text:
се монтират устройства за връзка на височина между 700 mm и 1 200 mm над пода.
 3.3.2. Устройствата за връзка в участъци с нисък под се разполагат там, където няма седалки, на височина между 800 mm и 1 500 mm от пода.
 3.3.3. (Запазено)
 3.3.4. Ако превозното средство е оборудвано с подемник или рампа, отвън трябва да бъде осигурено средство за връзка с водача, непосредствено до вратата и на височина между 850 mm и 1 300 mm от земната повърхност. Това изискване не се прилага за врата, която се намира в прякото поле на видимост на водача.
 3.4. Парапети за седалките за ползване с предимство
 3.4.1. Трябва да се осигури парапет на височина между 800 mm и 900 mm над нивото на пода между седалките за ползване с предимство, описани в точка 7.7.8.5.3 от приложение 3, и най-малко една обслужваща врата, подходяща за качване и слизане. Допуска се локално нарушаване на непрекъснатостта на парапетите в случаите, в които се налага осигуряване на достъп до място за инвалидни колички, до място за сядане, разположено над свода на калника, до стълбище, до проход за достъп или пътека. Всеки участък на прекъсване на парапета трябва да е с дължина, не по-голяма от 1 050 mm, като поне от едната страна на участъка на прекъсването трябва да е предвидено наличие на вертикален парапет.
 3.4.2. Парапети и ръкохватки се разполагат в близост до седалките за ползване с предимство, за да улесняват заемането и напускането на седалката, и трябва да са проектирани по такъв начин, че пътниците да могат да ги хващат лесно.
 3.5. Наклон на пода
 Наклонът на която и да е пътека, проход за достъп или участък от пода, между която и да било седалка за ползване с предимство или място за инвалидни колички и най-малко на един вход и един изход, или комбинация от вход и изход, не трябва да е по-голям от 8 %. Зоните с наклон трябва да са снабдени с противохлъзгаща повърхност.
 3.6. Изисквания относно разполагането на инвалидните колички
 3.6.1. За всеки ползвател на инвалидна количка в отделението за пътници трябва да има специален участък с широчина най-малко 750 mm и дължина най-малко 1 300 mm. Надлъжната равнина на специалния участък трябва да е успоредна на надлъжната равнина на превозното средство и повърхността на пода на специалния участък да е противохлъзгаща, а максималният наклон във всяка посока не бива да надвишава 5 %. В случай на разполагане на инвалидните колички с лице назад, в съответствие с изискванията на точка 3.8.4, наклонът в надлъжна посока не бива да надвишава 8 %, при условие че този наклон е положителен от предния край към задния край на специалния участък.
 В случай на място за инвалидни колички, проектирано за разполагане на инвалидни колички с лице в посока на движението, горният край на разположените отпред облегалки на седалки може да навлиза в пространството за инвалидни колички, ако е осигурено свободното пространство, показано в приложение 4, фигура 22.
 3.6.2. Трябва да има най-малко един вход, през който могат да преминават ползвателите на инвалидни колички. При превозни


text:
средства от клас I, най-малко една врата за достъп на инвалидни колички трябва да бъде обслужваща врата. Вратата за достъп на инвалидни колички трябва да има приспособление за подпомагане на качването в съответствие с разпоредбите на точка 3.11.3 (подемник) или 3.11.4 (рампа) от настоящото приложение.
 3.6.3. Врата за достъп на инвалидни колички, която не е обслужваща врата, има височина не по-малка от 1 400 mm. Минималната широчина на всички врати, осигуряващи достъп за инвалидни колички до превозното средство, трябва да е 900 mm, като тя може да се намали със 100 mm, когато измерването се извършва на нивото на ръкохватките.
 3.6.4. Трябва да е възможно ползвателят на инвалидна количка да се придвижва свободно и лесно от външната страна на превозното средство през поне една от вратите за достъп на инвалидни колички до специалните участъци, използвайки еталонна инвалидна количка, чиито размери са посочени в приложение 4, фигура 21.
 3.6.4.1. Под „придвижва свободно и лесно“ се разбира, че:
 а)
 за ползвателя на инвалидната количка има на разположение достатъчно пространство да маневрира без помощ от друго лице;
 б)
 няма стъпала, пролуки или опори, които биха представлявали препятствие за свободното придвижване на ползвателя на инвалидна количка.
 3.6.4.2. Във връзка с прилагането на горните разпоредби проверката трябва да се извърши, в случай на превозни средства от класове I и A, оборудвани с повече от едно място за инвалидна количка, за всяко място за инвалидна количка, като всички останали места за инвалидни колички са заети от еталонни инвалидни колички.
 3.6.5. В превозни средства от класове I и A, оборудвани с рампа за достъп на инвалидни колички, трябва да бъде възможно еталонна инвалидна количка с посочените в приложение 4, фигура 21 размери да влиза и да излиза от превозното средство на преден ход.
 3.6.6. В превозни средства, оборудвани с място за инвалидни колички, трябва да има пиктограми в съответствие с приложение 4, фигура 23А, които да са видими отвън, както от близката предна страна на превозното средство, така и непосредствено до съответните врати.
 Една от тези пиктограми трябва да е разположена отвътре, в близост до всяко място за инвалидни колички, като показва дали инвалидната количка трябва да бъде разположена с лице напред или с лице назад в превозното средство.
 3.7. Седалки и правостоящи пътници в пространството за инвалидни колички
 3.7.1. В пространството за инвалидни колички може да бъдат монтирани сгъваеми седалки. Когато обаче такива седалки са сгънати и не се използват, те не трябва да навлизат в пространството за инвалидните колички.
 3.7.2. Превозното средство може да бъде оборудвано с разглобяеми седалки, монтирани в пространството за инвалидни колички, при условие че такива седалки могат лесно да бъдат отстранени от водача или член на екипажа.
 3.7.3. За превозни средства от класове I, II и A, когато пространството за краката при която и да е седалка или част от сгъваема седалка, когато последната се ползва, навлиза в пространството за инвалидна количка, върху или в близост до тези седалки трябва да има знаци със следния текст (или с еквивалентен текст или пиктограма):
 „Моля, предоставяйте това място на ползватели на инвалидна количка“.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
Предвиденото в точка 7.6.11.4 от приложение 3 се прилага за всички използвани текстови обозначения.
 3.7.4. В превозни средства, в които пространството за инвалидни колички е предназначено за ползване единствено от ползватели на инвалидни колички, както е определено в точка 7.2.2.2.10 от приложение 3, това пространство трябва да бъде ясно обозначено със следния текст (или с еквивалентен текст или пиктограма):
 „Зона, предназначена само за ползватели на инвалидна количка“
 Предвиденото в точка 7.6.11.4 от приложение 3 се прилага за всички използвани текстови обозначения.
 3.8. Стабилност на инвалидни колички
 3.8.1. В превозни средства, за които се изисква да имат системи за обезопасяване на пътуващите, мястото за инвалидни колички трябва да бъде проектирано така, че ползвателят на инвалидна количка да пътува, гледайки напред, и да бъде оборудвано със система за обезопасяване на пътуващия, която да отговаря или на изискванията, определени в точка 3.8.2, или на тези, определени в точка 3.8.3 по-долу.
 В превозни средства, за които не се изисква да имат системи за обезопасяване на пътуващите, мястото за инвалидни колички трябва да бъде оборудвано със система за обезопасяване на пътуващия, която да отговаря на изискванията, определени в точка 3.8.2 или точка 3.8.3, или това място трябва да отговаря на изискванията, определени в точка 3.8.4 по-долу.
 3.8.2. Изисквания за статично изпитване при обърнати напред инвалидни колички:
 3.8.2.1. Всяко място за инвалидна количка трябва да бъде оборудвано със система за обезопасяване на пътуващия, която да бъде в състояние да задържа в неподвижно положение инвалидната количка и нейния ползвател.
 3.8.2.2. Системата за обезопасяване и нейните закрепвания трябва да бъдат проектирани да издържат сили, равни на тези, които се изискват за системите за обезопасяване на пътническите седалки и на пътуващите.
 3.8.2.3. Провежда се статично изпитване в съответствие със следните изисквания:
 3.8.2.3.1.
 посочените сили се прилагат върху самата система за обезопасяване на пътуващия поотделно в посока напред и назад;
 3.8.2.3.2.
 силата се прилага в продължение на не по-малко от 0,2 s;
 3.8.2.3.3.
 системата за обезопасяване трябва да може да издържи изпитването. Постоянни деформации, включително частично или пълно разкъсване на системата за обезопасяване, не се считат за неудовлетворяване на изпитването, ако системата е издържала натоварването с определената сила за определеното време. Където е приложимо, заключващото устройство, което дава възможност на инвалидната количка да напуска превозното средство, трябва да може да се задейства ръчно, след премахване на задвижващата сила.
 3.8.2.4. В посока напред, при отделни системи за обезопасяването на количка и обезопасяването на нейния ползвател
 3.8.2.4.1.
 За категория M2:
 3.8.2.4.1.1.
 1 110 ± 20 daN при използване на надбедрен колан; силата се прилага върху системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка в хоризонталната равнина на превозното средство в посока напред, ако системата за обезопасяване не е закрепена за пода на превозното средство. Ако системата за обезопасяване е закрепена за пода, силата се прилага под ъгъл 45 ° +/– 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част;
 3.8.2.4.1.2.
 675 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, върху надбедрената част от колана, и 675 ± 20 daN в


text:
хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, върху торсовата част от колана, в случай на 3-точков колан;
 3.8.2.4.1.3.
 1 715 ± 20 daN под ъгъл 45 ° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.2.4.1.4.
 силите се прилагат едновременно.
 3.8.2.4.2.
 За категория M3:
 3.8.2.4.2.1.
 740 daN ± 20 daN при използване на надбедрен колан; силата се прилага върху системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка в хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, ако системата за обезопасяване не е закрепена за пода на превозното средство. Ако системата за обезопасяване е закрепена за пода, силата се прилага под ъгъл 45 ° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част;
 3.8.2.4.2.2.
 450 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част върху надбедрената част от колана и 450 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част върху торсовата част от колана, в случай на 3-точков колан;
 3.8.2.4.2.3.
 1 130 ± 20 daN под ъгъл 45 ° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част върху системата за обездвижване на инвалидната количка;
 3.8.2.4.2.4.
 силите се прилагат едновременно.
 3.8.2.5. В посока напред, при комбинирана система за обезопасяване на инвалидна количка и нейния ползвател.
 3.8.2.5.1.
 За категория M2:
 3.8.2.5.1.1.
 1 110 ± 20 daN под ъгъл 45° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка, при използване на надбедрен колан;
 3.8.2.5.1.2.
 675 ± 20 daN под ъгъл 45 ° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, върху надбедрената част от колана, и 675 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната част на превозното средство, върху торсовата част от колана, в случай на 3-точков колан;
 3.8.2.5.1.3.
 1 715 ± 20 daN под ъгъл 45 ° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.2.5.1.4.
 силите се прилагат едновременно.
 3.8.2.5.2.
 За категория M3:
 3.8.2.5.2.1.
 740 ± 20 daN под ъгъл 45° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка, при използване на надбедрен колан;
 3.8.2.5.2.2.
 450 ± 20 daN под ъгъл 45 ° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, върху надбедрената част от колана, и 450 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната част на превозното средство, върху торсовата част от колана, в случай на 3-точков колан;
 3.8.2.5.2.3.
 1 130 ± 20 daN под ъгъл 45 ° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на


text:
превозното средство и в посока към предната му част върху системата за обездвижване на инвалидната количка;
 3.8.2.5.2.4.
 силите се прилагат едновременно.
 3.8.2.6. В посока към задната част:
 3.8.2.6.1.
 810 ± 20 daN под ъгъл 45 ° ± 10 ° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.2.7. При всички случаи силите трябва да бъдат прилагани към системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка посредством теглително устройство, което да е подходящо за типа колан, както е посочено в Правило No 14.
 3.8.3. При инвалидни колички в посока напред — смесени изисквания за изпитване
 3.8.3.1. Мястото за инвалидни колички се оборудва със система за обезопасяване, подходяща за инвалидни колички с общо предназначение, и трябва да позволява превоз на инвалидна количка и нейния ползвател, разположен с лице по посока на движението на превозното средство.
 3.8.3.2. Мястото за инвалидни колички се оборудва със система за обезопасяване на ползвателите на инвалидни колички, която има най-малко две точки на закрепване и ограничител за таза (надбедрен колан), проектиран и изработен от компоненти, предвидени да функционират по подобен начин като компонентите на предпазен колан, който е в съответствие с Правило No 16.
 3.8.3.3. Всяка система за обезопасяване, монтирана на мястото за инвалидни колички, трябва да може лесно да се освобождава в аварийна ситуация.
 3.8.3.4. Всяка система за обезопасяване на инвалидна количка трябва или:
 3.8.3.4.1.
 да съответства на изискванията за динамично изпитване, посочени в точка 3.8.2.8, и да е надеждно закрепена към предвидените за това елементи на превозното средство, като удовлетворява изискванията по отношение на статичното изпитване от точка 3.8.3.6 по-долу; или
 3.8.3.4.2.
 да е надеждно закрепена към предвидените за целта елементи на превозното средство, така че комбинацията от обезопасяващи и закрепващи елементи да изпълнява изискванията на точка 3.8.3.8.
 3.8.3.5. Всяко обезопасяване на ползвател на инвалидна количка трябва или:
 3.8.3.5.1.
 да съответства на изискванията за динамично изпитване, посочени в точка 3.8.3.9, и да е надеждно закрепено към предвидените за това елементи на превозното средство, като удовлетворява изискванията по отношение на статичното изпитване от точка 3.8.3.6 по-долу; или
 3.8.3.5.2.
 да е надеждно закрепено към предвидените за целта елементи на превозното средство, така че комбинацията от обезопасяващи и закрепващи елементи да удовлетворява изискванията по отношение на динамичното изпитване, посочени в точка 3.8.3.9, когато закрепването към предвидените за това елементи съответства на точка 3.8.3.6.7.
 3.8.3.6. Провежда се статично изпитване върху точките на закрепване както на системата за обезопасяване на инвалидната количката, така и на системата за обезопасяване на ползвателя в съответствие със следните изисквания:
 3.8.3.6.1.
 силите, определени в точка 3.8.3.7 по-долу, трябва да се прилагат чрез устройство, което възпроизвежда геометричните характеристики на системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.3.6.2.
 силите, определени в точка 3.8.3.7.3 по-долу, трябва да се прилагат с помощта на устройство, което възпроизвежда геометричните характеристики на системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка с помощта на теглително устройство, както е описано в Правило No 14;
 3.8.3.6.3.
 силите, определени в точка 3.8.3.6.1 по-горе и в точка 3.8.3.6.2, трябва да се прилагат едновременно в посока към предната


text:
част и под ъгъл 10 ° ± 5 ° над хоризонталната равнина;
 3.8.3.6.4.
 силите, определени в точка 3.8.3.6.1 по-горе, трябва да се прилагат в посока към задната част и под ъгъл 10 ° ± 5 ° над хоризонталната равнина;
 3.8.3.6.5.
 силите трябва да се приложат възможно най-бързо по вертикалната осева линия на мястото за инвалидни колички; и
 3.8.3.6.6.
 силата трябва да се прилага в продължение на не по-малко от 0,2 s;
 3.8.3.6.7.
 изпитването се провежда върху представителна за конструкцията на превозното средство част, заедно с всяко приспособление, поставено в превозното средство, което е вероятно да допринася за якостта или устойчивостта на конструкцията.
 3.8.3.7. Силите, посочени в точка 3.8.3.6 по-горе, са:
 3.8.3.7.1.
 в случай на елементи за закрепване, предназначени за системи за обезопасяване на инвалидни колички, монтирани на превозно средство от категория М2:
 3.8.3.7.1.1.
 1 110 ± 20 daN, приложена в надлъжната равнина на превозното средство по посока към предната му част на височина, не по-малка от 200 mm и не по-голяма от 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода на пространството за инвалидни колички, и
 3.8.3.7.1.2.
 550 ± 20 daN, приложена в надлъжната равнина на превозното средство по посока към предната му част на височина, не по-малка от 200 mm и не по-голяма от 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода на пространството за инвалидни колички;
 3.8.3.7.2.
 в случай на елементи за закрепване, предназначени за системи за обезопасяване на инвалидни колички, монтирани на превозно средство от категория М3:
 3.8.3.7.2.1.
 740 ± 20 daN, приложена в надлъжната равнина на превозното средство по посока към предната му част на височина, не по-малка от 200 mm и не по-голяма от 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода на пространството за инвалидни колички, и
 3.8.3.7.2.2.
 370 ± 20 daN, приложена в надлъжната равнина на превозното средство по посока към предната му част на височина, не по-малка от 200 mm и не по-голяма от 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода на пространството за инвалидни колички;
 3.8.3.7.3.
 в случай на елементи за закрепване на системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка, силите трябва да бъдат в съответствие с изискванията на Правило No 14. Силите трябва да се прилагат с помощта на теглително устройство, което да бъде подходящо за типа колан, както е посочено в Правило No 14.
 3.8.3.8. Системата за обезопасяване на инвалидната количка се подлага на динамично изпитване, провеждано в съответствие със следните изисквания:
 3.8.3.8.1.
 представителна изпитвателна инвалидна количка с маса 85 kg, се подлага при скорост от 48—50 km/h и докато достигне състояние на покой на въздействието на забавящ импулс:
 3.8.3.8.1.1.
 превишаващ 20 g по посока към предната част при обща продължителност най-малко 0,015 секунди;
 3.8.3.8.1.2.
 превишаващ 15 g по посока към предната част при обща продължителност най-малко 0,04 секунди;
 3.8.3.8.1.3.
 с продължителност над 0,075 секунди;
 3.8.3.8.1.4.
 непревишаващ 28 g и продължителност, не по-голяма от 0,08 секунди;
 3.8.3.8.1.5.
 с продължителност, не по-голяма от 0,12 секунди, и
 3.8.3.8.2.
 представителна изпитвателна инвалидна количка с маса 85 kg, се подлага при скорост от 48—50 km/h и докато достигне състояние на покой


text:
на въздействието на забавящ импулс:
 3.8.3.8.2.1.
 превишаващ 5 g, по посока към задната част при обща продължителност най-малко 0,015 секунди;
 3.8.3.8.2.2.
 непревишаващ 8 g, по посока към задната част с продължителност, не по-голяма от 0,02 секунди;
 3.8.3.8.3.
 изпитването от точка 3.8.2.8.2 по-горе не трябва да се провежда, ако в посоките напред и назад се използват едни и същи ограничители или ако е било проведено еквивалентно изпитване;
 3.8.3.8.4.
 за горното изпитване, системата за обезопасяване на инвалидна количка се закрепва или към:
 3.8.3.8.4.1.
 елементите за закрепване, поставени на изпитвателния стенд, който отговаря на геометричните характеристики на елементите за закрепване в превозното средство, за което е предназначена системата за обезопасяване, или
 3.8.3.8.4.2.
 елементите за закрепване, образуващи част от представителен за превозното средство отрязък, за който е предназначена системата за обезопасяване, трябва да са настроени, както е описано в точка 3.8.3.6.7 по-горе.
 3.8.3.9. Обезопасяването за ползвателя на инвалидна количка трябва да отговаря на изпитвателните изисквания, определени в Правило No 16, или на изпитвания, еквивалентни на изпитването със забавящ импулс от точка 3.8.2.8.1 по-горе. Счита се, че предпазният колан за седалка, одобрен и носещ маркировка за одобрение в съответствие с Правило No 16, отговаря на изискванията.
 3.8.3.10. Счита се, че изпитването съгласно точки 3.8.3.6, 3.8.3.8 или 3.8.3.9 по-горе не е издържано, освен ако са изпълнени следните условия:
 3.8.3.10.1.
 никоя част от системата не е повредена или не се е отделила от своите елементи за закрепване или от превозното средство по време на изпитването;
 3.8.3.10.2.
 механизмите за освобождаване на инвалидната количка и ползвателя, могат да извършват освобождаването след завършване на изпитването;
 3.8.3.10.3.
 по време на изпитването съгласно точка 3.8.3.8 по-горе инвалидната количка не се е придвижила повече от 200 mm в надлъжната равнина на превозното средство;
 3.8.3.10.4.
 след завършване на изпитването никоя част от системата не е деформирана до такава степен, че да може да причини телесни повреди поради наличието на остри ръбове или други издадености.
 3.8.3.11. Инструкциите за използване трябва да са ясно обозначени в близост до нея.
 3.8.4. Изисквания относно статичното изпитване на инвалидни колички, обърнати към задната част на превозното средство:
 3.8.4.1. превозни средства, в които не се изисква да има монтирани системи за обезопасяване на пътуващите, могат, като алтернатива на предвиденото в точка 3.8.2 или точка 3.8.3 по-горе, да разполагат с място за инвалидни колички, което да предвижда ползвателят на инвалидна количка да пътува с количката необезопасен, с лице към задната част на превозното средство, опрян в опора или облегалка, в съответствие със следните условия:
 3.8.4.1.1.
 една от надлъжните страни на пространството за инвалидни колички трябва да стига до страна или стена на превозното средство или до преграда;
 3.8.4.1.2.
 трябва да има осигурена опора или облегалка, перпендикулярна на надлъжната ос на превозното средство, в предния край на мястото за инвалидна количка;
 3.8.4.1.3.
 опората или облегалката трябва да е конструирана така, че колелата или задната част на количката да се опират в опората или облегалката с цел предотвратяване преобръщането на инвалидната количка, и трябва да отговарят на предвиденото в точка 3.8.5 по-долу;
 3.8.4.1.4.
 върху страната или стената на превозно средство или негово отделение


text:
се монтира парапет или ръкохватка, така че ползвателят на инвалидната количка да може лесно да се хваща за него/нея. Този парапет може да се издава над вертикалната проекция на мястото за инвалидната количка с не повече от 90 mm и то на височина, не по-малка от 850 mm над пода на мястото за инвалидни колички;
 3.8.4.1.5.
 откъм противоположната страна на мястото за инвалидна количка трябва да е монтиран подвижен парапет или аналогично неподвижно устройство, което да ограничава всяко странично изместване на инвалидната количка и да позволява на ползвателя на количката лесно да се хваща за него;
 3.8.4.1.6.
 в непосредствена близост до мястото за инвалидни колички трябва да бъде монтиран знак със следния надпис:
 „Това пространство е запазено за инвалидна количка. Инвалидната количка трябва да бъде обърната към задната страна на превозното средство, подпряна в опората или облегалката и със задействани спирачки“.
 Предвиденото в точка 7.6.11.4 от приложение 3 се прилага към всички използвани текстови обозначения.
 3.8.5. Изисквания към облегалката и опората
 3.8.5.1. Облегалка, монтирана на мястото за инвалидна количка в съответствие с точка 3.8.4, трябва да бъде монтирана перпендикулярно на надлъжната ос на превозното средство и трябва да може да поема в продължение на най-малко 1,5 секунди натоварване от 250 ± 20 daN, приложено от блок с размери 200 mm × 200 mm, в хоризонталната равнина на превозното средство, по посока напред на превозното средство, към центъра на тапицираната повърхност на облегалката на височина най-малко 600 mm и най-много 800 mm, измерено вертикално от нивото на пода на мястото за инвалидни колички. Облегалката не трябва да се отклонява с повече от 100 mm или да получава трайна деформация или повреда.
 3.8.5.2. Опората, монтирана в пространството за инвалидни колички в съответствие с точка 3.8.4, трябва да бъде монтирана перпендикулярно на надлъжната ос на превозното средство и трябва да може да издържа сила 250 ± 20 daN, приложена към центъра на опората за най-малко 1,5 секунди в хоризонталната равнина на превозното средство в посока напред на превозното средство, в средата на опората. Опората не бива да се отклонява на повече от 100 mm или да получава трайна деформация или повреда.
 3.8.6. Пример за облегалка, която отговаря на изискванията на точка 3.8.4.1.3 (вж. приложение 4, фигура 29).
 3.8.6.1. Долният край на облегалката трябва да бъде на височина най-малко 350 mm и най-много 480 mm, измерени вертикално от нивото на пода в пространството за инвалидни колички.
 3.8.6.2. Горният край на облегалката трябва да бъде на височина най-малко 1 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода в пространството за инвалидни колички.
 3.8.6.3. Облегалката трябва да има широчина от:
 3.8.6.3.1.
 най-малко 270 mm и най-много 420 mm до височина 830 mm, измерена вертикално от нивото на пода в пространството за инвалидни колички, и
 3.8.6.3.2.
 най-малко 270 mm и най-много 300 mm при височини, надвишаващи 830 mm, измерени вертикално от нивото на пода в пространството за инвалидни колички.
 3.8.6.4. Облегалката трябва да се монтира под ъгъл най-малко 4 градуса и най-много 8 градуса спрямо вертикалата като долният край на облегалката трябва да е разположен по-близо до


text:
задната част на превозното средство отколкото горния край.
 3.8.6.5. Тапицираната повърхност на облегалката трябва да оформя една непрекъсната равнина.
 3.8.6.6. Тапицираната повърхност на облегалката трябва да преминава през всяка точка на въображаема вертикална равнина, разположена най-малко на 100 mm и най-много на 120 mm зад предния край на пространството за инвалидни колички, измерено хоризонтално, както и най-малко на 830 mm и най-много на 870 mm, измерено вертикално от нивото на пода на пространството.
 3.9. Органи за управление на врата
 3.9.1. Ако вратата, посочена в точка 3.6, е оборудвана с органи за управление за използване при нормални условия, тези органи за управление:
 3.9.1.1.
 в случай на външни органи за управление, те трябва да са разположени върху или в непосредствена близост до тази врата на височина между 850 mm и 1 300 mm от земната повърхност и най-много на 900 mm от вратата, и
 3.9.1.2.
 в случай на вътрешни органи за управление в превозни средства от клас I, II и III, те трябва да са разположени върху или в непосредствена близост до тази врата на височина между 850 mm и 1 300 mm от горната повърхност на пода, която е най-близка до органа за управление, и на не повече от 900 mm във всякаква посока от отвора на вратата.
 3.10. Разпоредби за настаняване на (разгънати сгъваеми) детски колички
 3.10.1. Специално пространство се предоставя за разполагане на поне една (разгъната сгъваема) детска количка.
 3.10.2. Площта за (разгъната сгъваема) детска количка трябва да е с размери, не по-малки от 750 mm на широчина и 1 300 mm на дължина. Надлъжната равнина на площта трябва да бъде успоредна на надлъжната равнина на превозното средство, а подовата му повърхност трябва да изключва възможността от плъзгане.
 3.10.3. Достъпът до местата за (сгъваеми) детски колички се предоставя в съответствие със следните разпоредби:
 3.10.3.1.
 Трябва да е възможно една (разгъната сгъваема) детска количка да се придвижва свободно и лесно от външната страна на превозното средство през поне една от вратите за пътници до специалните площи за целта.
 3.10.3.1.1.
 Под „придвижва свободно и лесно“ се разбира, че:
 а)
 има достатъчно пространство, за да се маневрира с детска количка;
 б)
 няма стъпала, пролуки или опори, които биха представлявали препятствие за свободното придвижване на (сгъваема) детска количка.
 3.10.4. Площта трябва да бъде обозначена с пиктограмата, показана в приложение 4, фигура 23 C.
 3.10.4.1.
 Същата пиктограма се поставя на близката предна страна на превозното средство и в близост до съответната врата, осигуряваща достъп до площта за детски колички.
 3.10.5. Следните изисквания се прилагат за стабилността на разгънатата детска количка:
 3.10.5.1.
 една от надлъжните страни на пространството за детски колички трябва да стига до страна или стена на превозното средство или до преграда;
 3.10.5.2.
 трябва да има осигурена опора или облегалка, перпендикулярна на надлъжната ос на превозното средство, в предния край на мястото за детски колички;
 3.10.5.3.
 опората или облегалката трябва да бъдат проектирани така, че да предотвратяват преобръщането на детската количка и трябва да съответстват на изискванията от точка 3.8.5 по-горе;
 3.10.5.4.
 върху страната или стената на превозно средство или негово отделение се


text:
монтира парапет или ръкохватка, така че придружаващото лице да може лесно да се хваща за него/нея. Този парапет не бива да се издава над вертикалната проекция на пространството за детска количка или разгърната сгъваема детска количка на повече от 90 mm и то само на височина, не по-малка от 850 mm над пода на пространството за разполагане на (сгъваеми) детски колички;
 3.10.5.5.
 откъм противоположната страна на пространството за разполагане на (сгъваеми) детски колички се монтира подвижен парапет или аналогично неподвижно устройство с цел да се ограничи всяко странично изместване на детската количка.
 3.10.6. Площта трябва да е снабдена със специален орган за управление (напр. бутон), който да позволява на пътника с (разгъната сгъваема) детска количка да сигнализира, че превозното средство трябва да спре на следващата автобусна спирка. Прилагат се основните изисквания от точка 7.7.9.1 от приложение 3.
 3.10.7. Органът за управление трябва да бъде обозначен с пиктограмата, представена на фигура 23 В от приложение 4. Размерите на пиктограмата може да бъдат намалени, ако е необходимо.
 3.10.8. Площта за разполагане на разгъната детска количка може да граничи с мястото за инвалидна количка и да се разполага в неговото продължение. Навлизания на междинни прегради за осигуряване на място за захващане на правостоящи пътници, могат да бъдат допуснати, при условие че е спазено изискването от точка 3.10.3. от настоящото приложение.
 3.10.9. Допълнителни площи за инвалидни колички могат да се комбинират с пространството за настаняване на разгънати детски колички, при условие че са спазени съответните изисквания. В такъв случай площта трябва да е обозначена с прикрепени в нея или край нея знаци със следния текст (или с еквивалентен текст или пиктограма):
 „Моля, предоставяйте това място на ползватели на инвалидна количка“.
 3.11. Разпоредби по отношение на приспособленията за подпомагане на качването
 3.11.1. Общи изисквания:
 3.11.1.1.
 Органите за управление, които задействат приспособленията за подпомагане на качването, трябва да бъдат ясно обозначени като такива. Разгънатото или свитото положение на помощното средство за качване се указва на водача посредством индикатор.
 3.11.1.2.
 В случай на повреда на предпазно устройство, подемниците, рампите и подпорните системи не трябва да могат да функционират, освен ако могат безопасно да бъдат задействани ръчно. Типът и местоположението на съответния механизъм за действие в аварийни ситуации трябва да бъдат ясно обозначени. При прекъсване на захранването подемниците и рампите трябва да могат да работят ръчно.
 3.11.1.3.
 Достъпът до една от обслужващите врати или аварийните врати на превозно средство може да бъде блокиран от приспособление за подпомагане на качването, при условие че са изпълнени следните две условия както от вътрешната, така и от външната страна на превозното средство:
 3.11.1.3.1.
 Приспособлението за подпомагане на качването не възпрепятства достъпа до дръжката или друго приспособление за отваряне на вратата.
 3.11.1.3.2.
 Приспособлението за подпомагане на качването може лесно да бъде преместено, за да освободи достъпа до вратата в аварийна ситуация.
 3.11.2. Система за накланяне с цел улесняване на качването
 3.11.2.1. Системата за накланяне с цел улесняване на качването трябва да се задейства с помощта на превключвател.
 3.11.2.2. Всеки орган за управление, който задейства спускането или повдигането на която и да е част


text:
или на цялата каросерия спрямо пътното платно, трябва да бъде ясно обозначен и да бъде пряко управляван от водача.
 3.11.2.3. Процесът на спускане трябва да може да бъде спиран и посоката на движение да бъде незабавно обръщана с помощта на орган за управление, разположен в близост както до водача, когато той заема седящо положение в кабината, така и в близост до всички останали органи за задействане, осигуряващи функционирането на системата за накланяне с цел улесняване на качването.
 3.11.2.4. Монтирана на превозното средство система за накланяне с цел улесняване на качването, не трябва да позволява движение на превозното средство със скорост по-голяма от 5 km/h, когато то е спуснато под обичайното за нормално движение ниво.
 3.11.3. Подемник
 3.11.3.1. Общи разпоредби
 3.11.3.1.1. Подемниците трябва да могат да бъдат задействани единствено, когато превозното средство е неподвижно. Трябва да се предотвратява всяко движение на платформата, докато не бъде задействано или автоматично не сработи устройството, което предпазва инвалидната количка от изпадане.
 3.11.3.1.2. Платформата на подемника трябва да бъде с широчина, не по-малка от 800 mm, и дължина, не по-малка от 1 200 mm, и да има товароподемност не по-малка от 300 kg.
 3.11.3.2. Допълнителни технически изисквания по отношение на подемниците с механизирано задвижване
 3.11.3.2.1. Органът за управление трябва да е проектиран по такъв начин, че ако бъде освободен, той автоматично да се връща в изключено положение. Същевременно той трябва да позволява движението на подемника да бъде незабавно преустановявано, както и възможност подемникът да бъде задвижван във всяка посока.
 3.11.3.2.2. Предпазното устройство (например, реверсивен механизъм) трябва да обхваща участъците, които са недостъпни за наблюдение от управляващото подемника лице и в които съществува риск обекти да бъдат захванати или смачкани от движещия се подемник.
 3.11.3.2.3. В случай че едно от тези предпазни устройства се задейства, движението на подемника трябва да се преустанови незабавно и да започне движение в обратна посока.
 3.11.3.3. Действие на подемниците с механизирано задвижване
 3.11.3.3.1. Когато подемникът е към обслужваща врата, разположена в полето на директна видимост на водача на превозното средство, подемникът може да се управлява от водача, когато е в седящо положение.
 3.11.3.3.2. Във всички останали случаи органите за управление трябва да са в близост до подемника. Те трябва да могат да се активират или дезактивират само от водача и от неговото седящо положение.
 3.11.3.4. Подемници с ръчно задвижване
 3.11.3.4.1. Подемникът трябва да бъде проектиран така, че да може да се задейства от разположени в близост до него органи за управление.
 3.11.3.4.2. Подемникът трябва да бъде проектиран така, че за неговото задействане да не се налага прилагането на прекомерно големи усилия.
 3.11.4. Рампа
 3.11.4.1. Общи разпоредби
 3.11.4.1.1. Рампата трябва да може да бъде задействана само когато превозното средство е неподвижно.
 3.11.4.1.2. Външните ръбове трябва да бъдат закръглени с радиус не по-малък от 2,5 mm. Външните ъгли трябва да бъдат закръглени с радиус не по-малък от 5 mm.
 3.11.4.1.3. Полезната повърхност на рампата трябва да бъде с широчина най-малко 800 mm. Наклонът на рампата, когато тя е изнесена или опряна върху бордюр с височина 150 mm, не трябва да бъде по-голям от 12


text:
%. Наклонът на рампата, когато тя е изнесена или опряна върху земната повърхност, не трябва да бъде по-голям от 36 %. За провеждането на това изпитване може да се използва система за накланяне с цел улесняване на качването.
 3.11.4.1.4. Всяка рампа, която в положение на готовност за използване има дължина, по-голяма от 1 200 mm, трябва да бъде снабдена с приспособление, което предпазва инвалидната количка от падане през страничния ръб на рампата.
 3.11.4.1.5. Всяка рампа трябва да може да функционира безопасно при товар от 300 kg.
 3.11.4.1.6. Външните ръбове на повърхността на рампата за ползване от инвалидни колички трябва да бъдат ясно обозначени с цветна лента, широка от 45 до 55 mm, която визуално се отличава от останалата повърхност на рампата. Цветната лента трябва да е разположена по дължината на най-външния ръб и по протежението на двата ръба, които са успоредни на посоката на движение на инвалидната количка.
 Допуска се обозначаване на всяка рискова посока или участък, в който част от повърхността на рампата представлява и част от стъпало.
 3.11.4.1.7. Преносимата рампа трябва да бъде безопасна, когато е готова за използване. За преносимата рампа трябва да има удобно място, където да се прибира безопасно и да бъде достъпна за употреба.
 3.11.4.2. Режими на работа
 3.11.4.2.1. Изнасянето и прибирането на рампата може да се извършва или ръчно, или чрез механизирано задвижване.
 3.11.4.3. Допълнителни технически изисквания към рампите с механизирано задвижване
 3.11.4.3.1. Изнасянето и прибирането на рампата трябва да бъде указвано от мигащи жълти светлини и звуков сигнал.
 3.11.4.3.2. За изнасяне и прибиране на рампата, което може да създаде риск от нараняване, трябва да бъде предвидено предпазно устройство (или устройства).
 3.11.4.3.3. Тези предпазни устройства трябва да спират движението на рампата, когато тя е подложена на средна противодействаща сила, ненадвишаваща 150 N. Максималната сила може да е по-голяма от 150 N за кратък период от време, при условие че не надвишава 300 N. Измерването на въпросната сила може да се извърши по различни начини, стига те да са приемливи за органа по одобрение на типа. Насоки за измерване на противодействащата сила са дадени в приложение 6 към настоящото правило.
 3.11.4.3.4. Хоризонталното движение на рампата се преустановява, когато е натоварена с товар от 15 kg.
 3.11.4.4. Управление на рампите с механизирано задвижване
 3.11.4.4.1. Рампата може да бъде управлявана от водача, когато е в седящо положение, ако водачът има подходяща видимост към рампата, която е достатъчна да контролира нейното изнасяне и ползване, така че да гарантира безопасността на пътниците. Това изискване може да се изпълни чрез подходящи устройства за непряко виждане.
 3.11.4.4.2. Във всички останали случаи органите за управление трябва да са в близост до рампата. Те трябва да могат да се задействат или изключват само от водача и от неговото седящо положение.
 3.11.4.5. Управление на ръчно привеждана в движение рампа
 3.11.4.5.1. Рампата трябва да е проектирана така, че за нейното управление да не се налага прилагането на прекомерно големи усилия.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9
 (Запазено)
 ПРИЛОЖЕНИЕ 10
 Одобрение на типа на отделен технически възел и одобрение на типа на превозно средство, оборудвано с каросерия, която вече


text:
е била одобрена като отделен технически възел
 1. ОДОБРЕНИЕ НА ТИПА НА ОТДЕЛЕН ТЕХНИЧЕСКИ ВЪЗЕЛ
 1.1. За да получи одобрение на типа за каросерията на превозно средство като отделен технически възел съгласно настоящото правило, производителят трябва да докаже по удовлетворителен за органа по одобрение на типа начин, че са изпълнени условията, обявени от него. Останалите условия от настоящото правило трябва да са изпълнени и доказани в съответствие с точка 2 по-долу.
 1.2. Одобрение може да бъде издадено при условията, на които следва да отговаря комплектованото превозно средство (като например, характеристиките на подходящо шаси, ограничения за използването или монтажа), като тези ограничения се вписват в сертификата за одобрение.
 1.3. Всички такива условия трябва да се съобщават в подходяща форма на купувача на каросерията за превозно средство или на производителя, участващ в следващ етап на изграждане на превозното средство.
 2. ОДОБРЕНИЕ НА ТИПА НА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО, ОБОРУДВАНО С КАРОСЕРИЯ, КОЯТО ВЕЧЕ Е ОДОБРЕНА КАТО ОТДЕЛЕН ТЕХНИЧЕСКИ ВЪЗЕЛ
 2.1. С оглед издаване на одобрение на типа съгласно настоящото правило за превозно средство, оборудвано с каросерия, която вече е била одобрена като отделен технически възел, производителят трябва да докаже по удовлетворителен за органа по одобрение на типа начин, че е постигнато съответствие с изискванията по настоящото правило, които не са били изпълнени и доказани съгласно точка 1 по-горе, като вземе предвид всички предходни одобрения на типа, издадени за некомплектованото превозно средство.
 2.2. Всички изисквания, установени съгласно точка 1.2 по-горе, трябва да са изпълнени.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 11
 МАСИ И РАЗМЕРИ
 1. НАСТОЯЩОТО ПРИЛОЖЕНИЕ СЕ ПРИЛАГА ЗА МАСИТЕ И РАЗМЕРИТЕ НА МОТОРНИ ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ОТ КАТЕГОРИИ M2 И M3, ДОКОЛКОТО ТЕ СА НЕОБХОДИМИ ПРИ ОДОБРЕНИЕТО НА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО ПО ОТНОШЕНИЕ НА НЕГОВАТА ОБЩА КОНСТРУКЦИЯ.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 По смисъла на настоящото приложение:
 2.1.
 „Група оси“ означава оси, които са част от талига. Група от две оси се нарича тандем, а група от три оси — триосна талига. Условно единичната ос се счита като група от една ос.
 2.2.
 „Размери на превозно средство“ означава размерите на превозното средство, въз основа на неговата конструкция, както са обявени от производителя.
 2.2.1.
 „Дължина на превозно средство“ означава размер, който се измерва съгласно стандарт ISO 612-1978, термин No 6.1.
 В допълнение към разпоредбите на този стандарт, когато се измерва дължината на превозно средство, не трябва да се вземат предвид следните устройства:
 а)
 стъклочистачка и устройство за измиване;
 б)
 предни или задни табели с регистрационни номера;
 в)
 митнически пломби и техните защити;
 г)
 устройства за закрепване на брезент техните защити;
 д)
 оборудване за осветяване;
 е)
 огледала и други устройства за непряка видимост;
 ж)
 помощни средства за наблюдение;
 з)
 смукателни тръби за въздух;
 и)
 задни габаритни светлини и разглобяеми конструкции;
 й)
 стъпала за достъп и ръкохватки;
 к)
 гумени уплътнения и подобно оборудване;
 л)
 подемни платформи, рампи за достъп и подобно оборудване в готовност за движение с размери, ненадвишаващи 300 mm, при условие че не се увеличава товароподемността на превозното средство;
 м)
 теглително-прикачни устройства за моторни превозни средства,
 н)
 подвижни пръти на токоприемници на превозни средства с електрозадвижване;
 о)
 външни слънчеви козирки.
 2.2.2.
 „Широчина на превозно


text:
средство“ е размер, който се измерва съгласно стандарт ISO 612-1978, термин No 6.2.
 В допълнение към разпоредбите на този стандарт, когато се измерва широчината на превозно средство, не се вземат предвид следните устройства:
 а)
 митнически пломби и техните защити;
 б)
 устройства за закрепване на брезент техните защити;
 в)
 индикаторни лампи за повреждане на гума;
 г)
 стърчащи гъвкави части срещу пръски;
 д)
 оборудване за осветяване;
 е)
 рампи за достъп в готовност за движение, подемни платформи и подобно оборудване в готовност за движение, при условие че не се подават на повече от 10 mm странично от превозното средство и ъглите на рампите, гледащи напред или назад, са закръглени с радиус не по-малък от 5 mm; ръбовете трябва да са закръглени с радиус на закръгление, не по-малък от 2,5 mm;
 ж)
 огледала и други устройства за непряка видимост;
 з)
 индикатори за налягане в гумите;
 и)
 прибиращи се стъпала;
 й)
 извитата част от стените на гумата непосредствено над точката на контакт със земната повърхност;
 к)
 помощни средства за наблюдение;
 л)
 прибиращи се странични направляващи устройства за градски и туристически автобуси, предвидени за използване в направляващите системи на автобус, ако не са прибрани;
 м)
 осветителни системи на вратите на превозните средства
 2.2.3.
 „Височина на превозно средство“ е размер, който се измерва съгласно стандарт ISO 612-1978, термин No 6.3.
 В допълнение към разпоредбите на този стандарт, когато се измерва височината на превозно средство, не се вземат предвид следните устройства:
 а)
 антени;
 б)
 пантографи или подвижни пръти на токоприемници в тяхното вдигнато положение.
 За превозни средства с устройство за повдигане на ос трябва да се вземе предвид ефектът на това устройство.
 2.3.
 „Технически допустима максимална маса на ос (m)“ е масата, съответстваща на максимално допустимия статичен вертикален товар, упражняван от оста върху повърхността на пътя, въз основа на конструкцията на превозното средство и на оста и както е обявено от производителя на превозното средство.
 2.4.
 „Технически допустима максимална маса на група оси (μ)“ е масата, съответстваща на максимално допустимия статичен вертикален товар, упражняван от група оси върху повърхността на пътя, въз основа както на конструкцията на превозното средство, така и на групата оси и както е обявено от производителя на превозното средство.
 2.5.
 „Теглена маса“ е общото натоварване упражнявано върху повърхността на пътя от оста (или осите) на тегленото моторно превозно средство (или средства).
 2.6.
 „Технически допустима максимална теглена маса (TM)“ е максималната теглена маса, обявена от производителя.
 2.7.
 „Технически допустима максимална маса при точката на свързване на превозно средство“ е масата, съответстваща на максимално допустимия статичен вертикален товар при точката на свързване, въз основа на конструкцията на превозното средство и/или теглително-прикачното устройство и както е обявена от производителя. По определение тази маса не включва масата на теглително-прикачното устройство на превозното средство.
 2.8.
 „Технически допустима максимална маса с товар на състава (MC)“ е общата маса на състава от превозно средство и ремарке(та), както е обявена от производителя.
 2.9.
 „Устройство за повдигане на ос“ е устройство, постоянно вградено в превозното средство с цел намаляване или увеличаване на натоварването на ос(и), съгласно условията за натоварване на превозното средство:
 а)


text:
или посредством повдигането на колелата от земната повърхност/свалянето им до земната повърхност;
 б)
 или без повдигане на колелата от земната повърхност (например при системи с въздушно окачване или други системи).
 Служи за намаляване на износването на гумите, когато превозното средство не е напълно натоварено, и/или за улесняване на пускането (потеглянето) върху хлъзгав терен на превозни средства или състави от превозни средства, посредством увеличаване натоварването на задвижващата ос.
 3. ИЗИСКВАНИЯ
 3.1. Измервания на масата на превозното средство в готовност за движение и нейното разпределение между осите
 Масата на превозното средство в готовност за движение и нейното разпределение между осите се измерват на представените превозни средства, в съответствие с точка 3.4 от настоящото правило, когато те са поставени в неподвижно положение с колелата насочени право напред. Ако измерените маси се различават с не повече от 3 % от масата, обявена от производителя за съответните технически конфигурации на типа, или с не повече от 5 %, ако превозното средство е от категория M2 и не превишава 3 500 kg, за целите на изискванията по-долу се използват масите в готовност за движение и тяхното разпределение върху осите, както са обявени от производителя. В противен случай трябва да се използват измерените маси и техническата служба може след това, ако е необходимо, да проведе допълнителни измервания върху превозни средства, различни от представените в съответствие с точка 3.4 от настоящото правило.
 3.2. Изчисления за разпределението на масата
 3.2.1. Изчислителна методика
 3.2.1.1. За целите на изчисленията за разпределение на масата, установени от тук нататък, производителят трябва да предостави на техническата служба, натоварена с изпитванията, информация (в таблична или друга подходяща форма), необходима, за да се определи за всяка техническа конфигурация, в рамките на типа превозно средство, съответната технически допустима максимална маса с товар на превозното средство, технически допустимите максимални маси върху осите или групите от оси, технически допустимата максимална теглена маса и технически допустимата максимална маса с товар на състава.
 3.2.1.2. Провеждат се съответни изчисления, за да се гарантира, че са изпълнени следните изисквания за всяка техническа конфигурация в рамките на типа. За тази цел изчисленията могат да бъдат ограничени до най-неблагоприятните случаи.
 3.2.1.3. В следните изисквания с обозначенията M, mi, μj, TM и MC се определят съответно следните параметри, за които трябва да се изпълнят изискванията от точка 3.2 по-горе:
 M
 =
 технически допустимата максимална маса с товар на превозното средство;
 mi
 =
 технически допустимата максимална маса върху оста, обозначена с „i“, където „i“ се мени от 1 до общия брой оси на превозното средство;
 μj
 =
 технически допустимата максимална маса на самостоятелната ос или групата от оси, обозначена с „j“, където „j“ се мени от 1 до общия брой самостоятелни оси и групи от оси;
 TM
 =
 технически допустимата максимална теглена маса, и
 MC
 =
 технически допустимата максимална маса с товар на състав от превозни средства.
 3.2.1.4. При самостоятелна ос, обозначена с „i“ като една ос и с „j“ като група от оси, по определение важи mi = μj.
 3.2.1.5. При превозни средства, снабдени с подходящи за натоварване оси, изчисленията, изисквани от точка 3.2.1.2 по-горе, трябва


text:
да се извършат при окачване на осите, натоварено като при нормална работна конфигурация. В случай на превозни средства със сменяеми оси, изчисленията, изисквани по точка 3.2.1.2 по-горе, трябва да се извършат при свалени оси.
 3.2.1.6. За групи от оси производителят трябва да покаже законите на разпределяне между осите на общата маса, приложена върху групата (например, като посочи формулата на разпределение или като покаже графики за разпределението).
 3.2.2. Ограничения на товари
 3.2.2.1. Сумата от масите mi не трябва да бъде по-малка от масата M.
 3.2.2.2. За всяка група оси, обозначена с „j“, сумата от масите mi върху нейните оси не трябва да бъде по-малка от масата μj. Освен това, никоя от масите mi не трябва да бъде по-малка от частта от μj, която приложена върху оста „i“, както е определено от законите за разпределяне на масата за тази група оси.
 3.2.2.3. Сумата от масите μj не трябва да бъде по-малка от масата M.
 3.2.2.4. MC не трябва да надвишава M + TM.
 3.2.3. Условия на натоварване
 3.2.3.1. Масата на превозното средство в готовност за движение, плюс масата Q, умножена по броя на седящите и правостоящи пътници, плюс масите WP, B и BX, както са посочени в точка 3.2.3.2.1 по-долу, плюс технически допустимата максимална маса в точката на свързване, ако има монтирано от производителя теглително-прикачно устройство, не трябва да надвишава масата M.
 3.2.3.2. Когато превозното средство в готовност за движение е натоварено, както е посочено в точка 3.2.3.2.1 по-долу, масата, съответстваща на натоварването на всяка ос, не трябва да надвишава масата mi на всяка ос, а масата, съответстваща на натоварването на всяка самостоятелна ос или група от оси, не трябва да надвишава масата μj за тази група от оси. Освен това, масата съответстваща на натоварването на задвижващата ос или сумата от масите, съответстваща на натоварванията на задвижващите оси, трябва да е най-малко 25 % от M.
 3.2.3.2.1. Превозното средство в работно състояние е натоварено с: маса, съответстваща на броя P на седящите пътници с маса Q; маса, съответстваща на броя SP на правостоящите пътници с маса Q, равномерно разпределена върху площта S1, която е на разположение на правостоящите пътници; при необходимост — маса WP, равномерно разпределена по всички площи за инвалидни колички; маса, равна на B (kg), равномерно разпределена в отделението за багаж; маса, равна на BX (kg), равномерно разпределена върху покрива, оборудван да пренася багаж, където:
 P е броят на седящите пътници.
 S1 е площта за правостоящи пътници. При превозни средства от класове III или B, S1 = 0.
 SP, обявена от производителя, не трябва да надхвърля стойността S1/SSp, където Ssp е обичайното пространство, предвидено за един правостоящ пътник, посочено в таблицата по-долу.
 WP (kg), е броят на местата за инвалидни колички, умножен по 250 kg (маса, представляваща масата на инвалидната количка и ползвателя).
 B (kg), обявена от производителя, трябва да има числена стойност, не по-малка от 100 × V. Тази стойност трябва да включва отделенията за багаж или полици, които могат да бъдат прикрепени отвън на превозното средство.
 V е общият обем на отделенията за багаж в m3. Когато се


text:
одобрява превозно средство от клас I или A, обемът на отделенията за багаж в превозното средство, достъпни само отвън, се пренебрегва.
 Обявената от производителя стойност ВX трябва да е не по-малка от 75 kg/m2.
 Превозни средства на два етажа не се оборудват за пренасяне на багаж на покрива и следователно стойността BX за превозни средства на два етажа е равна на нула.
 Стойностите Q и SSp са определени в следната таблица:
 Клас на превозно средство
 Q (kg) — маса на един пътник
 Ssp (m2/пътник) — обичайно пространство за един правостоящ пътник
 Класове I и A
 68
 0,125
 Клас II
 71 (1)
 0,15
 Класове III и B
 71 (1)
 няма
 3.2.3.2.2. При моторно превозно средство, разполагащо с променлив капацитет за седящи пътници, променлива площ на разположение за правостоящи пътници (S1) и/или площ за превоз на инвалидни колички, изискванията от точка 3.2.3.1 и точка 3.2.3.2 по-горе се определят за всяко от следните условия, ако е целесъобразно:
 3.2.3.2.2.1.
 при заети всички възможни седалки, следвани от останалата площ за правостоящи пътници (до границата на капацитета за правостоящи, обявен от производителя, ако е достигната, с изключение на пространствата, определени за ползване само от ползватели на инвалидни колички) и, ако остава място, всяко заето място за инвалидни колички;
 3.2.3.2.2.2.
 при заети всички възможни площи за правостоящи (до границата на капацитета за правостоящи, обявен от производителя, с изключение на участъците, определени за ползване само от ползватели на инвалидни колички), следвани от останалите налични седалки за седящи пътници и, ако остава място, всяко заето място за инвалидни колички;
 3.2.3.2.2.3.
 при заети всички възможни места за инвалидни колички, следвани от останалата площ за правостоящи пътници (до границата на капацитета за правостоящи, обявен от производителя, ако е достигната) и след това за останалите налични седалки за седящи пътници.
 3.2.3.3. Когато моторно превозно средство е в готовност за движение или в състояние с товар, както е посочено в точка 3.2.3.2.1 по-горе, масата, съответстваща на натоварване на предната ос или група от оси, не трябва да бъде по-малка от процента от масата на моторното превозно средство в готовност за движение или от технически допустимата максимална маса с товар „M“, посочена в следната таблица:
 Класове I и A
 Клас II
 Класове III и B
 Монолитно
 Съчленено
 Монолитно
 Съчленено
 Монолитно
 Съчленено
 20
 20
 25 (2)
 20
 25 (2)
 20
 3.2.3.4. Когато превозното средство подлежи на одобряване за повече от един клас, точки 3.2.3.1 и 3.2.3.2 по-горе се прилагат към всеки клас.
 3.3. Обозначаване на превозни средства
 3.3.1. От вътрешната страна на превозното средство трябва да има ясно обозначение, което да е видимо за водача, докато той е в своето седящо положение:
 3.3.1.1.
 с букви или пиктограми с височина, не по-малка от 10 mm, и цифри с височина, не по-малка от 12 mm, съдържащо:
 3.3.1.1.1.
 максималния брой на седящите места, за които превозното средство е проектирано;
 3.3.1.1.2.
 максималния брой на правостоящите места, ако има такива, за които превозното средство е проектирано;
 3.3.1.1.3.
 максималния брой на инвалидните колички, които превозното средство е проектирано да превозва, ако това е предвидено;
 3.3.1.2.
 с букви или пиктограми с височина,


text:
не по-малка от 10 mm, и цифри с височина, не по-малка от 12 mm, съдържащо:
 3.3.1.2.1.
 масата на багажа, която може да бъде превозвана, когато превозното средство е напълно натоварено в съответствие с точка 3.2.3 от настоящото приложение.
 3.3.1.2.2.
 според целесъобразността, това трябва да включва масата на багажа, поместен:
 3.3.1.2.2.1.
 в багажни отделения (маса B, точка 3.2.3.2.1 по-горе);
 3.3.1.2.2.2.
 на покрива, ако е оборудван за превоз на багаж (маса BX, точка 3.2.3.2.1 по-горе).
 3.3.2. В близост до горните обозначения трябва да се предвиди пространство, което позволява върху превозното средство да се обозначи посредством букви или пиктограми с височина, не по-малка от 10 mm, и цифри с височина, не по-малки от 12 mm, масата на багажа B и BX, която може да бъде превозвана, когато превозното средство е натоварено с максималния брой пътници и екипаж и превозното средство не надвишава максималната маса на натоварване, или максималната маса на никоя ос или група оси, при която превозното средство може бъде пуснато в експлоатация в страна по Спогодбата, в която то трябва да бъде регистрирано. Страните по Спогодбата, които изискват обозначаването на тази маса, трябва, по споразумение с производителя, да определят масата на багажа, която да бъде обозначавана, и да предприемат нужните мерки, за да гарантират, че превозните средства са обозначени по този начин преди тяхното регистриране.
 3.4. Маневреност
 3.4.1. Всяко превозно средство трябва да може да маневрира на всяка страна, така че да опише пълна кръгова траектория от 360° в рамките на зона, определена от две концентрични окръжности, външната с радиус 12,50 m, а вътрешната с радиус 5,30 m, без никоя от най-външните точки на превозното средство (с изключение на издадени части, които се изключват при измерване широчината на моторното превозно средство), да се издава извън окръжностите. За превозни средства с устройства за повдигане на ос, това изискване се прилага също при прибираща се ос (или оси) в повдигнато положение или годна за натоварване ос (или оси) в ненатоварено състояние.
 3.4.1.1. Изискванията на точка 3.4.1 по-горе трябва да се проверяват, като най-външната предна точка на превозното средство се направлява по контура на външната окръжност (вж. фигура A).
 3.4.2. При неподвижно превозно средство се маркира линия на земната повърхност, определяща вертикална равнина, която е допирателна към страната на превозното средство и гледа в посока навън от окръжността. При съчленено превозно средство двете твърди секции трябва да се изравнят с равнината. Когато превозното средство прекрати праволинейния си подход и премине към кръгово движение в зоната, описана в точка 3.4.1 по-горе, никоя част от него не бива да излиза извън тази вертикална равнина на повече от 0,60 m (вж. фигури Б и В).
 Фигура A
 Фигура Б
 R
 =
 12,5 m
 r
 =
 5,3 m
 U
 =
 максимално 0,6 m
 Фигура В
 R
 =
 12,5 m
 r
 =
 5,3 m
 U
 =
 максимално 0,6 m
 3.4.3. Изискванията на точки 3.4.1 и 3.4.2 по-горе могат да бъдат проверени също по искане на производителя с подходящото, еквивалентно изчисление или геометрична демонстрация.
 3.4.4. В случай на некомплектовани превозни средства, производителят обявява максимално допустимите размери, за които превозното средство


text:
трябва да бъде проверено по отношение на изискванията от точки 3.4.1 и 3.4.2 по-горе.
 (1) Включително 3 kg за ръчен багаж.
 (2) Тази стойност се намалява до 20 % за превозни средства с 3 оси от класове II и III, които имат две управлявани оси.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 12
 ДОПЪЛНИТЕЛНИ ПРЕДПИСАНИЯ ЗА БЕЗОПАСНОСТ ЗА ТРОЛЕЙБУСИ
 1. ОПРЕДЕЛЕНИЯ И РАБОТНИ ПАРАМЕТРИ
 За целите на настоящото приложение:
 1.1.
 „Напрежение на мрежата“ означава напрежението, което се подава на тролейбус от външен електрозахранващ източник.
 Тролейбусите трябва да бъдат проектирани така, че да работят с номинално напрежение:
 а)
 600 V (работен обхват от 400 до 720 V и постоянно напрежение 800 V за 5 минути); или
 б)
 750 V (работен обхват от 500 до 900 V и постоянно напрежение 1 000 V за 5 минути); и
 в)
 и да издържат на пренапрежения от 1 270 V в продължение на 20 ms.
 1.2.
 Електрическите вериги на тролейбусите се класифицират в зависимост от тяхното номинално напрежение в следните класове:
 1.2.1.
 „Напреженов клас А“ означава:
 номинално напрежение ≤ 30 V~; и
 номинално напрежение ≤ 60 V–;
 1.2.2.
 „Напреженов клас Б“ означава:
 30 V~ < номинално напрежение ≤ 1 000 V~; и
 60 V– < номинално напрежение ≤ 1 500 V–;
 1.3.
 Нормални климатични условия
 1.3.1. Тролейбусите трябва да бъдат проектирани така, че да работят надеждно при следните условия на околната среда:
 1.3.1.1.
 температурен интервал от минус 25 °С до плюс 40 °С;
 1.3.1.2.
 относителна влажност 98 процента при температура до 25 °С;
 1.3.1.3.
 интервал за атмосферното налягане от 86,6 kPa до 106,6 kPa;
 1.3.1.4.
 интервал за надморската височина до максимум 1 400 m над морското равнище.
 1.3.2. Специални условия на околната среда, извън номиналните климатични условия, определени в точка 1.3.1. по-горе, се посочват в документацията за одобрение на типа (приложение 1, част 1, допълнения 1—3) и формуляра за съобщения (приложение 1, част 2, допълнения 1—3).
 1.4.
 „Самозагасващ материал“ означава материал, който не продължава да гори, след като източникът на възпламеняване бъде отстранен.
 1.5.
 „Изолация“ Съществуват различни видове изолация:
 1.5.1. Работна изолация: гарантира функционирането на оборудването;
 1.5.2. Основна изолация: предпазва лицата от електрически опасности в системи със защитно свързване към масата;
 1.5.3. Допълнителна изолация: предпазва лицата от електрически опасности в системи без защитно свързване към масата;
 1.5.4. Двойна изолация: комбинация от основна и допълнителна изолация, всяка от които може да бъде поотделно изпитана чрез метализиран междинен слой.
 1.6.
 „Номинално напрежение на изолацията“
 1.6.1.
 За вериги, свързани към мрежата, номиналното напрежение на изолацията (UNm) за всяка част от двойната изолация е максималното напрежение на мрежата в съответствие с точка 1.1 по-горе; и
 1.6.2.
 За вериги, изолирани от мрежата, номиналното напрежение на изолацията (UNm) е максималното постоянно напрежение, възникващо във веригата
 2. ТОКОПРИЕМАНЕ
 2.1. Токът трябва да се получава от контактните проводници посредством едно или повече свързващи устройства, състоящи се обичайно от два токоприемника. (Единичен токоприемник или пантограф може да се използва в случаи с направляване). Токоприемникът се състои от стойка за монтаж на покрива (основа на тролеен токоприемник), ролкова щанга, плъзгач на токоприемника и заменяема контактна вложка. Токоприемниците трябва да бъдат монтирани


text:
така, че да могат да се въртят както в хоризонтална, така и във вертикална посока.
 Токоприемникът трябва да постига ъгъл на завъртане от най-малко ± 55° около вертикалната ос и ± 20° около хоризонталната ос на закрепването си към тролейбуса.
 2.2. Тролейните щанги трябва да бъдат изработени от материал, който осигурява изолация, или от метал, покрит с изолационен материал, представляващ работна изолация, с цел да се избегне късо съединение между контактните проводници в случай на отделянето (откачването) им, и трябва да бъдат устойчиви на механични удари.
 2.3. Токоприемниците трябва да бъдат проектирани така, че да поддържат подходящ принудителен контакт с контактните проводници, когато проводниците са разположени най-малко на височина между 4 и 6 метра над земната повърхност, да позволяват надлъжната ос на тролейбуса да се отклонява най-малко на 4,0 метра във всяка от двете посоки спрямо осевата линия на контактните проводници.
 2.4. Всяка тролейна щанга трябва да бъде оборудвана с устройство, което автоматично прибира щангата, в случай че токоприемникът се отдели случайно от контактния проводник (откачване).
 2.5. В случай на откачване, трябва да се предотврати контакт между прибраните щанги и която и да е част от покрива.
 2.6. В случай че плъзгачът на токоприемника се откачи от своята нормална позиция на ролковата щанга, той трябва да остава закрепен към нея.
 2.7. Токоприемниците може да бъдат снабдени с дистанционно управление от кабината на водача, най-малко за прибирането.
 2.8. Трябва се предвиди възможност водачът да подменя, ако е необходимо, контактните вложки, докато превозното средство е в експлоатация на пътя.
 3. ТЯГОВО И ПОМОЩНО ОБОРУДВАНЕ
 3.1. Електрическите компоненти, монтирани на тролейбусите, трябва да бъдат предпазени срещу пренапрежения и токове на късо съединение. За предпочитане е защитата да бъде осигурена чрез изключватели, които се регулират автоматично, дистанционно или ръчно.
 3.2. Електрическите компоненти трябва да бъдат защитени срещу комутационни или атмосферни пренапрежения.
 3.3. Изключвателите трябва да осигуряват прекъсване на определени повредени вериги.
 3.4. Ако в някоя верига има еднополюсен изключвател, той трябва да бъде инсталиран на положителния проводник на веригата.
 3.5. Всички електрически вериги и разклонения на вериги с напреженов клас Б трябва да бъдат двупроводни. Каросерията на тролейбуса може да се използва като проводник за защитно свързване към масата на вериги с напреженов клас Б, с двойна изолация от мрежовото напрежение. Тя може също да се използва като обратен проводник при вериги с клас по напрежение А.
 3.6. Отделенията, капаците и гнездата за акумулаторни батерии трябва да бъдат направени от негорими или самозагасващи материали.
 3.7. Електрическите компоненти, свързани към мрежовото напрежение, трябва да имат в допълнение към основната си изолация допълнителна изолация спрямо каросерията на тролейбуса, бордовото електрозахранване и сигналните интерфейси.
 По отношение на защитата на тоководещите части и метализираните междинни слоеве вътре в отделението за пътници и отделението за багаж трябва да се осигури степен на защита IPXXD (съгласно стандарт ISO 20653:2013).
 По отношение на защитата на тоководещите части и метализираните междинни слоеве в зони извън отделението за пътници и отделението за багаж, които не са на покрива, трябва да се постигне степен на защита IPXXB (съгласно стандарт ISO 20653:2013).
 По отношение на


text:
защитата на тоководещите части и метализираните междинни слоеве на покрива, използващи защита чрез разстояние, не се изисква определена степен на защита.
 3.7.1. Външни изолации, напр. тези на тавана и на тяговия двигател, със случайна проводимост и редовно почистване трябва да имат минимално отстояние 10 mm.
 Те трябва да бъдат монтирани съвместно с приспособления за защита от атмосферни влияния, или да са конструирани с формата на шапка или с капчук, или да постигат еквивалентен ефект по друг начин. Препоръчва се използването на силиций като материал или покритие. В този случай минималното разстояние за предотвратяване на повърхностни токове на утечка трябва да бъде 20 mm.
 При други материали, конструкции или монтаж, или при крайно тежки условия на експлоатация трябва да се избира по-голямо разстояние за предотвратяване на повърхностни токове на утечка. Документацията на конструкцията е част от одобрението (вж. точка 6.2.11 от приложение 1, част 1, допълнения 1, 2 и 3).
 3.7.2. Оборудване с напреженов клас Б се маркира със символа „мълния“. Очертанията и стрелката на символа трябва да бъдат черни, а фонът — жълт.
 Символът трябва да бъде поставен също на обвивките и преградите, чието отстраняване дава достъп до тоководещите части на вериги с напреженов клас Б. Достъпността и отстраняването на преградите/обвивките следва да бъдат взети под внимание при оценка на изискването за символа.
 3.8. Тоководещите части на електрически компоненти, с изключение на токоприемниците, отводителите за пренапрежения и тяговите съпротивления, трябва да бъдат защитени против влага и прах.
 3.9. Трябва да се осигурят средства за периодично изпитване на устойчивостта на всяка основна и допълнителна изолация на компоненти с двойна изолация. При нов и сух тролейбус изолационното съпротивление на електрическите вериги при изпитвателно напрежение 1 000 V– не трябва да бъде по-малко от:
 3.9.1.
 :
 За всяка основна изолация
 :
 10 MW;
 3.9.2.
 :
 За всяка допълнителна изолация
 :
 10 MW;
 3.9.3.
 :
 За цялостната двойна изолация
 :
 10 MW.
 3.10. Проводници и апаратура
 3.10.1. За всички вериги трябва да се използват гъвкави проводници. Номиналното напрежение на изолацията между проводниците и земя трябва да е не по-малко от номиналното напрежение на изолацията съгласно точка 1.6.
 3.10.2. Инсталираните проводници не трябва да бъдат подложени на механични напрежения.
 3.10.3. Изолацията на проводниците не трябва да разпространява горенето.
 3.10.4. Проводници с различен напреженов клас трябва да се монтират отделно.
 3.10.5. Каналите за проводници трябва да бъдат направени от незапалим или самогасящ материал. Каналите за проводници с напреженов клас Б, намиращи се в отделението за пътници, трябва да са от затворен тип и да са изработени от метал. Металните канали за проводници трябва да са свързани към шасито на превозното средство.
 3.10.6. [запазено]
 3.10.7. Проводниците, намиращи се под пода на тролейбуса, трябва да бъдат положени в тръба, която ги предпазва от проникване и разпространение на вода и прах.
 3.10.8. Закрепването и разположението на проводниците и кабелите трябва да е проектирано така, че да предотвратява щети от абразивно износване (протриване) на изолацията. На местата, където проводниците навлизат в метална конструкция, трябва да бъдат поставени уплътнителни пръстени от еластомерен материал. Радиусът на огъване на тръбите, в които са


text:
положени проводниците, трябва да бъде поне пет пъти по-голям от външния диаметър на тръбата.
 3.10.9. Разположението на проводници в близост до прекъсвачи трябва да е проектирано така, че да предотвратява искрене по проводниците.
 3.10.10. Трябва да бъдат взети предпазни мерки, за да се избегнат повреди по проводниците от нагрети съпротивления и други електрически компоненти. В критичните зони трябва да се използват термоустойчиви проводници.
 3.10.11. Държачите, съединителите на проводниците и други монтажни устройства трябва да бъдат направени от негорими или самозагасващи материали. Електрическите компоненти на самозагасващите материали трябва да се инсталират само извън пътническото отделение.
 3.10.12. Всяка от изолациите на оборудване с напреженов клас Б, намиращо се на борда на тролейбуса, трябва бъде изпитана с източник на променливо напрежение с честота 50—60 Hz в продължение на 1 минута.
 Изпитвателното напрежение (UTest) за кабели и компоненти, монтирани на тролейбуса, трябва да бъде:
 Основна изолация
 :
 UTest = 2 × UNm + 1 500 V
 Допълнителна изолация
 :
 UTest = 1,6 × UNm + 500 V
 За вериги с двойна изолация спрямо напрежението на въздушната контактна мрежа, изпитвателното напрежение (UTest) трябва да бъде най-малко 1 500 V, или:
 Основна изолация
 :
 UTest = 2 × UNm + 1 000 V
 Еквивалентното постоянно напрежение на изпитване се равнява на √2 пъти стойността на променливото напрежение.
 При тролейбуси не се разрешава усилена изолация за вериги, свързани директно с въздушната контактна мрежа.
 4. ЕЛЕКТРИЧЕСКА БЕЗОПАСНОСТ НА ПЪТНИЦИТЕ И ЕКИПАЖА
 4.1. При тролейбусите всяка верига, захранвана с напрежение от въздушната контактна мрежа, трябва да е с двойна изолация спрямо шасито на превозното средство.
 4.2. Въздействието на динамичните зарядни токове, предизвикани от капацитивното взаимодействие между оборудване с напреженов клас Б и електрическото шаси, се намалява чрез защитния импеданс на изолационните материали, използвани във входните зони. Преградите и перилата на входовете, плоскостите и ръкохватките на вратите, рампите за подпомагане на лица с ограничена подвижност и първите стъпала трябва да бъдат изработени от изолационен материал или да бъдат покрити с устойчива механична изолация или да бъдат изолирани от каросерията на тролейбуса.
 4.3. Тролейбусът трябва да бъде оборудван с бордово устройство за постоянно следене на тока на утечка или напрежението между шасито и повърхността на пътя. Устройството трябва автоматично да изключва веригите с високо напрежение от контактната мрежа (когато тролейбусът е неподвижан), ако токът на утечка превишава 3 mA или напрежението на утечка надвишава 60 V– (съгласно EN 50122-1 или IEC 62128-1).
 5. КАБИНА НА ВОДАЧА
 5.1. В кабината на водача не трябва да има никакво оборудване за високо напрежение, което да е достъпно за водача.
 5.2. Арматурното табло трябва да включва най-малко:
 5.2.1.
 индикатор за напрежението в контактната система;
 5.2.2.
 индикатор за нулево напрежение в контактната система;
 5.2.3.
 индикатор за състоянието на главния автоматичен изключвател за напрежението на контактната мрежа;
 5.2.4.
 индикатор за зареждане/разреждане на акумулаторните батерии;
 5.2.5.
 индикатор за напрежение върху каросерията или ток на утечка, превишаващи границите, посочени в точка 4.2 по-горе.


text:
 27.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 58/30
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 176/2013
 от 8 октомври 2013 година
 за изменение на приложение XXI (Статистика) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент (ЕС) No 317/2013 на Комисията от 8 април 2013 г. за изменение на приложенията към регламенти (ЕО) No 1983/2003, (ЕО) No 1738/2005, (ЕО) No 698/2006, (ЕО) No 377/2008 и (ЕС) No 823/2010 по отношение на Международната стандартна класификация на образованието (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Поради това приложение XXI към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 Приложение XXI към Споразумението за ЕИП се изменя, както следва:
 1.
 В точка 18ан (Регламент (ЕО) No 377/2008 на Комисията), точка 18гб, първо тире (Регламент (ЕО) No 1738/2005 на Комисията), точка 18е (Регламент (ЕО) No 698/2006 на Комисията) и точка 18м (Регламент (ЕО) No 1983/2003 на Комисията) се добавя следното тире:
 “—
 32013 R 0317: Регламент (ЕС) No 317/2013 на Комисията от 8 април 2013 г. (ОВ L 99, 9.4.2013 г., стр. 1).“
 2.
 В точка 18ца (Регламент (ЕС) No 823/2010 на Комисията) се добавя следното:
 „, изменен със:
 —
 32013 R 0317: Регламент (ЕС) No 317/2013 на Комисията от 8 април 2013 г. (ОВ L 99, 9.4.2013 г., стр. 1).“
 Член 2
 Текстовете на Регламент (ЕС) No 317/2013 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 9 октомври 2013 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (2)
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 8 октомври 2013 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Thórir IBSEN
 (1) ОВ L 99, 9.4.2013 г., стр. 1.
 (2) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 11/ 27
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 95
 22002A0430(05)
 L 114/369
 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
 СПОРАЗУМЕНИЕ
 между Европейската общност и Конфедерация Швейцария за взаимно признаване по отношение на оценка за съответствие
 ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ, наричана по-долу „Общността“, и
 КОНФЕДЕРАЦИЯ ШВЕЙЦАРИЯ, наричана по-долу „Швейцария“,
 наричани по-долу „страните“,
 като отчитат съществуващите тесни връзки между Общността и Швейцария,
 като отчитат Споразумението за свободна търговия от 22 юли 1972 г. между Швейцария и Европейската икономическа общност,
 като желаят да сключат споразумение, което позволява взаимното признаване на резултатите от задължителните процедури за оценка на съответствието, необходими за достъп до съответните пазари на страните,
 като отчитат, че взаимното признаване във връзка с оценка на съответствието ще улесни търговията между страните и гарантира закрила на здравето, безопасността, околната среда и потребителите,
 като отчитат, че хармонизирането на законодателството ще улесни взаимното признаване,
 като отчитат задълженията им като договарящи се страни по Споразумението за създаване на Световната търговска организация, и по-специално по Споразумението за технически бариери пред търговията, което насърчава преговарянето за споразумения за взаимно признаване,
 като отчитат, че споразуменията за взаимно признаване допринасят за хармонизиране на международно ниво на техническите регламенти, стандарти и принципи, които ръководят прилагането на процедурите за оценка на съответствието;
 като отчитат, че тесните връзки между Общността и Швейцария, от една страна, и Исландия, Лихтенщайн и Норвегия, от друга страна, благоприятстват сключването на паралелни споразумения между тези страни и Швейцария,
 се споразумяха да сключат следното споразумение:
 Член 1
 Цел
 1. Общността и Швейцария се споразумяват за взаимно приемане на доклади, сертификати, разрешителни и знаци за съответствие, издавани от органите, изброени в приложение 1 и на декларации за съответствие от производителя, сертифициращи съответствие с изискванията на другата страна в областите, включени в член 3.
 2. С цел да се избегне дублиране на процедури, когато изискванията на Швейцария и на Общността се смятат за еднакви, Общността и Швейцария приемат взаимно доклади, сертификати и разрешителни, издавани от органите, изброени в приложение 1 и декларации за съответствие от производителя, сертифициращи съответствие с изискванията им в областите, разглеждани в член 3. Докладите, сертификатите, разрешителните и декларациите за съответствие от производителя трябва по-специално да сертифицират съответствие със законодателството на Общността. Знаците за съответствие, изисквани от законодателството на една от страните, трябва да бъде поставен на продуктите, пласирани на пазара на тази страна.
 3. Комисията, посочена в член 10, трябва да специфицира случаите, при които се прилага параграф 2.
 Член 2
 Определения
 1. За целите на настоящото споразумение:
 „оценка на съответствието“ означава системни проверки, чрез които се установява степента, в която даден продукт, процес или услуга отговаря на определени изисквания;
 „орган за оценка на съответствието“ означава орган на публичното или частното право, чиито дейности включват изпълнението на целия процес по оценяване на съответствието или на отделен етап от него;
 „определящ орган“ означава орган, притежаващ даденото му от закона право да определя, прекратява или отнема определянето на органи за оценка на съответствието в рамките на своята юрисдикция.
 2. Определенията, съдържащи се в Ръководство No 2 ISO/IEC (1996 г.) и в Европейски стандарт EN 45020 (издание 1993 г.) във връзка с „Общи


text:
термини и определения по стандартизация и свързаните с нея дейности“, могат да се използват за установяване значението на общите термини, отнасящи се до оценка на съответствието, съдържащи се в настоящото споразумение.
 Член 3
 Обхват
 1. Настоящото споразумение обхваща задължителните процедури, произтичащи от законовите, подзаконовите и административни разпоредби, изброени в приложение 1.
 2. Приложение 1 определя продуктовите сектори, обхванати от настоящото споразумение. приложението е разделен на секторни глави, които се подразделят по принцип както следва:
 раздел I: законови, подзаконови и административни разпоредби;
 раздел II: орган за оценка на съответствието;
 раздел III: определящи органи;
 раздел IV: специални правила, свързани с определянето на органи за оценка на съответствието;
 раздел V: други допълнителни разпоредби.
 3. Приложение 2 определя общите правила, приложими за определянето на органи за оценка на съответствието.
 Член 4
 Произход
 1. Настоящото споразумение се отнася за продукти, произхождащи от страните, без да се накърняват разпоредбите на приложение 1.
 2. В случай, че такива продукти са предмет и на споразумения за взаимно признаване по отношение оценка на съответствието между Швейцария и държави-членки от ЕАСТ и ЕИП, настоящото споразумение обхваща още и продукти на тези държави-членки на ЕАСТ.
 3. Произходът се определя съгласно правилата за не-преференциален произход, приложим във всяка от страните, или, където е подходящо, в държавите, посочени в параграф 2. В случай на различни правила се прилагат правилата на страната, на чийто пазар се пласират стоките.
 4. Доказателство за произход може да се представи чрез сертификат за произход. Този сертификат не се изисква в случай на внос, за който е приложим сертификат за движение EUR 1 или с декларация за фактура, издадена съгласно Протокол No 3 към Споразумението за свободна търговия от 22 юли 1972 г. между Швейцария и ЕИО, в случай, че този документ посочва като страна на произход една от страните или държава-членка както на ЕАСТ, така и на ЕИП.
 Член 5
 Органи за оценка на съответствието
 Страните признават, че органите, изброени в приложение 1, отговарят на условията, изискващи се за оценка на съответствието.
 Член 6
 Определящи органи
 1. Страните се задължават техните определящи органи да притежават необходимата власт и компетентност да назначават или оттеглят назначение, суспендират или отменят суспендиране на органите, изброени в приложение 1. За определянето на органи по оценка на съответствието, властите трябва да спазват общите принципи за назначаване, изложени в приложение 2, при условията на разпоредбите на съответния раздел IV в приложение 1. Тези власти трябва да спазват същите принципи при оттегляне на назначение, суспендиране или отмяна на суспендиране.
 2. Решението да се включат органи по оценка на съответствието в или да се изключат от приложение 1 се взема по предложение на една от страните в съответствие с процедурата, изложена в член 11.
 3. В случай на суспендиране или оттегляне на суспендирането от определящ орган на орган по оценка на съответствието, фигуриращ в приложение 1 под негова юрисдикция, засегнатата страна трябва незабавно да нотифицира другата страна и Председателя на Комитета. Доклади, сертификати, разрешителни и знаци за съответствие, издадени от органа по оценка на съответствието, докато е суспендиран, не трябва да се признават от страните.
 Член 7


text:
Верификация на процедурите за определяне
 1. Страните си обменят информация за процедурите, които се използват като гаранция, че така определените органи за оценка на съответствието, които са под тяхна юрисдикция, фигуриращи в приложение 1, отговарят на общите принципи за определяне, изложени в приложение 2, при условията на разпоредбите на съответния раздел IV към приложение 1.
 2. Страните сравняват методите, които са използвали, за да верифицират, че определените органи за оценка на съответствието отговарят на общите принципи за назначаване, изложени в приложение 2, при условията на разпоредбите на съответния раздел IV към приложение 1. Съществуващите системи за акредитацията на органи по оценка на съответствието в страните могат да се използват за целите на такива сравнения.
 3. Верификацията се извършва съгласно процедурата, въведена от Комитета в член 10 по-долу.
 Член 8
 Верификация на съответствието на органите за оценка на съответствието
 1. При изключителни обстоятелства, всяка страна има право да оспори техническата компетентност на органите по оценка на съответствието, предложени от другата страна, или изброени в приложение 1 под юрисдикцията на другата страна.
 За тази цел тя се представя в писмен вид обективни и обосновани аргументи на другата страна и на председателя на Комитета.
 2. В случай на несъгласие между страните, потвърдено в Комитета, се предприема проверка на техническата компетентност на съответния орган по оценка на съответствието, съгласно изискванията, съвместно от страните, с участието на заинтересованите органи.
 Резултатът от тази проверка трябва да се обсъди в Комитета с оглед решаване на проблема колкото е възможно по-скоро.
 3. Всяка страна осигурява органите по оценка на съответствието под нейна юрисдикция да бъдат на разположение за верифициране на тяхната техническа компетентност, когато това се налага.
 4. Освен ако Комитета реши друго, обсъжданият орган се суспендира от компетентния определящ орган от момента на възникване на несъгласие до постигане на споразумение в Комитета.
 Член 9
 Прилагане на споразумението
 1. Страните си сътрудничат с оглед осигуряване задоволителното прилагане на законовите, подзаконовите и административни разпоредби, изброени в приложение 1.
 2. Определящите органи установяват по подходящ начин дали органите по оценка на съответствието под тяхна юрисдикция, изброени в приложение 1, спазват общите принципи за определяне, изброени в приложение 2, при условията на разпоредбите в съответния раздел IV към приложение 1.
 3. Органите по оценка на съответствието, изброени в приложение 1, си сътрудничат по подходящ начин в рамките на координационната и сравнителна работа, проведена от всяка от страните по отношение на разделите, обхванати в приложение 1, за да осигурят, че процедурите по оценка на съответствието, предвидени в законовите и подзаконовите нормативни актове на страните, обхванати в настоящото споразумение, се прилагат по последователен начин.
 Член 10
 Комитет
 1. Създава се Комитет за взаимно признаване във връзка с оценка на съответствието (наричан по-долу „Комитета“). Той се състои от представители на страните и отговаря за управлението и мониторинга на гладкото функциониране на настоящото споразумение. За тази цел той издава препоръки и взема решения при обстоятелствата, предвидени в настоящото споразумение. Той действа по взаимно съгласие.
 2. Комитета изготвя свои процедурни правила, които трябва да съдържат, inter alia, разпоредби за провеждане на срещи, назначаване на председателя и


text:
неговия мандат.
 3. Комитетът заседава, когато и както е необходимо, най-малко веднъж годишно. Всяка от страните може да поиска свикване на заседание.
 4. Комитета може да обсъжда всичко, свързано с настоящото споразумение. По-специално отговаря за:
 а)
 включването на органи по оценка на съответствието в приложение 1;
 б)
 отстраняването на органи по оценка на съответствието от приложение 1;
 в)
 изготвяне на процедура за провеждане на верификацията, предвидена в член 7;
 г)
 изготвяне на процедура за провеждане на верификацията, предвидена в член 8;
 д)
 проучване на всички законови, подзаконови и административни разпоредби, нотифицирани от една страна към друга, съгласно член 12, с оглед оценка на тяхното отражение върху споразумението и да се изменят съответните раздели в приложение 1.
 5. Комитетът може, при предложение от една от страните, да изменя приложенията към настоящото споразумение.
 Член 11
 Включване на органи по оценка на съответствието в приложение 1 и отстраняването им
 Комитета решава да включи даден орган по оценка на съответствието в приложение 1 или да го отстрани от него, в съответствие със следната процедура:
 а)
 Страна, която желае да прибави или отстрани орган по оценка на съответствието в приложение 1, нотифицира председателя на Комитета и другата страна за предложението за решение за тази цел, като добави към искането си необходимата информация.
 б)
 Ако другата страна е съгласна с предложението, или не повдигне възражение до 60 дни от нотифицирането на предложението, предложеното решение трябва да се приеме от Комитета.
 в)
 Ако другата страна подаде възражение в този 60-дневен период, се прилага процедурата, предвидена в член 8, параграф 2.
 г)
 Председателят на Комитета своевременно нотифицира страните за всички решения на Комитета. Те влизат в сила от датата, определена в решението.
 д)
 Ако Комитетът реши да включи орган по оценка на съответствието в приложение 1, страните трябва да признават докладите, сертификатите, разрешителните и знаците за съответствие, издадени от този орган, считано от датата на влизане в сила на решението. Ако Комитета реши да отстрани даден орган от приложение 1, страните признават докладите, сертификатите, разрешителните и знаците за съответствие, издадени от този орган до датата на влизане в сила на решението.
 Член 12
 Обмен на информация
 1. Страните си обменят цялата информация, свързана с въвеждане и приложение на законовите, подзаконовите и административни разпоредби, изброени в приложение 1.
 2. Всяка страна информира другата страна за промените, които възнамерява да внесе в законовите, подзаконовите и административни разпоредби, отнасящи се до предмета на настоящото споразумение и нотифицира другата страна за новите разпоредби най-малко 60 дни преди влизането им в сила.
 3. Ако законодателството на една от страните предвижда, че някаква специфична информация трябва да се предостави на компетентния орган от лице, установено на нейната територия, този орган може също да се обърне към компетентния орган на другата страна, или да влезе в пряк контакт с производителя, или, ако е подходящо, с агент на последния на територията на другата страна, с цел да получи тази информация.
 4. Всяка страна незабавно нотифицира другата страна за предпазните мерки, взети на нейната територия.
 Член 13
 Поверителност
 Представителите, експертите и другите агенти на страните са длъжни,


text:
дори след прекратяване на службата им, да не разкриват информация, придобита по настоящото споразумение, която е от тип, влизащ в задължението за професионална тайна. Тази информация не може да бъде използвана за цели, различни от предвидените от настоящото споразумение.
 Член 14
 Разрешаване на спорове
 Всяка страна може да отнесе всеки спор, отнасящ се до тълкуването или приложението към настоящото споразумение, до Комитета. Комитета се стреми да разреши спора и трябва да получи всякаква информация, която може да улесни задълбоченото проучване на ситуацията, с оглед намиране на приемливо решение. За тази цел Комитета обсъжда всички възможни начини за запазване гладкото функциониране на настоящото споразумение.
 Член 15
 Споразумения с трети страни
 Страните се договарят, че споразумения за взаимно признаване, сключени от коя да е от страните с държава, която не е страна по настоящото споразумение, при никакви обстоятелства няма да доведат до задължение за другата страна, в смисъл на приемане на декларации за съответствие на производителя, както и на доклади, сертификати, разрешителни и знаци, издадени от органи по оценка на съответствието в тази трета държава, освен ако между страните има изрично споразумение.
 Член 16
 Приложения
 Приложенията към настоящото споразумение са неразделна част от него.
 Член 17
 Териториално приложение
 Настоящото споразумение се прилага, по отношение на Общността на териториите, в които се прилага Договорът за създаване на Европейската общност при условията, заложени в този Договор, от една страна, и на територията на Швейцария, от друга страна.
 Член 18
 Преразглеждане
 1. Ако някоя от страните поиска преразглеждане на настоящото споразумение, тя информира Комитета. Промени в настоящото споразумение влизат в сила след приключване на съответните вътрешни процедури.
 2. Комитетът може да променя приложения 1 и 2 към настоящото споразумение по предложение от някоя от страните.
 Член 19
 Суспендиране
 Когато някоя от страните установи, че другата страна не спазва на условията на настоящото споразумение, тя може, след консултиране с Комитета, да суспендира прилагането на приложение 1 изцяло или частично.
 Член 20
 Придобити права
 Страните продължават да признават доклади, сертификати, разрешителни и знаци за съответствие и декларации на производителя за съответствие, издадени по силата и преди изтичането на настоящото споразумение, при положение, че искането за оценка на съответствието, което трябва да се започне, е отправено преди да се направи нотификация за неподновяване или денонсиране.
 Член 21
 Влизане в сила и продължителност
 1. Настоящото споразумение се ратифицира или одобрява от страните съгласно техните процедури. То влиза в сила в първия ден от втория месец следващ последната нотификация за депозиране на инструментите за ратификация или одобряване на следните седем споразумения:
 Споразумение за взаимното признаване във връзка с оценка на съответствието
 Споразумение за свободното движение на хора
 Споразумение за въздушния транспорт
 Споразумение за железопътен и автомобилен превоз на товари и пътници
 Споразумение за търговия със земеделски продукти
 Споразумение за някои аспекти на обществените поръчки
 Споразумение за научно и технологично сътрудничество.
 2. Настоящото споразумение се сключва за първоначален период от седем години. То се продължава автоматично, освен ако Общността или Швейцария не нотифицира другата страна за обратното преди изтичането на този период. Когато е дадена такава нотификация, се прилагат разпоредбите на


text:
параграф 4.
 3. Общността или Швейцария могат да денонсират настоящото споразумение чрез нотифициране на другата страна. Когато е дадена такава нотификация, се прилагат разпоредбите на параграф 4.
 4. Седемте споразумения, упоменати в параграф 1 спират да се прилагат шест месеца след получаване на уведомление за неподновяване, описано в параграф 2 или известието за денонсиране, описано в параграф 3.
 Hecho en Luxemburgo, el veintiuno de junio de mil novecientos noventa y nueve. El presente Acuerdo se establecerá por duplicado en lenguas alemana, danesa, española, finesa, francesa, griega, inglesa, italiana, neerlandesa, portuguesa y sueca y cada uno de estos textos será auténtico.
 Udfærdiget i Luxembourg, den enogtyvende juni nitten hundrede og nioghalvfems i to eksemplarer på dansk, engelsk, finsk, fransk, græsk, italiensk, nederlandsk, portugisisk, spansk, svensk og tysk, idet hver af disse tekster har samme gyldighed.
 Geschehen zu Luxemburg am einundzwanzigsten Juni neunzehnhundertneunundneunzig in zwei Urschriften in dänischer, deutscher, englischer, finnischer, französischer, griechischer, italienischer, niederländischer, portugiesischer, schwedischer und spanischer Sprache, wobei jeder Wortlaut gleichermaßen verbindlich ist.
 Έγινε στο Λουξεμβούργο, στις είκοσι μία Ιουνίου χίλια εννιακόσια ενενήντα εννέα. Η παρούδα συμφωνία καταρτίζεται εις διπλούν στα αγγλικά, τα γαλλικά, τα γερμανικά, τα δανικά, τα ελληνικά, τα ισπανικά, τα ιταλικά, τα ολλανδικά, τα πορτογαλικά, τα σουηδικά και τα φινλανδικά, καθένα από τα κείμενα αυτά είναι αυθεντικό.
 Done at Luxembourg on the twenty-first day of June in the year one thousand and ninety-nine. This Agreement is drawn up in duplicate in the Danish, Dutch, English, Finnish, French, German, Greek, Italian, Portuguese, Spanish and Swedish languages, each text being equally authentic.
 Fait à Luxembourg, le vingt-et-un juin mil neuf cent quatre-vingt dix-neuf, en double exemplaire, en langues allemande, anglaise, danoise, espagnole, finnoise, française, grecque, italienne, néerlandaise, portugaise et suédoise, chacun de ces textes faisant également foi.
 Fatto a Lussemburgo, addì ventuno giugno millenovecentonovantanove, in due copie nelle lingue danese, finlandese, francese, greco, inglese, italiano, olandese, portoghese, spagnolo, svedese e tedesco; tutte facenti ugualmente fede.
 Gedaan te Luxemburg, de eenentwintigste juni negentienhonderd negenennegentig, in tweevoud in de Deense, de Duitse, de Engelse, de Finse, de Franse, de Griekse, de Italiaanse, de Nederlandse, de Portugese, de Spaanse en de Zweedse taal, zijnde alle teksten gelijkelijk authentiek.
 Feito em Luxemburgo, em vinte e um de Junho de mil novecentos e noventa e nove, em dois exemplares em língua alemã, inglesa, dinamarquesa, espanhola, finlandesa, francesa, grega, italiana, neerlandesa, portuguesa e sueca, todas as versões fazendo igualmente fé.
 Tehty Luxemburgissa kahdentenakymmenentenäensimmäisenä päivänä kesäkuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäyhdeksän kahtena kappaleena englannin, espanjan, hollannin, italian, kreikan, portugalin, ranskan, ruotsin, saksan, suomen ja tanskan kielellä, ja jokainen teksti on yhtä todistusvoimainen.
 Utfärdat i Luxemburg den tjugoförsta juni nittonhundranittionio i två exemplar på det danska, engelska, finska, franska, grekiska, italienska, nederländska, portugisiska, spanska, svenska och tyska språket, vilka samtliga texter är lika giltiga.
 Por la Comunidad Europea
 For Det Europæiske Fællesskab
 Für die Europäische Gemeinschaft
 Για την Ευρωπαϊκή Κοινότητα
 For the European Community
 Pour la Communauté européenne
 Per la Comunità europea
 Voor de Europese Gemeenschap
 Pela Comunidade Europeia
 Euroopan yhteisön puolesta
 På Europeiska gemenskapens vägnar
 Por la Confederación