно да се предизвестят въпросните фирми.6. Посещения за обясняване на въпросника се правят само по искане на фирмата износител. В случай на такова искане разследващите власти могат да бъдат на разположение на фирмата; такова посещение може да се направи, само ако: а) властите на страната членка вносител уведомят представителите на правителството на въпросната страна членка и б) последните не отправят възражение срещу посещението.7. Тъй като главната цел на разследването на място е да се установи достоверността на предоставената информация или да се получат допълнителни подробности, то следва да се извърши след получаване на отговорите на въпросника, освен ако фирмата не се съгласи за обратното и правителството на страната членка износител не е информирано от разследващите власти за предстоящото посещение и не е възразило срещу него; освен това, преди посещението би трябвало да бъде стандартна практика засегнатите фирми да бъдат уведомени за общия характер на информацията, която ще се проверява, и за всякаква друга информация, която е необходимо да бъде предоставена, въпреки че това не би трябвало да изключва възможността за отправяне на място на искания за предоставяне на допълнителни подробности във връзка с получената информация.8. Запитванията или въпросите, поставени от властите или от фирми на страните членки


text: износители, които са от съществено значение за успешното разследване на място, би трябвало, когато е възможно, да бъдат предоставени преди посещението.--------------------------------------------------19941223ПРИЛОЖЕНИЕ VIIРАЗВИВАЩИ СЕ СТРАНИ ЧЛЕНКИ, ПОСОЧЕНИ В ЧЛЕН 27, ПАРАГРАФ 2, БУКВА А)Развиващите се страни членки, по отношение на които не се прилагат разпоредбите на член 3, параграф 1, буква а), съгласно условията на член 27, параграф 2, буква а), са:а) най-слабо развитите страни, определени като такива от Организацията на обединените нации, които са членки на СТО;б) всяка една от следните развиващи се страни, които са членки на СТО, по отношение на които, в случай че брутният им национален продукт на глава от населението достига 1000 долара годишно, трябва да се прилагат разпоредбите, засягащи други развиващи се страни членки съгласно член 27, параграф 2, буква б) [1]: Боливия, Камерун, Конго, Кот д'Ивоар, Доминиканска република, Египет, Гана, Гватемала, Гвиана, Индия, Индонезия, Кения, Мароко, Никарагуа, Нигерия, Пакистан, Филипини, Сенегал, Шри Ланка и Зимбабве.[1] Включването на развиващите се страни членки в списъка по буква б) се основава на последните данни на Световната банка за брутния национален продукт на глава от населението.--------------------------------------------------19941223Споразумение за защитни меркиСТРАНИТЕ ЧЛЕНКИ,Имайки предвид общата цел на страните членки за подобряване и укрепване на системата на международната търговия, основана на ГАТТ (1994);Признавайки необходимостта от изясняване и укрепване на правилата на ГАТТ (1994) и специално на тези от члeн ХIХ (Спешни мерки по вноса на определени стоки), от повторно установяване на многостранен контрол върху защитните мерки и премахване на мерките, които не подлежат на такъв контрол;Признавайки значението на структурното приспособяване и необходимостта по-скоро от увеличаване, а не от ограничаване на конкуренцията на международните пазари;Признавайки по-нататък, че за тези цели се изисква всеобхватно споразумение, приложимо за всички страни членки и изградено върху основните принципи на ГАТТ (1994);С НАСТОЯЩОТО СЕ СПОРАЗУМЯВАТ, КАКТО СЛЕДВА:Член 1Обща разпоредбаТова споразумение установява правила за прилагането на защитни мерки, които трябва да се разбира, че означават мерките, предвидени в член ХIХ на ГАТТ (1994).Член 2Условия1. Страна членка [1] може да прилага защитна мярка за стока, само ако тази страна членка е установила, съгласно изложените по-долу разпоредби, че такава стока се внася на нейната територия в такива увеличени количества, абсолютни или относителни размери спрямо вътрешното производство, и при такива условия, че причинява или създава опасност да причини сериозна вреда на местното производство на подобни или пряко конкурентни стоки.2. Защитни мерки се прилагат спрямо стока от внос, независимо от нейния източник.Член 3Процедура по разследване1. Страна членка може да въведе защитна мярка само след провеждане на процедура по разследване от компетентните власти на тази страна членка съгласно процедурите, установени преди това и оповестени съгласно член Х на ГАТТ (1994). Процедурата по разследване включва съответно публично известие до всички заинтересовани страни и публично изслушване на страните или други подходящи средства, при които вносители, износители и други заинтересовани страни биха могли да предоставят доказателства и да представят своите становища, включително възможността да отговорят на становищата на други страни и да представят своите становища, inter alia, и относно това дали прилагането на съответната защитна мярка би било в обществен интерес. Компетентните власти следва да публикуват доклад,


text: представящ установеното от тях и обоснованите заключения, до които са стигнали по всички съществени фактологически и правни въпроси.2. Всяка информация, която по своето естество е поверителна или е предоставена като поверителна, ако са посочени причините за това, следва да се разглежда като такава от компетентните власти. Такава информация не се разгласява без разрешение на лицето, което я е предоставило. От лицата, които предоставят поверителна информация, може да се изисква неповерително резюме, а ако те заявят, че информацията не може да бъде обобщена, те следва да посочат причините за това. Независимо от това, ако компетентните власти установят, че искането за поверителност не е обосновано и съответното лице или не желае да разгласи информацията, или не желае да разреши нейното разгласяване в цялост, в обобщен вид или в резюме, властите могат да не вземат предвид такава информация, освен ако от независими източници се установи, че такава информация е точна.Член 4Установяване на сериозна вреда или на опасност от сериозна вреда1. За целите на това споразумение:а) "сериозна вреда" следва да се разбира, че означава значително влошаване като цяло на положението на едно местно производство;б) "опасност от сериозна вреда" следва да се разбира, че означава непосредствено предстоящо настъпване на сериозна вреда в съответствие с разпоредбите на параграф 2. Решението за съществуване на опасност от сериозна вреда следва да се основава на факти, а не само на твърдение, предположение или далечна възможност, ив) при установяването на вреда или на опасност от вреда "местно производство" следва да се разбира, че означава производителите като цяло на подобни или пряко конкурентни стоки, които осъществяват дейност на територията на една страна членка, или тези производители, чието съвкупно производство на подобни или пряко конкурентни стоки съставлява преобладаваща част от общото местно производство на такива стоки.2. а) По време на процедурата по разследване за установяване дали увеличеният внос е причинил или създава опасност да причини сериозна вреда на местното производство съгласно условията на това споразумение, компетентните власти следва да оценяват всички съответни обективни и измерими фактори, допринасящи за състоянието на производството, в частност обем и темп на нарастване на вноса на съответната стока в абсолютни и относителни размери, дял от вътрешния пазар, който се формира от увеличения внос, промени в нивото на продажбите, производството, производителността, натоварване на производствените мощности, печалби и загуби, и заетостта.б) Решението, споменато в буква а), не се взема, докато разследването не докаже, въз основа на обективни доказателства, че съществува причинно-следствена връзка между увеличения внос на съответната стока и сериозната вреда или опасността от такава. Когато фактори, различни от увеличения внос, причиняват вреда на местното производство по същото време, такава вреда не следва да се приписва на увеличения внос.в) Компетентните власти следва своевременно да публикуват, в съответствие с разпоредбите на член 3, подробен анализ на разследвания случай и да посочат взаимовръзката на проучените фактори.Член 5Прилагане на защитни мерки1. Страна членка следва да прилага защитни мерки само в степента, в която това е необходимо за предотвратяване или отстраняване на сериозна вреда и за улесняване на приспособяването. Когато се използва количествено ограничение, такава мярка не трябва да намалява количеството на вноса


text: под нивото на определен последен период, което следва да бъде средният внос през последните три представителни години, за които е налична статистика, освен ако не бъдат представени ясни основания за необходимостта от друго ниво за предотвратяването или отстраняване на сериозна вреда. Страните членки избират най-подходящите мерки за постигането на тези цели.2. а) В случаи, когато се разпределя квота между страните доставчици на съответната стока, страната членка, прилагаща ограниченията, може да поиска да договаря разпределението на дяловете от квотата с всички останали страни членки, които имат съществен интерес от доставката на съответната стока. В случаи, когато този метод за разпределение не може да се приложи обосновано, съответната страна членка предоставя на страните членки, имащи съществен интерес по доставка на стоката, дялове, определени пропорционално на дела на вноса от тези страни членки през един предходен представителен период от общото количество или стойност на вноса на тази стока, като се вземат предвид всички специални фактори, които са могли да повлияят или могат влияят върху търговията със съответната стока.б) Страна членка може да не спази разпоредбите в буква а), при условие че са проведени консултациите по член 12, параграф 3 под егидата на предвидения в член 13, параграф 1 Комитет по защитните мерки, и да покаже ясно пред Комитета, че: i) вносът от определени страни членки е нараснал непропорционално спрямо общото увеличение на вноса на съответната стока през представителния период, ii) причините за неспазване на разпоредбите в буква а) са основателни и iii) условията на такова неспазване са еднакво приложими за всички доставчици на съответната стока. Срокът на действие на една такава мярка не може да бъде продължен извън първоначалния срок по член 7, параграф 1. Споменатото по-горе неспазване не се разрешава в случай на опасност от сериозна вреда.Член 6Временни защитни меркиПри критични обстоятелства, при които забавянето би причинило трудно поправима вреда, страна членка може да въведе временна защитна мярка вследствие на предварително решение за съществуването на ясни доказателства, че увеличеният внос е причинил или създава опасност да причини сериозна вреда. Срокът на действие на временната мярка не може да бъде по-дълъг от 200 дни, през който период трябва да бъдат удовлетворени съответните изисквания на членове от 2 до 7 и на член 12. Такива мерки би следвало да се предприемат под формата на повишаване на митата. Ако разследването, споменато в член 4, параграф 2 не установи впоследствие, че увеличеният внос е причинил или е създал опасност да причини сериозна вреда на местното производство, събраните поради временната защитна мярка мита се връщат. Срокът на действие на временната защитна мярка следва да се счита за част от първоначалния срок и всяко негово продължаване съгласно член 7, параграфи 1, 2 и 3.Член 7Срок на действие и преразглеждане на защитните мерки1. Страна членка следва да прилага защитни мерки само за такъв период от време, какъвто е необходим за предотвратяване или отстраняване на сериозната вреда и за улесняване на приспособяването. Срокът на действие не превишава четири години, освен ако не бъде продължен съгласно параграф 2.2. Посоченият в параграф 1 срок може да бъде продължен, при условие че компетентните