text:
на късо съединение, или поне за 1 час, след като температурата, измерена върху корпуса на изпитваното устройство, се стабилизира дотолкова, че температурният градиент да се мени с по-малко от 4°С в продължение на 2 часа.
 3.3. Стандартен цикъл и период на наблюдение
 След приключването на късото съединение се извършва стандартен цикъл, както е описано в приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от изпитваното устройство.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 h при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9Ж
 Защита срещу прекомерно зареждане
 1. Цел
 Целта на това изпитване е да се провери работата на защитата срещу прекомерно зареждане, за да се предпази ПСНЕЕ от тежки произшествия, предизвикани от твърде висока степен на зареждане.
 2. Инсталации
 Това изпитване се провежда при стандартни условия на експлоатация или с комплектовано превозно средство, или с цялата ПСНЕE. Спомагателните системи, които не влияят на резултатите от изпитването, могат да не се използват в изпитваното устройство.
 Изпитването може да се извърши с модифицирано изпитвано устройство, при условие че тези модификации не влияят върху резултатите от изпитването.
 3. Процедури
 3.1.
 Общи условия на изпитването
 За изпитването важат следните изисквания и условия:
 а)
 изпитването трябва да се проведе при температура на околната среда 20°C ± 10°C или при по-висока температура, ако това бъде поискано от производителя;
 б)
 степента на зареждане на ПСНЕЕ се настройва приблизително в средата на нормалния работен диапазон чрез нормална работа, препоръчана от производителя, като например управление на превозното средство или използване на външно зарядно устройство. Точна настройка не се изисква, докато нормалната работа на ПСНЕЕ е разрешена;
 в)
 за изпитване върху превозни средства с бордови системи за преобразуване на енергия (например двигател с вътрешно горене, горивен елемент и т.н.) трябва да се напълни гориво, за да стане възможна работата на такива системи за преобразуване на енергия;
 г)
 в началото на изпитването всички защитни устройства, които биха повлияли на функцията на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие. Всички главни контактори за зареждане трябва да са затворени.
 3.2.
 Зареждане
 Процедурата за зареждане на ПСНЕЕ за изпитване върху превозно средство трябва да бъде в съответствие с точки 3.2.1. и 3.2.2. и трябва да бъде избрана в зависимост от съответния режим на работа на превозното средство и функционалните възможности на защитната система. Като алтернатива процедурата за зареждане на ПСНЕЕ за изпитване върху превозно средство трябва да бъде в съответствие с точка 3.2.3. За компонентно изпитване процедурата за зареждане трябва да бъде в съответствие с точка 3.2.4.
 3.2.1.
 Зареждане чрез работата на превозното средство
 Тази процедура е приложима за изпитвания върху превозно средство в режим на разрешено движение:
 а)
 за превозни средства, които могат да се зареждат от бордови източници на енергия (например рекупериране на енергия, бордови системи за преобразуване на енергия), превозното средство трябва да работи върху динамометричен стенд. Работата на превозното средство върху динамометричен стенд (например симулация на непрекъснато спускане по наклон), която ще осигури толкова голям ток на зареждане, колкото е разумно постижимо, се определя, ако е


text:
необходимо, чрез консултация с производителя;
 б)
 ПСНЕЕ се зарежда от работата на превозното средство върху динамометричен стенд в съответствие с точка 3.2.1., буква а). Работата на превозното средство върху динамометричния стенд се прекратява, когато органите за управление на защитата срещу прекомерно зареждане на превозното средство прекъснат тока на зареждане на ПСНЕЕ или температурата на ПСНЕЕ се стабилизира дотолкова, че температурата да се мени с градиент, който е по-малък от 2°C, за 1 час. Когато функцията за автоматично прекъсване на защитата срещу прекомерно зареждане на превозното средство не сработи или ако няма такава функция, зареждането трябва да продължи, докато температурата на ПСНЕЕ достигне 10°C над максималната работна температура, определена от производителя;
 в)
 непосредствено след прекратяване на зареждането се провежда един стандартен цикъл съгласно приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от превозното средство, което работи върху динамометричен стенд.
 3.2.2.
 Зареждане чрез външно електрозахранване (изпитване върху превозно средство)
 Тази процедура е приложима за изпитване върху превозно средство при превозни средства с външно зареждане:
 а)
 входното гнездо на превозното средство за нормална употреба, ако има такова, се използва за свързване към външното електрозахранване. Комуникацията за управление на зареждането на външното електрозахранване трябва да се промени или изключи, за да е възможно зареждането, посочено в точка 3.2.2., буква б) по-долу;
 б)
 ПСНЕЕ се зарежда от външното електрозахранване с максималния ток на зареждане, определен от производителя. Зареждането се прекратява, когато органите за управление на защитата срещу прекомерно зареждане на превозното средство прекъснат тока на зареждане на ПСНЕЕ. Когато органите за управление на защитата срещу прекомерно зареждане на превозното средство не сработят или ако няма такива, зареждането трябва да продължи, докато температурата на ПСНЕЕ достигне 10°C над максималната работна температура, определена от производителя. В случай че токът на зареждане не се прекъсне и температурата на ПСНЕЕ остава по-ниска от 10°C над максималната работна температура, работата на превозното средство се прекратява 12 часа след началото на зареждането от външно електрозахранване;
 в)
 непосредствено след прекратяване на зареждането се провежда един стандартен цикъл съгласно приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от превозното средство, което работи върху динамометричен стенд за разреждане и с външно електрозахранване за зареждане.
 3.2.3.
 Зареждане чрез свързване на разклонителен кабелен сноп (изпитване върху превозно средство)
 Тази процедура е приложима за изпитвания върху превозни средства както за превозни средства с външно зареждане, така и за превозни средства, които могат да се зареждат само от бордови енергийни източници и за които производителят предоставя информация за свързване на разклонителен кабелен сноп към място в непосредствена близост извън ПСНЕЕ, което позволява зареждане на ПСНЕЕ:
 а)
 разклонителният кабелен сноп се свързва към превозното средство, както е посочено от производителя. Настройката на тока на сработване/напрежението на външното оборудване за зареждане—разреждане трябва да бъде поне 10 % по-висока от пределната стойност на тока/напрежението на изпитваното устройство. Външното електрозахранване се свързва към разклонителния кабелен сноп. ПСНЕЕ се зарежда от външното електрозахранване с максималния ток на зареждане, определен от производителя;
 б)
 Зареждането се прекратява, когато органите за управление на защитата срещу прекомерно зареждане на превозното средство прекъснат тока на зареждане

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
на ПСНЕЕ. Когато органите за управление на защитата срещу прекомерно зареждане на превозното средство не сработят или ако няма такива, зареждането трябва да продължи, докато температурата на ПСНЕЕ достигне 10°C над максималната работна температура, определена от производителя. В случай че токът на зареждане не се прекъсне и температурата на ПСНЕЕ остава по-ниска от 10°C над максималната работна температура, работата на превозното средство се прекратява 12 часа след началото на зареждането от външно електрозахранване;
 в)
 непосредствено след прекратяване на зареждането се провежда един стандартен цикъл съгласно приложение 9, допълнение 1 (за комплектовано превозно средство), ако не е възпрепятствано от превозното средство.
 3.2.4.
 Зареждане чрез външно електрозахранване (компонентно изпитване)
 Тази процедура е приложима за компонентно изпитване:
 а)
 външното оборудване за зареждане/разреждане се свързва към главните клеми на ПСНЕЕ. Изпитвателното оборудване трябва да е с дезактивирани ограничения на управлението на зареждането;
 б)
 ПСНЕЕ се зарежда от външното оборудване за зареждане/разреждане с максималния ток на зареждане, определен от производителя. Зареждането се прекратява, когато органите за управление на защитата срещу прекомерно зареждане на ПСНЕЕ прекъснат тока на зареждане на ПСНЕЕ. Когато органите за управление на защитата срещу прекомерно зареждане на ПСНЕЕ не сработят или ако няма такива, зареждането трябва да продължи, докато температурата на ПСНЕЕ достигне 10°C над максималната работна температура, определена от производителя. В случай че токът на зареждане не се прекъсне и температурата на ПСНЕЕ остава по-малка от 10°C над максималната работна температура, зареждането се прекратява 12 часа след началото на зареждането от външно електрозахранване;
 в)
 непосредствено след прекратяване на зареждането се провежда един стандартен цикъл съгласно приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от ПСНЕЕ, с външно оборудване за зареждане—разреждане.
 3.3.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 час при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9З
 Защита срещу прекомерно разреждане
 1. Цел
 Целта на това изпитване е да се провери работата на защитата срещу прекомерно разреждане, за да се предпази ПСНЕЕ от тежки произшествия, предизвикани от твърде ниска степен на зареждане.
 2. Инсталации
 Това изпитване се провежда при стандартни условия на експлоатация или с комплектовано превозно средство, или с цялата ПСНЕE. Спомагателните системи, които не влияят на резултатите от изпитването, могат да не се използват в изпитваното устройство.
 Изпитването може да се извърши с модифицирано изпитвано устройство, при условие че тези модификации не влияят върху резултатите от изпитването.
 3. Процедури
 3.1.
 Общи условия на изпитването
 За изпитването важат следните изисквания и условия:
 а)
 изпитването трябва да се проведе при температура на околната среда 20°C ± 10°C или при по-висока температура, ако това бъде поискано от производителя;
 б)
 степента на зареждане на ПСНЕЕ се настройва на ниско ниво, но в рамките на нормалния работен диапазон, чрез нормална работа, препоръчана от производителя, като например управление на превозното средство или използване на външно зарядно устройство. Точна настройка не се изисква, докато нормалната работа на ПСНЕЕ е разрешена;
 в)
 при изпитване върху превозно средство на превозни средства с бордови системи за преобразуване на енергия (например двигател с вътрешно горене, горивен елемент и т.н.) трябва да се намали


text:
електрическата енергия от такива бордови системи за преобразуване на енергия например чрез регулиране на нивото на горивото до почти пълното му изчерпване, но достатъчно, за да може превозното средство да влезе в режим на разрешено движение;
 г)
 в началото на изпитването всички защитни устройства, които биха повлияли на функцията на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие.
 3.2.
 Разреждане
 Процедурата за разреждане на ПСНЕЕ при изпитване върху превозно средство се провежда в съответствие с точки 3.2.1. и 3.2.2. Като алтернатива процедурата за разреждане на ПСНЕЕ при изпитване върху превозно средство се провежда в съответствие с точка 3.2.3. При компонентното изпитване процедурата за разреждане се провежда в съответствие с точка 3.2.4.
 3.2.1.
 Разреждане чрез движение на превозното средство
 Тази процедура е приложима за изпитвания върху превозно средство в режим на разрешено движение:
 а)
 превозното средство трябва да се движи върху динамометричен стенд. Работата на превозното средство върху динамометричен стенд (например симулация на непрекъснато движение при постоянна скорост), която ще достави толкова постоянна мощност на разреждане, колкото е разумно постижима, се определя, ако е необходимо, чрез консултация с производителя;
 б)
 ПСНЕЕ се разрежда чрез работа на превозното средство върху динамометричен стенд в съответствие с точка 3.2.1., буква а). Работата на превозното средство върху динамометричния стенд се прекратява, когато органите за управление на защитата срещу прекомерно разреждане на превозното средство прекъснат тока на разреждане на ПСНЕЕ или температурата на ПСНЕЕ се стабилизира дотолкова, че температурата да се мени с градиент, който е по-малък от 4°C за 2 часа. Когато органите за управление на защитата срещу прекомерно разреждане не сработят или ако няма такива, разреждането трябва да продължи, докато ПСНЕЕ се разреди до 25 % от номиналното си напрежение;
 в)
 непосредствено след прекратяване на разреждането се провежда един стандартен цикъл на зареждане, последван от такъв на разреждане, съгласно приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от превозното средство.
 3.2.2.
 Разреждане чрез спомагателно електрическо оборудване (изпитване върху превозно средство)
 Тази процедура е приложима за изпитвания върху превозно средство в стационарен режим:
 а)
 превозното средство трябва да бъде включено в стационарен режим, който позволява консумация на електрическа енергия от ПСНЕЕ чрез спомагателно електрическо оборудване. Такъв режим на работа се определя, ако е необходимо, чрез консултация с производителя. Оборудване (например трупчета за колелата), което предотвратява движението на превозното средство, може да се използва по подходящ начин, за да се гарантира безопасността по време на изпитването;
 б)
 ПСНЕЕ се разрежда чрез работата на електрическо оборудване, климатизация, отопление, осветление, аудиовизуално оборудване и т.н., които могат да бъдат включени при условията, посочени в точка 3.2.2., буква а). Работата се прекратява, когато органите за управление на защитата срещу прекомерно разреждане на превозното средство прекъснат тока на разреждане на ПСНЕЕ или температурата на ПСНЕЕ се стабилизира дотолкова, че температурата да се мени с градиент, който е по-малък от 4°C за 2 часа. Когато органите за управление на защитата срещу прекомерно разреждане не сработят или ако няма такива, разреждането трябва да продължи, докато ПСНЕЕ се разреди до 25 % от номиналното си напрежение;
 в)


text:
непосредствено след прекратяване на разреждането се провежда един стандартен цикъл на зареждане, последван от такъв на разреждане, съгласно приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от превозното средство.
 3.2.3.
 Разреждане на ПСНЕЕ чрез разряден резистор (изпитване върху превозно средство)
 Тази процедура е приложима за превозни средства, за които производителят предоставя информация за свързване на разклонителен кабелен сноп към място в непосредствена близост извън ПСНЕЕ, което позволява разреждането на ПСНЕЕ:
 а)
 към превозното средство се свързва разклонителният кабелен сноп, както е посочено от производителя. Превозното средство се поставя в режим на разрешено движение;
 б)
 разрядният резистор се свързва към разклонителния кабелен сноп и ПСНЕЕ се разрежда със скорост на разреждане при нормални условия на работа в съответствие с предоставената от производителя информация. Може да се използва резистор с мощност на разреждане 1 kW;
 в)
 изпитването се прекратява, когато органите за управление на защитата срещу прекомерно разреждане на превозното средство прекъснат тока на разреждане на ПСНЕЕ или температурата на ПСНЕЕ се стабилизира дотолкова, че температурата да се мени с градиент, който е по-малък от 4°C за 2 часа. Когато функцията за автоматично прекъсване на разреждането не сработи или ако няма такава функция, тогава разреждането трябва да продължи, докато ПСНЕЕ се разреди до 25 % от номиналното си напрежение;
 г)
 непосредствено след прекратяване на разреждането се провежда един стандартен цикъл на зареждане, последван от такъв на разреждане, съгласно приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от превозното средство.
 3.2.4.
 Разреждане чрез външно оборудване (компонентно изпитване)
 Тази процедура е приложима за компонентно изпитване:
 а)
 всички главни контактори трябва да са затворени. Външното оборудване за зареждане—разреждане се свързва към главните клеми на изпитваното устройство;
 б)
 извършва се разреждане със стабилен ток в рамките на нормалния работен обхват, указан от производителя;
 в)
 разреждането продължава, докато изпитваното устройство (автоматично) прекъсне тока на разреждане на ПСНЕЕ или температурата на изпитваното устройство се стабилизира дотолкова, че температурата да се мени с градиент, който е по-малък от 4°C за 2 часа. Когато функцията за автоматично прекъсване не сработи или ако няма такава функция, разреждането трябва да продължи, докато изпитваното устройство се разреди до 25 % от номиналното си напрежение;
 г)
 непосредствено след прекратяване на разреждането се провежда един стандартен цикъл на зареждане, последван от такъв на разреждане, съгласно приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от изпитваното устройство.
 3.3.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 h при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9И
 Защита срещу прегряване
 1.
 Цел
 Целта на това изпитване е да се провери действието на защитните мерки на ПСНЕЕ срещу вътрешно прегряване по време на експлоатация. В случай че не са необходими специфични защитни мерки, за да се предотврати изпадането на ПСНЕЕ в небезопасно състояние поради вътрешно прегряване, безопасната експлоатация трябва да бъде доказана.
 2.
 Изпитването може да се проведе с цяла ПСНЕЕ — съгласно точки 3. и 4., или с комплектовано превозно средство — съгласно точки 5. и 6.
 3.
 Инсталация за изпитване с помощта на цяла ПСНЕЕ
 3.1.
 Спомагателните системи, които


text:
не влияят на резултатите от изпитването, могат да не се използват в изпитваното устройство. Изпитването може да се извърши с модифицирано изпитвано устройство, при условие че тези модификации не влияят върху резултатите от изпитването.
 3.2.
 Когато ПСНЕЕ е снабдена с функция за охлаждане и когато ПСНЕЕ може да остава работоспособна, като подава нормална мощност, без да е задействана функцията за охлаждане, за целите на изпитването охлаждащата система трябва се изключи.
 3.3.
 По време на изпитването температурата на изпитваното устройство се измерва постоянно вътре в корпуса в близост до елементите, за да се следят промените в температурата. Бордовият датчик, ако има такъв, може да се използва със съвместими инструменти за отчитане на сигнала.
 3.4.
 ПСНЕЕ се поставя в конвективна пещ или климатична камера. При необходимост за провеждане на изпитването ПСНЕЕ се свързва към останалата част от системата за управление на превозното средство с удължени кабели. Външно оборудване за зареждане—разреждане може да се свързва под надзора на производителя на превозното средство.
 4.
 Процедури за изпитване с помощта на цяла ПСНЕЕ
 4.1.
 В началото на изпитването всички защитни устройства, които влияят на функцията на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие, с изключение на дезактивиране на система в съответствие с точка 3.2. по-горе.
 4.2.
 Изпитваното устройство непрекъснато се зарежда и разрежда от външното оборудване за зареждане—разреждане с ток, който увеличава температурата на електрохимичните елементи възможно най-бързо в рамките на нормалния работен обхват, определен от производителя, до края на изпитването.
 Като алтернатива зареждането и разреждането може да се извършат чрез движение на превозното средство върху динамометричен стенд, като движението се определя чрез консултация с производителя, за да се постигнат горните условия.
 4.3.
 Температурата на камерата или пещта се повишава постепенно от 20°C ± 10°C или от по-висока температура, ако е поискано от производителя, докато достигне температурата, определена в съответствие с точка 4.3.1. или 4.3.2. по-долу според случая, и след това до края на изпитването се поддържа температура, равна на тази или по-висока от нея.
 4.3.1.
 Когато ПСНЕЕ е оборудвана със защитни мерки срещу вътрешно прегряване, температурата се увеличава до температурата, определена от производителя като праг на работната температура за задействане на тези защитни мерки, за да се гарантира, че температурата на изпитваното устройство ще се увеличава, както е указано в точка 4.2. по-горе.
 4.3.2.
 Когато ПСНЕЕ не е оборудвана с никакви конкретни мерки срещу вътрешно прегряване, температурата трябва да бъде увеличена до максималната работна температура, указана от производителя.
 4.4.
 Край на изпитването: Изпитването приключва, когато се наблюдава едно от следните събития:
 а)
 изпитваното устройство възпрепятства и/или ограничава зареждането и/или разреждането, за да предотврати покачването на температурата;
 б)
 температурата на изпитваното устройство се стабилизира, което означава, че температурата се мени с по-малко от 4°С за 2 часа;
 в)
 неспазване на критериите за приемливост, предписани в точка 6.9.2.1. от настоящото правило.
 5.
 Инсталация за изпитване с помощта на комплектовано превозно средство
 5.1.
 Въз основа на информация от производителя за ПСНЕЕ, оборудвана с функция за охлаждане, за целите на изпитването охлаждащата система трябва да бъде изключена или в състояние на


text:
значително намалена работа (за ПСНЕЕ, която няма да работи, ако охлаждащата система е изключена).
 5.2.
 По време на изпитването температурата на ПСНЕЕ се измерва постоянно вътре в корпуса в близост до електрохимичните елементи, за да се следят промените в температурата с помощта на бордови датчици и съвместими инструменти според предоставената от производителя информация за отчитане на сигналите.
 5.3.
 Превозното средство се поставя в климатична камера, настроена на температура 40—45°C най-малко за 6 часа.
 6.
 Процедури за изпитване с помощта на комплектовано превозно средство
 6.1.
 Превозното средство се зарежда и разрежда постоянно по начин, който увеличава температурата на електрохимичните елементи на ПСНЕЕ възможно най-бързо в рамките на нормалния работен обхват, определен от производителя, до края на изпитването.
 Зареждането и разреждането се извършват чрез движение на превозното средство върху динамометричен стенд, като движението се определя чрез консултация с производителя, за да се постигнат горните условия.
 За превозно средство, което може да се зарежда от външен източник на захранване, зареждането може да се извърши с помощта на това външно захранване, ако се очаква по-бързо повишаване на температурата.
 6.2.
 Изпитването приключва, когато се наблюдава едно от следните събития:
 а)
 превозното средство прекрати зареждането и/или разреждането;
 б)
 температурата на ПСНЕЕ се стабилизира дотолкова, че температурата да се мени с градиент, който е по-малък от 4°С за 2 часа;
 в)
 неспазване на критериите за приемливост, предписани в точка 6.9.2.1. от настоящото правило;
 г)
 изтичане на три часа от момента на започване на циклите на зареждане/разреждане съгласно точка 6.1.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9Й
 Максималнотокова защита
 1.
 Цел
 Целта на това изпитване е да се провери работата на максималнотоковата защита по време на външно зареждане с постоянен ток, за да се предпази ПСНЕЕ от тежки произшествия, предизвикани от прекомерни стойности на тока на зареждане, специфициран от производителя.
 2.
 Условия на изпитването:
 а)
 изпитването се провежда при температура на околната среда 20°С ± 10°C;
 б)
 степента на зареждане на ПСНЕЕ се настройва приблизително в средата на нормалния работен диапазон чрез нормална работа, препоръчана от производителя, като например управление на превозното средство или използване на външно зарядно устройство. Точна настройка не се изисква, докато нормалната работа на ПСНЕЕ е разрешена;
 в)
 стойността на максималния ток (при допускане на неизправност на външното електрозахранващо оборудване с постоянен ток) и максималното напрежение (в нормален диапазон), които могат да бъдат приложени, се определят, ако е необходимо, чрез консултация с производителя.
 3.
 Изпитването за презареждане се провежда в съответствие с точка 4. или точка 5. в зависимост от случая и съгласно информацията на производителя.
 4.
 Презареждане по време на зареждане от външно електрозахранване
 Тази процедура за изпитване е приложима за изпитване върху превозно средство и важи за превозни средства, които имат възможност за зареждане чрез външно електрозахранване за постоянен ток:
 а)
 входното гнездо на превозното средство за зареждане с постоянен ток трябва да се използва за свързване на външното постояннотоково електрозахранване. Комуникацията за управление на зареждането на външното електрозахранване се променя или изключва, за да позволи стойността на тока на презареждане, определена чрез консултация с производителя;
 б)
 започва се зареждането на ПСНЕЕ от външното постояннотоково електрозахранване, за


text:
да се постигне най-големият нормален ток на зареждане, специфициран от производителя. След това токът на зареждане се увеличава за 5 секунди от най-големия нормален ток на зареждане до тока на презареждане, определен съгласно точка 2., буква в) по-горе. След това зареждането продължава при тази стойност на тока на презареждане;
 в)
 зареждането се прекратява, когато функциите на максималнотоковата защита на превозното средство прекъснат тока на зареждане на ПСНЕЕ или температурата на ПСНЕЕ се стабилизира дотолкова, че температурата да се мени с градиент, който е по-малък от 4°C за 2 часа;
 г)
 непосредствено след прекратяване на зареждането се провежда един стандартен цикъл съгласно приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от превозното средство.
 5.
 Ток на презареждане по време на зареждане с помощта на разклонителен кабелен сноп
 Тази процедура за изпитване е приложима за ПСНЕЕ за превозни средства, които имат възможност за зареждане чрез външно постояннотоково електрозахранване и за които производителят предоставя информация за свързване на разклонителен кабелен сноп към място в непосредствена близост извън ПСНЕЕ, което позволява зареждането на ПСНЕЕ:
 а)
 разклонителният кабелен сноп се свързва към превозното средство или ПСНЕЕ, както е указано от производителя;
 б)
 външното електрозахранване, подаващо та на презареждане, се свързва към разклонителния кабелен сноп и се задейства зареждането на ПСНЕЕ за постигане на най-големия нормален ток на зареждане, определен от производителя;
 в)
 След това токът на зареждане се увеличава за 5 секунди от най-големия нормален ток на зареждане до тока на презареждане, определен съгласно точка 2., буква в) по-горе. След това зареждането продължава при тази стойност на тока на презареждане;
 г)
 зареждането се прекратява, когато функциите на максималнотоковата защита на превозното средство прекратят зареждането или температурата на изпитваното устройство се стабилизира дотолкова, че температурата да се мени с градиент, който е по-малък от 4°C за 2 часа;
 д)
 непосредствено след прекратяване на зареждането се провежда един стандартен цикъл съгласно приложение 9, допълнение 1, ако това не е възпрепятствано от превозното средство.
 6.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 час при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.


text:
 30.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 310/5
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 65/2014
 от 16 май 2014 година
 за изменение на приложение I (Ветеринарни и фитосанитарни въпроси) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Решение за изпълнение 2013/784/ЕС на Комисията от 18 декември 2013 г. за изменение на образците на ветеринарни здравни сертификати I, II и III за търговия в рамките на Съюза с овце и кози за клане, угояване и разплод, посочени в приложение Д към Директива 91/68/ЕИО на Съвета (1) следва да бъде включено в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Посоченото решение се отнася до законодателството относно живи животни, различни от риби и от животни от аквакултура. Законодателството по тези въпроси не се прилага по отношение на Исландия, както е посочено в параграф 2 от уводната част на глава I от приложение I към Споразумението за ЕИП. Следователно посоченото решение не се прилага по отношение на Исландия.
 (3)
 Посоченото решение се отнася до законодателството относно ветеринарните въпроси. Законодателството относно ветеринарните въпроси не се прилага по отношение на Лихтенщайн дотогава, докато Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти включва Лихтенщайн, както е посочено в секторните адаптации на приложение I към Споразумението за ЕИП. Следователно посоченото решение не се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (4)
 Поради това приложение I към Споразумението за ЕИП следва съответно да бъде изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 2 (Директива 91/68/ЕИО на Съвета) от част 4.1 на глава I от приложение I към Споразумението за ЕИП се добавя следното тире:
 „—
 32013 D 0784: Решение за изпълнение 2013/784/ЕС на Комисията от 18 декември 2013 г. (ОВ L 346, 20.12.2013 г., стр. 75)“
 Член 2
 Текстът на Решение за изпълнение 2013/784/ЕС на норвежки език, който ще бъде публикуван в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, е автентичен.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 17 май 2014 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (2), или в деня, в който влиза в сила решението на Съвместния комитет на ЕИП, с което Регламент (ЕС) No 630/2013 на Комисията (3) се включва в Споразумението за ЕИП, ако тази дата е по-късна.
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 16 май 2014 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Gianluca GRIPPA
 (1) ОВ L 346, 20.12.2013 г., стр. 75.
 (2) Без отбелязани конституционни изисквания.
 (3) ОВ L 179, 29.6.2013 г., стр. 60.


text:
 30.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 171/23
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 25/2011
 от 1 април 2011 година
 за изменение на приложение XXI (Статистика) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, наричано по-нататък „Споразумението“, и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Приложение XXI към Споразумението бе изменено с Решение на Съвместния комитет на ЕИП No 112/2010 от 1 октомври 2010 г. (1)
 (2)
 Регламент (ЕО) No 1201/2009 на Комисията 30 ноември 2009 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 763/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно преброяването на населението и жилищния фонд по отношение на техническите спецификации на темите и на техните разбивки (2) следва да бъде включен в Споразумението,
 РЕШИ:
 Член 1
 След точка 18шa (Регламент (ЕС) No 519/2010 на Комисията) от приложение XXI към Споразумението се вмъква следната точка:
 „18шб.
 32009 R 1201: Регламент (ЕО) No 1201/2009 на Комисията 30 ноември 2009 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 763/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно преброяването на населението и жилищния фонд по отношение на техническите спецификации на темите и на техните разбивки (ОВ L 329, 15.12.2009 г., стр. 29).“
 Член 2
 Текстовете на Регламент (ЕО) No 1201/2009 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 2 април 2011 г., при условие че всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението, са внесени в Съвместния комитет на ЕИП (3).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 1 април 2011 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Изпълняващ длъжността председател
 Gianluca GRIPPA
 (1) ОВ L 332, 16.12.2010 г., стр. 62.
 (2) ОВ L 329, 15.12.2009 г., стр. 29.
 (3) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 29.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 231/1
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 30/2013
 от 15 март 2013 година
 за изменение на приложение I (Ветеринарни и фитосанитарни въпроси) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 989/2012 на Комисията от 25 октомври 2012 г. за разрешаване на ендо-1,4-бета-ксиланаза, получена от Trichoderma reesei (MULC 49755), и ендо-1,3(4)-бета-глюканаза, получена от Trichoderma reesei (MULC 49754), като фуражна добавка за кокошки носачки и второстепенни видове домашни птици за угояване и производство на яйца (притежател на разрешителното: Aveve NV) (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 990/2012 на Комисията от 25 октомври 2012 г. за разрешаване на препарат от Propionibacterium acidipropionici (CNCM MA 26/4U) като фуражна добавка за всички животински видове (2) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (3)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 991/2012 на Комисията от 25 октомври 2012 г. за разрешаване на цинков хидроксид хлорид монохидрат като фуражна добавка за всички животински видове (3) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (4)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1018/2012 на Комисията от 5 ноември 2012 г. за изменение на регламенти (ЕО) No 232/2009, (ЕО) No 188/2007, (ЕО) No 186/2007, (ЕО) No 209/2008, (ЕО) No 1447/2006, (ЕО) No 316/2003, (ЕО) No 1811/2005, (ЕО) No 1288/2004, (ЕО) No 2148/2004, (ЕО) No 1137/2007, (ЕО) No 1293/2008, (ЕО) No 226/2007, (ЕО) No 1444/2006, (ЕО) No 1876/2006, (ЕО) No 1847/2003, (ЕО) No 2036/2005, (ЕО) No 492/2006, (ЕО) No 1200/2005 и (ЕО) No 1520/2007 по отношение на максималното съдържание на някои микроорганизми в пълноценните фуражи (4) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (5)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1019/2012 на Комисията от 6 ноември 2012 г. за изменение на Регламент (ЕО) No 1096/2009 във връзка с минималното съдържание на ендо-1,4-бета-ксиланаза, получена от Aspergillus niger (CBS 109.713), като фуражна добавка за пилета за угояване и патици (притежател на разрешителното: BASF SE) (5) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (6)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1065/2012 на Комисията от 13 ноември 2012 г. за разрешаване на препаратите от Lactobacillus plantarum (DSM 23375, CNCM I-3235, DSM 19457, DSM 16565, DSM 16568, LMG 21295, CNCM MA 18/5U, NCIMB 30094, VTT E-78076, ATCC PTSA-6139, DSM 18112, DSM 18113, DSM 18114, ATCC 55943 и ATCC 55944) като фуражни добавки за всички животински видове (6) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (7)
 Директива за изпълнение 2012/31/ЕС на Комисията от 25 октомври 2012 г. за изменение на приложение IV към Директива 2006/88/ЕО на Съвета по отношение на списъка на видове риба, възприемчиви към вирусна хеморагична септицемия, и заличаването на вписването за епизоотичен синдром (Epizootic ulcerative syndrome) (7) следва да бъде включена в Споразумението за ЕИП.
 (8)
 Настоящото решение се отнася до законодателството относно ветеринарните въпроси и фуражите. Законодателството относно ветеринарните въпроси и фуражите не се прилага по отношение на


text:
Лихтенщайн, докато прилагането на Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти включва Лихтенщайн, както е посочено в секторните адаптации на приложение I към Споразумението за ЕИП. Следователно настоящото решение не се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (9)
 Във връзка с гореизложеното приложение I към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В част 3.1, точка 8а (Директива 2006/88/ЕО на Съвета), в част 4.1, точка 5а (Директива 2006/88/ЕО на Съвета) и в част 8.1, точка 4а (Директива 2006/88/ЕО на Съвета) от глава I от приложение I към Споразумението за ЕИП се добавя следното тире:
 „—
 32012 L 0031: Директива за изпълнение 2012/31/ЕС на Комисията от 25 октомври 2012 г. (ОВ L 297, 26.10.2012 г., стр. 26).“
 Член 2
 Глава II от приложение I към Споразумението за ЕИП се изменя, както следва:
 1.
 В точки 1щи (Регламент (ЕО) No 1847/2003 на Комисията), 1щщс (Регламент (ЕО) No 1811/2005 на Комисията), 1щщт (Регламент (ЕО) No 2036/2005 на Комисията), 1щщще (Регламент (ЕО) No 1876/2006 на Комисията), 1щщщл (Регламент (ЕО) No 226/2007 на Комисията), 1щщщщф (Регламент (ЕО) No 232/2009 на Комисията), 1щщщщще (Регламент (ЕО) No 1293/2008 на Комисията) и 39 (Регламент (ЕО) No 316/2003 на Комисията) се добавя следното:
 „, изменен със:
 —
 32012 R 1018: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1018/2012 на Комисията от 5 ноември 2012 г. (ОВ L 307, 7.11.2012 г., стр. 56).“
 2.
 В точки 1щу (Регламент (ЕО) No 1288/2004 на Комисията), 1щщд (Регламент (ЕО) No 2148/2004 на Комисията), 1щщм (Регламент (ЕО) No 1200/2005 на Комисията, 1щщх (Регламент (ЕО) No 492/2006 на Комисията), 1щщщ (Регламент (ЕО) No 1444/2006 на Комисията), 1щщщб (Регламент (ЕО) No 1447/2006 на Комисията), 1щщщи (Регламент (ЕО) No 188/2007 на Комисията), 1щщщк (Регламент (ЕО) No 186/2007 на Комисията), 1щщщш (Регламент (ЕО) No 1137/2007 на Комисията), 1щщщщз (Регламент (ЕО) No 1520/2007 на Комисията) и 1щщщщн (Регламент (ЕО) No 209/2008 на Комисията) се добавя следното тире:
 „—
 32012 R 1018: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1018/2012 на Комисията от 5 ноември 2012 г. (ОВ L 307, 7.11.2012 г., стр. 56).“
 3.
 В точка 1щщщщщф (Регламент (ЕО) No 1096/2009 на Комисията) се добавя следното:
 „, изменен със:
 —
 32012 R 1019: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1019/2012 на Комисията от 6 ноември 2012 г. (ОВ L 307, 7.11.2012 г., стр. 60).“
 4.
 След точка 57 (Регламент за изпълнение (ЕС) No 839/2012 на Комисията) се вмъкват следните точки:
 „58.
 32012 R 0989: Регламент за изпълнение (ЕС) No 989/2012 на Комисията от 25 октомври 2012 г. за разрешаване на ендо-1,4-бета-ксиланаза, получена от Trichoderma reesei (MULC 49755), и ендо-1,3(4)-бета-глюканаза, получена от Trichoderma reesei (MULC 49754), като фуражна добавка за кокошки носачки и второстепенни видове домашни птици за угояване и производство на яйца (притежател на разрешителното: Aveve NV) (ОВ L 297, 26.10.2012 г., стр. 11).
 59.
 32012 R 0990: Регламент за изпълнение (ЕС) No 990/2012 на Комисията от 25 октомври 2012 г. за разрешаване на препарат от Propionibacterium acidipropionici (CNCM MA 26/4U) като фуражна добавка за всички животински видове (ОВ L 297, 26.10.2012 г., стр.


text:
15).
 60.
 32012 R 0991: Регламент за изпълнение (ЕС) No 991/2012 на Комисията от 25 октомври 2012 г. за разрешаване на цинков хидроксид хлорид монохидрат като фуражна добавка за всички животински видове (ОВ L 297, 26.10.2012 г., стр. 18).
 61.
 32012 R 1065: Регламент за изпълнение (ЕС) No 1065/2012 на Комисията от 13 ноември 2012 г. за разрешаване на препаратите от Lactobacillus plantarum (DSM 23375, CNCM I-3235, DSM 19457, DSM 16565, DSM 16568, LMG 21295, CNCM MA 18/5U, NCIMB 30094, VTT E-78076, ATCC PTSA-6139, DSM 18112, DSM 18113, DSM 18114, ATCC 55943 и ATCC 55944) като фуражни добавки за всички животински видове (ОВ L 314, 14.11.2012 г., стр. 15).“
 Член 3
 Текстовете на регламенти за изпълнение (ЕС) No 989/2012, (ЕС) No 990/2012, (ЕС) No 991/2012, (ЕС) No 1018/2012, (ЕС) No 1019/2012 и (ЕС) No 1065/2012 и на Директива 2012/31/ЕС на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 4
 Настоящото решение влиза в сила на 16 март 2013 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (8).
 Член 5
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 15 март 2013 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Gianluca GRIPPA
 (1) ОВ L 297, 26.10.2012 г., стр. 11.
 (2) ОВ L 297, 26.10.2012 г., стр. 15.
 (3) ОВ L 297, 26.10.2012 г., стр. 18.
 (4) ОВ L 307, 7.11.2012 г., стр. 56.
 (5) ОВ L 307, 7.11.2012 г., стр. 60.
 (6) ОВ L 314, 14.11.2012 г., стр. 15.
 (7) ОВ L 297, 26.10.2012 г., стр. 26.
 (8) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 15.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 76/20
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 135/2011
 от 2 декември 2011 година
 за изменение на приложение XI (Електронни комуникации, аудио-визуални услуги и информационно общество) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, наричано по-нататък „Споразумението“, и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Приложение XI към Споразумението бе изменено с Решение на Съвместния комитет на ЕИП No 101/2011 от 30 септември 2011 г. (1).
 (2)
 Директива 2009/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. за изменение на Директива 87/372/ЕИО на Съвета за честотните ленти, които ще бъдат запазени за координираното въвеждане на обществени общоевропейски наземни клетъчни цифрови мобилни комуникации в Общността (2) следва да бъде включена в Споразумението,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 1 (Директива 87/372/ЕИО на Съвета) от приложение XI към Споразумението се добавя следното:
 „ , изменена със:
 —
 32009 L 0114: Директива 2009/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. (ОВ L 274, 20.10.2009 г., стр. 25).“
 Член 2
 Текстовете на Директива 2009/114/ЕО на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 3 декември 2011 г., при условие че всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението, са внесени в Съвместния комитет на ЕИП (3).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 2 декември 2011 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Kurt JÄGER
 (1) ОВ L 318, 1.12.2011 г., стр. 39.
 (2) ОВ L 274, 20.10.2009 г., стр. 25.
 (3) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 Важна правна забележка
 |
 22003D0006
 Официален вестник n° L 094 , 10/04/2003 стр. 0053 - 0054 специално чешко издание глава 11 том 08 стр. 58 - 59 специално испанско издание глава 11 том 08 стр. 58 - 59 специално унгарско издание глава 11 том 08 стр. 58 - 59 специално литвийско издание глава 11 том 08 стр. 58 - 59 LV.ES глава 11 том 08 стр. 58 - 59 MT.ES глава 11 том 08 стр. 58 - 59 PL.ES глава 11 том 08 стр. 58 - 59 SK.ES глава 11 том 08 стр. 58 - 59 специално словенско издание глава 11 том 08 стр. 58 - 59
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 6/2003от 31 януари 2003 годиназа изменение на приложение II (Технически правила, стандарти, изпитване и сертификация) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокол за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, наричано по-долу "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение II към споразумението е изменено с Решение No 161/2002 на Съвместния комитет на ЕИП от 6 декември 2002 г. [1].(2) Регламент (EО) No 1162/2002 на Комисията от 28 юни 2002 г. за изменение на Регламент (EИО) No 94/92 на Комисията, който определя подробните правила за изпълнение на споразуменията за внос от трети страни, предвидени в Регламент (EИО) No 2092/91 на Съвета [2], трябва да бъдат включени в Споразумението,РЕШИ:Член 1В точка 54б (Регламент (EИО) No 2092/91 на Съвета) в глава XII на приложение II към споразумението се добавя следното тире:- "— 32002 R 1162: Регламент (EО) No 1162/2002 на Комисията от 28 юни 2002 г. (ОВ L 170, 29.6.2002 г., стр. 44)."Член 2Текстовете на Регламент (EО) No 1162/2002 на исландски и норвежки език, които ще се публикуват в приложението за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 1 февруари 2003 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП [***] съгласно член 103, параграф 1 от Споразумението са направени.Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.Съставено в Брюксел на 31 януари 2003 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателP. Westerlund[1] ОВ L 38, 13.2.2003 г., стр. 16.[2] ОВ L 170, 29.6.2002 г., стр. 44.[***] Не са посочени конституционни изисквания.--------------------------------------------------


text:
 28.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 109/55
 Само оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правно действие съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН относно статута — TRANS/WP.29/343, който е на разположение на адрес:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Правило No 34 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — Единни разпоредби относно одобрението на превозни средства по отношение на предотвратяването на опасността от възникване на пожар
 Включващо целия валиден текст до:
 Допълнение 3 към серия от изменения 02 — Дата на влизане в сила: 24 октомври 2009 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 1.
 Приложно поле
 2.
 Заявление за одобрение
 3.
 Одобрение
 ЧАСТ I — ОДОБРЕНИЕ НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ПО ОТНОШЕНИЕ НА РЕЗЕРВОАРИТЕ ИМ ЗА ГОРИВО
 4.
 Определения
 5.
 Изисквания към резервоарите за течно гориво
 6.
 Изпитвания на резервоари за течно гориво
 ЧАСТ II — ОДОБРЕНИЕ НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПРЕДОТВРАТЯВАНЕТО НА ОПАСНОСТТА ОТ ВЪЗНИКВАНЕ НА ПОЖАР В СЛУЧАЙ НА СБЛЪСЪК
 7.
 Определения
 8.
 Изисквания към монтирането на резервоари за течно гориво
 9.
 Изпитвания върху превозното средство
 ЧАСТ III — ОДОБРЕНИЕ НА РЕЗЕРВОАРИ ЗА ТЕЧНО ГОРИВО КАТО ОТДЕЛНИ ТЕХНИЧЕСКИ ВЪЗЛИ
 10.
 Определения
 11.
 Изисквания към резервоарите за течно гориво
 ЧАСТ IV — ОДОБРЕНИЕ НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ПО ОТНОШЕНИЕ НА МОНТИРАНЕТО НА ОДОБРЕН(И) РЕЗЕРВОАР(И) ЗА ГОРИВО
 12.
 Определения
 13.
 Изисквания към монтирането на резервоар(и) за течно гориво
 14.
 Изменения на типа на превозното средство или на резервоара
 15.
 Съответствие на производството
 16.
 Санкции при несъответствие на производството
 17.
 Преходни разпоредби
 18.
 Наименования и адреси на техническите служби, провеждащи изпитванията за одобрение, и на административните отдели
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 Приложение 1 —
 Съобщение относно одобрението, разширението, отказването или отменянето на одобрение или окончателното прекратяване на производството на тип превозно средство по отношение на резервоара за течно гориво и предотвратяването на опасността от възникване на пожар при челен удар/страничен удар/удар отзад, и на тип резервоар за течно гориво в съответствие с Правило No 34
 Приложение 2 —
 Оформление на маркировките за одобрение
 Приложение 3 —
 Изпитване при челен удар в преграда
 Приложение 4 —
 Процедура на изпитване при удар отзад
 Приложение 5 —
 Изпитване на резервоари за гориво, направени от пластмаса
 Приложение 5 — Допълнение 1 —
 Изпитване за огнеустойчивост
 Приложение 5 — Допълнение 2 —
 Размери и технически характеристики на огнеупорните тухли
 1. ОБХВАТ
 Настоящото правило се прилага за:
 1.1.
 ЧАСТ I: одобрението на превозни средства от категории M, N и O (1)/по отношение на резервоара(ите) за течно гориво.
 1.2.
 ЧАСТ II: по искане на производителя, за одобрението на превозни средства от категории M, N и O, одобрени по част I или IV от настоящото правило, оборудвани с резервоар(и) за течно гориво, по отношение на предотвратяването на опасността от възникване на пожар при челен удар и/или страничен удар и/или удар отзад.
 1.3.
 ЧАСТ III: одобрението на резервоари за течно гориво като отделни технически възли.
 1.4.
 ЧАСТ IV: одобрението на превозни средства по отношение на монтирането на одобрени резервоари за


text:
течно гориво.
 2. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 2.1. Заявление за одобрение в съответствие с част I и/или част II от настоящото правило
 2.1.1.
 Заявлението за одобрение на тип превозно средство по отношение на част I или част II от настоящото правило се подава от производителя на превозното средство или от негов надлежно упълномощен представител.
 2.1.2.
 То се придружава от посочените по-долу документи в три екземпляра и от следните данни:
 2.1.2.1.
 подробно описание на типа превозно средство по отношение на елементите, посочени в точка 4.2 и/или 7.2. Номерата и/или символите, идентифициращи типа на двигателя и типа на превозното средство, трябва да бъдат посочени;
 2.1.2.2.
 чертеж(и), показващ(и) характеристиките на резервоара за гориво и посочващ(и) вида на материала, от който е направен;
 2.1.2.3.
 чертеж на цялата система за подаване на гориво, показваща разположението на всеки компонент в превозното средство; и
 2.1.2.4.
 за заявление за одобрение в съответствие с част II от настоящото правило, схема на електрическата инсталация, показваща нейното разположение и начина на закрепването ѝ към превозното средство.
 2.1.3.
 На техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията за одобрение на типа, трябва да се предостави следното:
 2.1.3.1.
 Едно превозно средство, което е представително за подлежащия на одобряване тип превозно средство, или частите на превозното средство, които техническата служба счете за необходими за провеждане на изпитванията за одобрение;
 2.1.3.2.
 За превозни средства, които са оборудвани с изработен от пластмаса резервоар: седем допълнителни резервоара заедно с техните принадлежности;
 2.1.3.3.
 За превозни средства, които са оборудвани с резервоар, изработен от друг материал: два допълнителни резервоара заедно с техните принадлежности.
 2.2. Заявление за одобрение в съответствие с част III от настоящото правило
 2.2.1.
 Заявлението за одобрение на тип резервоар за течно гориво в съответствие с част III от настоящото правило се подава от производителя на резервоара или от негов надлежно упълномощен представител.
 2.2.2.
 То се придружава от посочените по-долу документи в три екземпляра и от следните данни:
 2.2.2.1.
 подробно описание на типа на резервоара за гориво по отношение на елементите, посочени в точка 10.2; следва да се уточни дали заявлението се отнася за тип резервоар със или без неговите принадлежности и дали то се отнася за универсална или специфична употреба на превозното средство. В случай на одобрение на тип резервоар без неговите принадлежности трябва да бъде добавено ясно обозначение на използваните при изпитванията принадлежности;
 2.2.2.2.
 чертеж(и), показващ(и) характеристиките на резервоара за гориво и посочващ(и) материала, от който е направен, и, в случай на резервоар за специфична употреба на превозното средство, характеристиките на частите на превозното средство, използвани по време на изпитванията;
 2.2.3.
 На техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията за одобрение на типа, трябва да се предостави следното:
 2.2.3.1.
 В случай на резервоар, изработен от пластмаса: седем резервоара заедно с техните принадлежности. В случай на резервоар, който се одобрява без неговите принадлежности, се предоставят седем комплекта от принадлежности от тип, който обичайно се монтира на превозното средство;
 2.2.3.2.
 в случай на резервоар, изработен от друг материал: два резервоара заедно с техните принадлежности. В случай на резервоар, който се одобрява без неговите принадлежности, се предоставят два комплекта от


text:
принадлежности от тип, който обичайно се монтира на превозното средство;
 2.2.3.3.
 В случай на резервоар, изработен от пластмаса за специфична употреба на превозното средство, се предоставят частите на превозното средство, посочени в точка 5.3.2 от приложение 5.
 2.3. Заявление за одобрение в съответствие с част IV от настоящото правило
 2.3.1.
 Заявлението за одобрение на тип превозно средство в съответствие с част IV от настоящото правило се подава от производителя на превозното средство или от негов надлежно упълномощен представител.
 2.3.2.
 То се придружава от посочените по-долу документи в три екземпляра и от следните данни:
 2.3.2.1.
 подробно описание на типа превозно средство по отношение на елементите, посочени в точка 12.2. Номерата и/или символите, идентифициращи типа на двигателя и типа на превозното средство, трябва да бъдат посочени;
 2.3.2.2.
 чертеж на цялата система за подаване на гориво, показваща разположението на всеки компонент в превозното средство;
 2.3.2.3.
 списък на всички типове резервоари за течно гориво, одобрени в съответствие с част III от настоящото правило и предназначени да бъдат монтирани на типа превозно средство.
 2.3.3.
 На техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията за одобрение на типа, трябва да се предостави следното:
 2.3.3.1.
 превозно средство, което е представително за подлежащия на одобрение тип;
 2.3.3.2.
 ако е необходимо, два допълнителни резервоара с техните принадлежности, в случая на всеки тип резервоар за гориво, одобрен без неговите принадлежности.
 3. ОДОБРЕНИЕ
 3.1. Одобрение в съответствие с част I и/или част II от настоящото правило
 3.1.1.
 Ако превозното средство, представено за одобрение в съответствие с настоящото правило, отговаря на изискванията на част I и/или на част II по-долу, се издава одобрение на този тип превозно средство.
 3.1.2.
 На всеки одобрен тип се присвоява номер на одобрението, чиито първи две цифри представляват номера на най-новата серия от изменения, включени в правилото към датата на издаване на одобрението. Въпреки това една и съща договаряща се страна може да присвоява един и същ номер на няколко типа превозно средство, както е посочено в точка 4.2 и/или 7.2, ако тези типове са разновидности на един и същ базов модел, и при условие че всеки тип се изпитва поотделно и бъде установено, че отговаря на условията на настоящото правило.
 3.1.3.
 Страните по спогодбата, прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко одобрение или отказване на одобрение на тип превозно средство в съответствие с настоящото правило посредством формуляр, който съответства на образеца в приложение 1, допълнение 1 към настоящото правило, и посредством чертежи, съдържащи данните, посочени в точки 2.1.2.2, 2.1.2.3 и 2.1.2.4 по-горе (предоставени от заявителя на одобрението), и които са във формат не по-голям от А4 (210 × 297 mm), или сгънати в такъв формат и в подходящ мащаб.
 3.1.4.
 Върху всяко превозно средство, което съответства на тип превозно средство, одобрен съгласно настоящото правило, на видно и леснодостъпно място, което се посочва във формуляра за одобрение, се поставя международна маркировка за одобрение, която се състои от:
 3.1.4.1.
 оградена с окръжност буква „E“, следвана от отличителния номер на държавата, издала одобрението; (2)
 3.1.4.2.
 номера на настоящото правило, следван от знаците „RI“, ако превозното средство е одобрено в съответствие


text:
с част I от правилото, или следван от знаците „RII“, ако превозното средство е одобрено в съответствие с части I или IV и с част II от правилото, тире и номера на одобрението отдясно на окръжността, указана в точка 3.1.4.1.
 3.1.5.
 Ако превозното средство съответства на тип превозно средство, одобрен по едно или няколко други правила, приложени към Спогодбата, в държавата, издала одобрението по настоящото правило, символът, предписан в точка 3.1.4.1, не е необходимо да се повтаря; в такъв случай допълнителните номера, номерата на одобренията и символите за всички правила, по които е издадено одобрение в държавата, издала одобрението съгласно настоящото правило, се поставят във вертикални колони отдясно на символа, посочен в точка 3.1.4.1.
 3.1.6.
 Маркировката за одобрение трябва да бъде ясна, четлива и незаличима.
 3.1.7.
 Маркировката за одобрение се поставя в близост до табелката с данни за превозното средство, поставена от производителя, или върху тази табелка.
 3.1.8.
 В приложение 2 към настоящото правило са посочени примери за оформление на маркировката за одобрение.
 3.2. Одобрение в съответствие с част III от настоящото правило
 3.2.1.
 Ако резервоарът, представен за одобрение в съответствие с настоящото правило, отговаря на изискванията на част III по-долу, се издава одобрение на този тип резервоар.
 3.2.2.
 На всеки одобрен тип се присвоява номер на одобрението, чиито първи две цифри представляват номера на най-новата серия от изменения, включени в правилото към датата на издаване на одобрението.
 3.2.3.
 Страните по спогодбата, прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко одобрение или отказване на одобрение на тип резервоар в съответствие с настоящото правило посредством формуляр, който съответства на образеца в приложение 1, допълнение 2 към настоящото правило, и посредством чертежи, съдържащи данните, посочени в точки 2.2.2.1 и 2.2.2.2 по-горе (предоставени от заявителя на одобрението), и които са във формат не по-голям от А4 (210 × 297 mm), или сгънати в такъв формат и в подходящ мащаб.
 3.2.4.
 Върху всеки резервоар, който съответства на тип резервоар, одобрен съгласно настоящото правило, на видно и леснодостъпно място, което се посочва във формуляра за одобрение, се поставя международна маркировка за одобрение, която се състои от:
 3.2.4.1.
 оградена с окръжност буква „E“, следвана от отличителния номер на държавата, издала одобрението (2)
 3.2.4.2.
 номера на настоящото правило, следван от знаците „RIII“, обозначението „U“, ако резервоарът е одобрен за универсална употреба, или „S“, ако резервоарът е одобрен за специфична употреба на превозното средство, обозначението „+A“, ако резервоарът е одобрен заедно със своите принадлежности, или „#A“, ако резервоарът е одобрен без своите принадлежности, тире и номера на одобрението отдясно на окръжността, указана в точка 3.2.4.1.
 3.2.5.
 Маркировката за одобрение трябва да бъде ясна, четлива и незаличима, когато резервоарът е монтиран на превозното средство.
 3.2.6.
 В приложение 2 към настоящото правило са посочени примери за оформление на маркировката за одобрение.
 3.3. Одобрение в съответствие с част IV от настоящото правило
 3.3.1.
 Ако превозното средство, представено за одобрение в съответствие с настоящото правило, отговаря на изискванията на част IV по-долу, се издава одобрение на този тип превозно средство.
 3.3.2.
 На всеки одобрен тип се присвоява номер на одобрението, чиито първи две


text:
цифри представляват номера на най-новата серия от изменения, включени в правилото към датата на издаване на одобрението. Въпреки това една страна по Спогодбата може да присвоява един и същ номер на одобрение на няколко типа превозно средство, както е определено в точка 12.2, ако тези типове са разновидности на един и същ базов модел, и при условие че всеки тип се изпитва поотделно и бъде установено, че отговаря на условията на настоящото правило.
 3.3.3.
 Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, биват уведомявани за всяко одобрение или отказване на одобрение на тип превозно средство в съответствие с настоящото правило посредством формуляр, който съответства на образеца в приложение 1, допълнение 1 към настоящото правило, и посредством чертежи, съдържащи данните, посочени в точки 2.3.2.1, 2.3.2.2 и 2.3.2.3 по-горе (предоставени от заявителя на одобрението), и които са във формат не по-голям от А4 (210 × 297 mm), или сгънати в такъв формат и в подходящ мащаб.
 3.3.4.
 На всяко превозно средство, което съответства на тип превозно средство, одобрен съгласно настоящото правило, на видно и леснодостъпно място, което се посочва във формуляра за одобрение, се поставя международна маркировка за одобрение, която се състои от:
 3.3.4.1.
 оградена с окръжност буква „E“, следвана от отличителния номер на държавата, издала одобрението; (2)
 3.3.4.2.
 номера на настоящото правило, следван от знаците „RIV“, тире и номера на одобрението отдясно на окръжността, указана в точка 3.3.4.1.
 3.3.5.
 Ако превозното средство съответства на тип превозно средство, одобрен съгласно едно или няколко други правила, приложени към Спогодбата, в държавата, издала одобрението съгласно настоящото правило, символът, указан в точка 3.3.4.1, не е необходимо да се повтаря; в такъв случай допълнителните номера, номерата на одобренията и символите за всички правила, съгласно които е издадено одобрение в държавата, издала одобрението съгласно настоящото правило, се поставят във вертикални колони отдясно на символа, указан в точка 3.3.4.1.
 3.3.6.
 Маркировката за одобрение трябва да бъде ясна, четлива и незаличима.
 3.3.7.
 Маркировката за одобрение се поставя в близост до табелката с данни за превозното средство, поставена от производителя, или върху тази табелка.
 3.3.8.
 В приложение 2 към настоящото правило са посочени примери за оформление на маркировката за одобрение.
 ЧАСТ I — ОДОБРЕНИЕ НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ПО ОТНОШЕНИЕ НА РЕЗЕРВОАРИТЕ ИМ ЗА ГОРИВО
 4. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящата част от правилото:
 4.1.
 „одобрение на превозно средство“ означава одобрение на тип превозно средство по отношение на резервоарите за течно гориво;
 4.2.
 „тип превозно средство“ означава превозни средства, които не се различават по отношение на следните съществени характеристики:
 4.2.1.
 обозначението на типа, дадено от производителя;
 4.2.2.
 при превозните средства от категория M1
 (1) — местоположението на резервоара(ите) в превозното средство, доколкото то влияе неблагоприятно по отношение на спазването на изискванията на точка 5.10;
 4.3.
 „отделение за пътници“ означава пространството за настаняване на пътници, ограничено от тавана, пода, страничните стени, вратите, външните стъкла, предната ограничителна стена и равнината на задната ограничителна стена на отделението или равнината на облегалката на задната седалка;
 4.4.
 „резервоар“ означава резервоарът(ите), който(които) е(са) проектиран(и) да съхранява(т) течното гориво, съгласно определението в точка 4.6., използван(и) преди всичко за задвижване на


text:
превозното средство, с изключение на неговите принадлежности (гърловина за пълнене (ако е отделен елемент), отвор за пълнене, капачка, нивомер, свръзки към двигателя или за компенсиране на вътрешното свръхналягане и т.н.);
 4.5.
 „вместимост на резервоара за гориво“ означава вместимостта на резервоара за гориво, определена от производителя на превозното средство; и
 4.6.
 „течно гориво“ означава гориво, което при нормални условия на температура и налягане е в течно състояние.
 5. ИЗИСКВАНИЯ КЪМ РЕЗЕРВОАРИТЕ ЗА ТЕЧНО ГОРИВО
 5.1. Резервоарите трябва да са изработени по такъв начин, че да са устойчиви на корозия.
 5.2. Резервоарите, когато са оборудвани с всички обичайно прикачвани към тях принадлежности, трябва успешно да преминат изпитванията за херметичност, които се провеждат съгласно точка 6.1, при относително вътрешно налягане, равно на два пъти работното надналягане, но при всички случаи при надналягане не по-малко от 0,3 бара.
 Приема се, че изработените от пластмаса резервоари отговарят на това изискване, ако са преминали успешно изпитването, описано в приложение 5, точка 2.
 5.3. Всяко свръхналягане или налягане, което превишава работното налягане, трябва да се компенсира автоматично от подходящи устройства (вентилационни отвори, предпазни вентили и т.н.).
 5.4. Вентилационните отвори трябва да са проектирани така, че да предотвратяват каквато и да e опасност от възникване на пожар. По-специално върху изпускателната система не трябва да е възможно попадането на никакво гориво, което може да изтече при пълнене на резервоара(ите). То трябва да се отвежда към земята.
 5.5. Резервоарът(ите) не трябва да е(са) разположен(и) във вътрешността на или да образува(т) повърхност (под, стена, ограничителна стена) на отделението за пътници или на друго отделение, което представлява неразделна част от него.
 5.6. Трябва да има преграда, която да отделя отделението за пътници от резервоара(ите). Преградата може да съдържа отвори (например за преминаване на кабели), при условие че те са така разположени, че да не позволяват свободното изтичане на гориво от резервоара(ите) в отделението за пътници или в друго отделение, което при нормални условия на употреба представлява неразделна част от него.
 5.7. Всеки от резервоарите трябва да е здраво закрепен и поставен по начин, който при нормални условия на употреба да гарантира отвеждането на изтичащото от резервоара или от неговите принадлежности гориво към земята, а не в отделението за пътници.
 5.8. Отворът за пълнене не трябва да е разположен в отделението за пътници, в багажното отделение или в отделението за двигателя.
 5.9. Горивото не трябва да изтича през капачката на резервоара или през устройствата, предвидени за компенсиране на свръхналягането, по време на предвидимото време на експлоатация на превозното средство. При преобръщане на превозното средство може да се допусне прокапване, при условие че то не надвишава 30 g/min; това изискване се проверява по време на указаното в точка 6.2 изпитване.
 5.9.1.
 Капачката на гърловината за пълнене с гориво трябва да бъде закрепена към гърловината за пълнене.
 5.9.1.1.
 Изискванията на точка 5.9.1 се смятат за изпълнени, ако са взети мерки за предотвратяване на прекомерни емисии от изпаряване и разливане на гориво, предизвикани от липсата на капачка на гърловината за пълнене с гориво.
 Това може да се осигури по един от следните начини:
 5.9.1.1.1.
 използване на


text:
неотделяема капачка на гърловината за пълнене с гориво с автоматично отваряне и затваряне,
 5.9.1.1.2.
 използване на конструкции, които водят до предпазване от прекомерни емисии от изпаряване и разливане на гориво вследствие на липса на капачка на гърловината за пълнене с гориво,
 5.9.1.1.3.
 прилагане на всякакви други мерки, които имат същия ефект. Като примери може да бъде посочено, без това да е изчерпателно, използването на привързани или захванати с верижка капачки на гърловината за пълнене или такива, които се заключват с контактния ключ на превозното средство. В този случай контактният ключ трябва да може да се сваля от капачката на гърловината за пълнене само в заключено положение. Въпреки това използването на привързани или захванати с верижка капачки на гърловината за пълнене само по себе си не е достатъчно за превозни средства, различни от принадлежащите към категория M1 и N1.
 5.9.2.
 Уплътнителят между капачката и гърловината за пълнене трябва да се задържа надеждно на мястото си. При затворено положение капачката трябва да приляга плътно към уплътнителя и гърловината за пълнене.
 5.10. Резервоарите се монтират по такъв начин, че да бъдат защитени от последствията при челен удар или удар в задната част на превозното средство; в близост до резервоара не трябва да има стърчащи части, остри ръбове и други подобни.
 5.11. Резервоарът за гориво и неговите допълнителни принадлежности трябва да са проектирани и монтирани в превозното средство по начин, при който се избягва каквато и да била опасност от възпламеняване поради натрупване на електростатичен заряд. Ако е необходимо, се предвижда(ят) начин(и) за отвеждане на заряда. Производителят демонстрира пред техническата служба мярката(ите), която(които) гарантира(т) изпълнението на тези изисквания.
 5.12. Резервоарът(ите) за гориво трябва да бъде(ат) изработен(и) от огнеустойчив метал. Той(те) може(могат) да бъде(ат) изработен(и) от пластмаса, при условие че бъдат спазени изискванията на приложение 5.
 6. ИЗПИТВАНИЯ НА РЕЗЕРВОАРИ ЗА ТЕЧНО ГОРИВО
 6.1. Хидравлично изпитване
 Резервоарът се подлага на хидравлично изпитване за издръжливост на вътрешно налягане, което се провежда на окомплектован с всички принадлежности изолиран резервоар. Резервоарът се напълва изцяло с незапалима течност (например вода). След прекъсване на всички негови връзки с външната среда, налягането постепенно се повишава през тръбната връзка, през която двигателят се захранва с гориво, до достигане на относително вътрешно налягане, равно на два пъти използваното работно налягане, но във всички случаи не по-малко от свръхналягане от 0,3 бара (30 kPa), което трябва да се поддържа в рамките на една минута. През това време корпусът на резервоара не трябва да се пропука или да протече, но може да получи трайни деформации.
 6.2. Изпитване в преобърнато положение
 6.2.1.
 Резервоарът с всички негови принадлежности се монтира върху приспособление за изпитване по начин, който да отговаря на начина на монтиране на превозното средство, за което резервоарът е предназначен: това важи и за системи за компенсиране на вътрешното свръхналягане.
 6.2.2.
 Приспособлението за изпитване трябва да се върти около ос, успоредна на надлъжната ос на превозното средство.
 6.2.3.
 Изпитването се провежда най-напред с резервоар, който е напълнен до 90 % от вместимостта си, а след това с резервоар, напълнен до 30 % от вместимостта си, с


text:
незапалима течност, чиято плътност и вискозитет са близки до тези на обичайно използваното гориво (допуска се използването на вода).
 6.2.4.
 Резервоарът се завърта на 90° вдясно от монтажното си положение. Той остава в това положение най-малко пет минути. След това резервоарът се завърта на още 90° в същата посока. Той се задържа в това положение, при което е напълно преобърнат, в продължение на още най-малко пет минути. След това резервоарът се завърта до нормалното си положение. Използваната при изпитването течност, която е попаднала във вентилационната система и не се е върнала обратно в резервоара, се източва, и при необходимост резервоарът се донапълва. След това резервоарът се завърта на 90° в обратна посока и се задържа в това положение най-малко пет минути.
 След това той се завърта на още 90° в същата посока. Резервоарът се задържа в това положение, при което е напълно преобърнат, в продължение на още най-малко пет минути. След това резервоарът се завърта обратно до нормалното му положение.
 Всяко последващо завъртане на 90° се извършва на интервал от 1 до 3 минути.
 ЧАСТ II — ОДОБРЕНИЕ НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ПО ОТНОШЕНИЕ НА ПРЕДОТВРАТЯВАНЕТО НА ОПАСНОСТТА ОТ ВЪЗНИКВАНЕ НА ПОЖАР В СЛУЧАЙ НА СБЛЪСЪК
 7. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящата част от правилото:
 7.1.
 „одобрение на превозно средство“ означава одобрение на тип превозно средство по отношение на предотвратяване на опасността от възникване на пожар;
 7.2.
 „тип превозно средство“ означава превозни средства, които не се различават по отношение на следните съществени характеристики:
 7.2.1.
 структурата, формата, размерите и материалите (метал/пластмаса), от които е(са) изработен(и) резервоарът(ите);
 7.2.2.
 При превозните средства от категория M1
 (1) — местоположението на резервоара(ите) в превозното средство, доколкото то влияе неблагоприятно по отношение на спазването на изискванията на точка 5.10;
 7.2.3.
 характеристиките и разположението на системата за захранване с гориво (горивна помпа, филтри и т.н.); и
 7.2.4.
 характеристиките и разположението на електрическата инсталация, доколкото това може да окаже отражение върху резултатите от изпитванията при удар, предписани в настоящото правило;
 7.3.
 „напречна равнина“ означава вертикална напречна равнина, която е перпендикулярна на средната надлъжна равнина на превозното средство;
 7.4.
 „маса в ненатоварено състояние“ означава масата на превозното средство в работно състояние, без водач, пътници или товар, но комплектовано с гориво, охладителна течност, смазочни материали, инструменти и резервна гума (ако те се осигуряват като стандартно оборудване от производителя на превозното средство);
 8. ИЗИСКВАНИЯ КЪМ МОНТИРАНЕТО НА РЕЗЕРВОАРИ ЗА ТЕЧНО ГОРИВО
 8.1. Горивна система
 8.1.1.
 Превозните средства се одобряват съгласно част I или част IV от настоящото правило.
 8.1.2.
 Компонентите на горивната система трябва да са подходящо защитени от части на шасито или каросерията срещу съприкосновение с възможни препятствия по пътя. Тази защита не се изисква, ако въпросните компоненти, разположени под превозното средство, са по-отдалечени от земята в сравнение с частите на шасито или каросерията, разположени непосредствено пред тях.
 8.1.3.
 Тръбопроводите и всички останали части на горивната система се разполагат на такива места в превозното средство, които са възможно най-добре защитени. Движенията, дължащи се на усукване или огъване, както и вибрациите на корпуса на превозното средство или на задвижващия агрегат не трябва


text:
да подлагат компонентите на горивната система на триене, натиск или на някакво друго ненормално механично напрежение.
 8.1.4.
 Съединенията на еластичните или гъвкави тръбопроводи с твърди части от компонентите на горивната система се проектират и конструират така, че да остават непропускливи за течности при различните условия на използване на превозното средство, въпреки движенията, дължащи се на усукване или огъване, както и вибрациите на корпуса на превозното средство или на задвижващия агрегат.
 8.1.5.
 Ако отворът за зареждане с гориво е разположен отстрани на превозното средство, капачката на гърловината за пълнене в затворено положение не трябва да се издава извън най-близко разположените повърхности от каросерията.
 8.2. Електрическа инсталация
 8.2.1.
 Електрическите проводници трябва да бъдат прикачени към конструкцията на превозното средство или към преградните или външните стени, в близост до които преминават, освен когато са разположени във вътрешността на кухи компоненти. Точките, в които те преминават през преградните или външните стени, трябва да бъдат достатъчно добре защитени, за да се предотврати срязване на изолацията.
 8.2.2.
 Електрическата инсталация се проектира, изработва и монтира по такъв начин, че нейните компоненти да издържат на корозионните процеси, на които са изложени.
 9. ИЗПИТВАНИЯ ВЪРХУ ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО
 При изпитването за челен удар в преграда, проведено съгласно процедурата, указана в приложение 3 към настоящото правило, при изпитването за страничен удар, проведено съгласно процедурата, описана в приложение 4 към Правило No 95, серия от изменения 01, и при изпитването за удар отзад, проведено съгласно процедурата, указана в приложение 4 към настоящото правило,
 9.1. се допуска единствено леко протичане на течност от горивната система при сблъсъка;
 9.2. ако има непрекъснат теч от горивната система след удара, скоростта на изтичане не трябва да надвишава 30 g/min; ако течността от горивната система се смесва с течности от други системи и ако отделните течности не могат лесно да бъдат разделени и идентифицирани, при оценяване на постоянното изтичане се вземат под внимание всички събрани течности;
 9.3. не трябва да може да възникне пожар, поддържан от горивото.
 9.4. По време и след ударите, описани в точка 9. по-горе, акумулаторът трябва да остане на мястото си, придържан от своето приспособление за задържане.
 9.5. По искане на производителя изпитването за челен удар, посочено в приложение 3 към настоящото правило, може да бъде заменено от изпитвателната процедура, описана в приложение 3 към Правило No 94, серия от изменения 01.
 ЧАСТ III — ОДОБРЕНИЕ НА РЕЗЕРВОАРИ ЗА ТЕЧНО ГОРИВО КАТО ОТДЕЛНИ ТЕХНИЧЕСКИ ВЪЗЛИ
 10. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящата част от правилото:
 10.1.
 „резервоар“ означава резервоарът(ите), който(които) е(са) проектиран(и) да съхранява(т) течното гориво, съгласно определението в точка 10.3, използван(и) преди всичко за задвижване на превозното средство; резервоарът може да бъде одобрен със или без неговите принадлежности (гърловина за пълнене (ако е отделен елемент), отвор за пълнене, капачка, нивомер, свръзки за компенсиране на вътрешното свръхналягане и т.н.);
 10.2.
 „вместимост на резервоара за течно гориво“ означава вместимостта на резервоара за течно гориво, определена от производителя на превозното средство;
 10.3.
 „течно гориво“ означава гориво, което при нормални условия на температура и налягане е в течно състояние.
 10.4.
 „одобрение на резервоар“ означава одобрението на тип


text:
резервоар за течно гориво;
 10.5.
 „тип резервоар“ означава резервоари, които не се различават по отношение на следните съществени характеристики:
 10.5.1.
 структурата, формата, размерите и материала (метал/пластмаса), от който е(са) изработен(и) резервоарът(ите);
 10.5.2.
 употребата, за която е предназначен резервоарът: универсална употреба или специфична употреба на превозното средство;
 10.5.3.
 наличието или отсъствието на принадлежности.
 11. ИЗИСКВАНИЯ КЪМ РЕЗЕРВОАРИТЕ ЗА ТЕЧНО ГОРИВО
 11.1. Изискванията, предвидени в точки 5.1, 5.2, 5.3, 5.9, 5.12, 6.1 и 6.2 по-горе, трябва да са изпълнени, когато резервоарите са оборудвани с обичайно прикачваните към тях принадлежности.
 11.2. В случай че резервоарите се одобряват без техните принадлежности, в документацията на производителя трябва ясно да бъдат идентифицирани използваните при изпитването принадлежности.
 ЧАСТ IV — ОДОБРЕНИЕ НА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА ПО ОТНОШЕНИЕ НА МОНТИРАНЕТО НА ОДОБРЕН(И) РЕЗЕРВОАР(И) ЗА ГОРИВО
 12. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящата част от правилото:
 12.1.
 „одобрение на превозно средство“ означава одобрението на тип превозно средство по отношение на монтирането на резервоар(и) за течно гориво, одобрен(и) в съответствие с част III от настоящото правило;
 12.2.
 „тип превозно средство“ означава превозни средства, които не се различават по отношение на следните съществени характеристики:
 12.2.1.
 обозначението на типа, дадено от производителя;
 12.2.2.
 При превозните средства от категория M1
 (1) — местоположението на резервоара(ите) в превозното средство, доколкото то влияе неблагоприятно по отношение на спазването на изискванията на точка 5.10;
 13. ИЗИСКВАНИЯ КЪМ МОНТИРАНЕТО НА РЕЗЕРВОАР(И) ЗА ТЕЧНО ГОРИВО
 13.1. Изискванията, предвидени в точки 5.4, 5.5, 5.6, 5.7, 5.8, 5.10, и 5.11 по-горе, трябва да са изпълнени.
 13.2. В случай че резервоарите се одобряват без техните принадлежности, принадлежностите, които се използват при изпитванията на резервоарите и са идентифицирани в документацията на производителя съгласно точка 11.2 по-горе, по искане на производителя се включват в одобрението в съответствие с част IV от настоящото правило. Включването на допълнителните принадлежности се извършва при условие че техническата служба е удовлетворена от съответствието на превозното средство с изискванията на част III и част IV от настоящото правило.
 14. ИЗМЕНЕНИЯ НА ТИПА НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО ИЛИ НА РЕЗЕРВОАРА
 14.1. Всяко изменение на типа на превозното средство или на резервоара се съобщава на административния отдел, който е одобрил типа превозно средство. В такъв случай отделът може:
 14.1.1.
 да прецени, че е малко вероятно извършените изменения да окажат осезаем неблагоприятен ефект и че при всички положения превозното средство продължава да съответства на изискванията; или
 14.1.2.
 да изиска протокол от допълнително изпитване от техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията.
 14.2. Без да се засягат разпоредбите на точка 14.1 по-горе, вариант на превозното средство, изпитан съгласно част II от настоящото правило, чиято маса в ненатоварено състояние не се различава с повече от ± 20 % от масата на превозното средство, подложено на изпитванията за одобрение, не се разглежда като изменение на типа на превозното средство.
 14.3. Потвърждението на одобрението или отказването на одобрение, в което се посочват измененията, се съобщава съгласно процедурата, посочена в точки 3.1.3, 3.2.3 или 3.3.3 по-горе, на страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило.
 15. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Процедурите за оценка на съответствието на производството трябва да съответстват на посочените в


text:
допълнение 2 към Спогодбата (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), като се съблюдават следните изисквания:
 15.1.
 Всяко превозно средство или резервоар, на което(който) е поставена маркировка за одобрение съгласно изискванията на настоящото правило, трябва да съответства на одобрения тип превозно средство и да отговаря на изискванията на съответните посочени по-горе части.
 15.2.
 С цел проверка на съответствието, както е предвидено в точка 15.1 по-горе, достатъчен брой серийно произведени превозни средства или резервоари, на които е поставена изискваната от настоящото правило маркировка за одобрение, се подлагат на проверки, извършвани на случаен принцип.
 15.3.
 По принцип съответствието на превозното средство или на резервоара с одобрения тип се проверява въз основа на описанието, съдържащо се във формуляра за одобрение и неговите приложения. Въпреки това, ако е необходимо, превозното средство или резервоарът се подлагат на проверките, предвидени в точка 6 по-горе.
 16. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 16.1. Одобрението, издадено по отношение на определен тип превозно средство или резервоар в съответствие с настоящото правило, може да бъде отменено, ако не е спазено изискването, определено в точка 15.1 по-горе, или ако превозното средство не е преминало успешно изпитванията, предписани в точка 9 по-горе.
 16.2. Ако страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, отмени издадено преди това от нея одобрение, тя незабавно уведомява за това останалите страни по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, посредством копие на формуляра за съобщение, съответстващ на образеца от приложениe 1 или 2 към настоящото правило.
 17. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
 17.1. Считано от датата на официалното влизане в сила на серия от изменения 02, никоя страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, не може да отказва издаване на одобрениe на ИКЕ съгласно настоящото правило, изменено със серия от изменения 02.
 17.2. Считано от 12 месеца след датата на влизане в сила на серия от изменения 02, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, издават одобрения на ИКЕ само ако подлежащият на одобрение тип превозно средство отговаря на изискванията на настоящото правило, изменено със серия от изменения 02.
 17.3. В срок от 12 месеца след датата на влизане в сила на серия от изменения 02 към настоящото правило, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, не могат да отказват издаването на национално одобрение на типа на тип превозно средство, одобрен съгласно предшестващите серии от изменения към настоящото правило.
 17.4. 24 месеца след влизането в сила на серия от изменения 02 към настоящото правило, страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, могат да откажат извършването на първа национална регистрация (първо пускане в експлоатация) на превозно средство, което не отговаря на изискванията на серия от изменения 02 към настоящото правило.
 17.5. Считано от датата на официалното влизане в сила на допълнение 3 към серия от изменения 02, никоя страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, не може да отказва издаване на одобрение на ИКЕ съгласно настоящото правило, изменено с допълнение 3 към серия от изменения 02.
 17.6. Дори след влизането в сила на допълнение 3 към серия от изменения 02 към настоящото правило, одобренията на превозните средства по предходните допълнения към серия от изменения 02 остават валидни и страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, продължават да издават разширения


text:
на такива одобрения и продължават да ги приемат.
 18. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ПРОВЕЖДАЩИ ИЗПИТВАНИЯТА ЗА ОДОБРЕНИЕ, И НА АДМИНИСТРАТИВНИТЕ ОТДЕЛИ
 Страните по Спогодбата, които прилагат настоящото правило, съобщават на секретариата на Организацията на обединените нации наименованията и адресите на техническите служби, провеждащи изпитванията за одобрение, и на административните отдели, които издават одобренията и на които трябва да се изпращат формулярите, удостоверяващи одобрение, отказване или отменяне на одобрение, издадено в други държави.
 (1) Съгласно определението в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3), (документ TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend.2, последно изменен с изменение 4).
 (2) 1 за Германия, 2 за Франция, 3 за Италия, 4 за Нидерландия, 5 за Швеция, 6 за Белгия, 7 за Унгария, 8 за Чешката република, 9 за Испания, 10 за Сърбия, 11 за Обединеното кралство, 12 за Австрия, 13 за Люксембург, 14 за Швейцария, 15 (не е присвоено), 16 за Норвегия, 17 за Финландия, 18 за Дания, 19 за Румъния, 20 за Полша, 21 за Португалия, 22 за Руската федерация, 23 за Гърция, 24 за Ирландия, 25 за Хърватия, 26 за Словения, 27 за Словакия, 28 за Беларус, 29 за Естония, 30 (не е присвоено), 31 за Босна и Херцеговина, 32 за Латвия, 33 (не е присвоено), 34 за България, 35 (не е присвоено), 36 за Литва, 37 за Турция, 38 (не е присвоено), 39 за Азербайджан, 40 за бившата югославска република Македония, 41 (не е присвоено), 42 за Европейската общност (одобренията се издават от нейните държави-членки, които използват своя съответен символ по ИКЕ), 43 за Япония, 44 (не е присвоено), 45 за Австралия, 46 за Украйна, 47 за Южна Африка, 48 за Нова Зеландия, 49 за Кипър, 50 за Малта, 51 за Република Корея, 52 за Малайзия, 53 за Тайланд, 54 (не е присвоено), 55 (не е присвоено), 56 за Черна гора и 58 за Тунис. Следващи номера ще бъдат присвоявани на други държави в хронологичния ред, по който те ратифицират Спогодбата за приемане на еднакви технически предписания, прилагани спрямо колесните превозни средства, оборудването и частите, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и на условията за взаимно признаване на одобрения, издавани на основата на тези предписания, или по който те се присъединяват към тази Спогодба, като така присвоените номера се съобщават от генералния секретар на Организацията на обединените нации на страните по Спогодбата.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 Допълнение 1
 СЪОБЩЕНИЕ
 (максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 Допълнение 2
 СЪОБЩЕНИЕ
 (максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 ОБРАЗЕЦ А
 (вж. точка 3.1.4 от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип е одобрен в Нидерландия (E4) в съответствие с част I от Правило No 34 с одобрение No 021234. Първите две цифри (02) от номера на одобрението указват, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 34, изменено със серия от изменения 02.
 ОБРАЗЕЦ Б
 (вж. точка 3.1.5 от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип


text:
е одобрен в Нидерландия (E4) в съответствие с Правило No 34, части I или IV, и с Правило No 33 (1). Номерата на одобрение указват, че към датата на издаване на съответните одобрения Правило No 34 вече е включвало серия от изменения 02, а Правило No 33 е било в първоначалния си вид.
 ОБРАЗЕЦ Б
 (вж. точка 3.2.4 от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на резервоар за гориво, показва, че съответният тип е одобрен в Нидерландия (E4) в съответствие с част III от Правило No 34 за универсална употреба, включително неговите принадлежности, с одобрение No 021234. Първите две цифри (02) от номера на одобрението указват, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 34, изменено със серия от изменения 02.
 ОБРАЗЕЦ Г
 (вж. точка 3.3.4 от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип е одобрен в Нидерландия (E4) в съответствие с част IV от Правило No 34 с одобрение No 021234. Първите две цифри (02) от номера на одобрението указват, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията на Правило No 34, изменено със серия от изменения 02.
 ОБРАЗЕЦ Д
 (вж. точка 3.3.5 от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип е одобрен в Нидерландия (E4) в съответствие с Правило No 34, част IV, и с Правило No 33 (1). Номерата на одобрение указват, че към датата на издаване на съответните одобрения Правило No 34 вече е включвало серия от изменения 02, а Правило No 33 е било в първоначалния си вид.
 (1) Вторият номер е даден само като пример.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ИЗПИТВАНЕ ПРИ ЧЕЛЕН УДАР В ПРЕГРАДА
 1. ЦЕЛ И ОБХВАТ
 Целта на настоящото изпитване е да се симулират условията на челен удар в неподвижно препятствие или в друго насрещно движещо се превозно средство.
 2. ОБОРУДВАНЕ, ПРОЦЕДУРИ И ИЗМЕРВАТЕЛНИ УРЕДИ
 2.1. Изпитвателен участък
 Мястото на изпитването трябва да е достатъчно голямо, за да се помести пътеката за засилване, преградата и техническото оборудване, необходимо за провеждане на изпитването. Последната част на пътеката, най-малко 5 m преди преградата, трябва да е хоризонтална, плоска и гладка.
 2.2. Преграда
 Преградата се състои от блок от железобетон, с ширина на лицевата част не по-малка от 3 m и с височина не по-малка от 1,5 m. Дебелината на преградата следва да е такава, че да тежи най-малко 70 тона. Лицевата част на преградата трябва да е вертикална, перпендикулярна на оста на пътеката за засилване и покрита с шперплатови плоскости в добро състояние с дебелина 2 cm. Преградата е закрепена към земята или поставена на земята, като при необходимост се използват допълнителни спирачни устройства, които да ограничават преместването ѝ. Също така може да се използва преграда с различни характеристики, но даваща резултати, които са най-малко също толкова убедителни.
 2.3. Задвижване на превозното средство
 В момента на сблъсъка превозното средство не трябва да бъде подложено на действието на някакво допълнително устройство за управление или за задвижване. То трябва да достигне до препятствието по направление, перпендикулярно на стената на


text:
сблъсъка, като максимално допустимото странично отклонение между вертикалната средна линия на предната страна на превозното средство и вертикалната средна линия на стената на сблъсъка е ± 30 cm.
 2.4. Състояние на превозното средство
 2.4.1.
 Подложеното на изпитване превозно средство трябва да е окомплектовано с всички стандартни компоненти и оборудване, включени в теглото на оборудваното превозно средство в ненатоварено състояние, или да бъде в такова състояние, че да изпълнява това изискване по отношение на компонентите и оборудването, оказващи влияние върху опасността от възникване на пожар.
 2.4.2.
 Ако превозното средство се задвижва от външни средства, горивната система трябва да е пълна най-малко до 90 % от вместимостта си с гориво или с незапалима течност, която има плътност и вискозитет, близки до тези на обичайно използваното гориво. Всички останали системи (резервоари за спирачна течност, радиатор и други) могат да бъдат празни.
 2.4.3.
 Ако превозното средство се задвижва от собствения си двигател, резервоарът за гориво трябва да е пълен до най-малко 90 % от вместимостта си. Всички други резервоари за течности могат да бъдат напълнени догоре.
 2.4.4.
 По искане на производителя техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията, може да позволи същото превозно средство, което се използва за изпитвания, предписани от други правила (включително изпитвания, които са в състояние да засегнат конструкцията му), да се използва и за изпитванията, предписани от настоящото правило.
 2.5. Скорост на сблъсък
 Скоростта на сблъсък трябва да бъде между 48,3 km/h и 53,1 km/h. Въпреки това ако изпитването е проведено при по-висока скорост на сблъсък и превозното средство е изпълнило предписаните условия, резултатът от изпитването се смята за удовлетворителен.
 2.6. Измервателни уреди
 Уредът, използван за измерване на скоростта, посочена в точка 2.5 по-горе, трябва да е с грешка в рамките на 1 процент.
 3. ЕКВИВАЛЕНТНИ МЕТОДИ НА ИЗПИТВАНЕ
 3.1. Допуска се прилагането на еквивалентни методи за изпитване, при условие че предвидените в настоящото правило условия могат да бъдат спазени или изцяло посредством алтернативното изпитване, или чрез изчисляване въз основа на резултатите от алтернативното изпитване.
 3.2. Ако се използва метод, различен от описания в точка 2 по-горе, трябва да се докаже неговата еквивалентност.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4
 ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ ПРИ УДАР ОТЗАД
 1. ЦЕЛ И ОБХВАТ
 1.1. Целта на изпитването е да се симулират условията на удар отзад от друго движещо се превозно средство.
 2. ИНСТАЛАЦИИ, ПРОЦЕДУРИ И ИЗМЕРВАТЕЛНИ УРЕДИ
 2.1. Изпитвателен участък
 Изпитвателният участък трябва да бъде достатъчно голям, за да побере системата за задвижване на удрящото тяло (ударното устройство), да позволява отместване на удареното превозно средство при сблъсъка и монтиране на необходимото оборудване за изпитването. Частта, в която настъпват ударът и изместването на превозното средство, трябва да бъде хоризонтална, равна и гладка и да има коефициент на триене не по-малък от 0,5.
 2.2. Удрящо тяло (ударно устройство)
 2.2.1. Удрящото тяло е с твърда стоманена конструкция.
 2.2.2. Удрящата повърхност трябва да бъде равна, с широчина най-малко 2 500 mm, височина 800 mm, и да е със заоблени ръбове, с радиус на кривината между 40 и 50 mm. Повърхността трябва да е обшита с шперплат с дебелина 20 mm.
 2.2.3. В


text:
момента на сблъсъка трябва да са изпълнени следните изисквания:
 2.2.3.1.
 удрящата повърхност трябва да е вертикална и перпендикулярна спрямо средната надлъжна равнина на удряното превозно средство;
 2.2.3.2.
 посоката на движение на удрящото тяло трябва да е практически хоризонтална и успоредна на средната надлъжна равнина на удряното превозно средство;
 2.2.3.3.
 максимално допустимото странично отклонение между средната вертикална линия на повърхността на удрящото тяло и средната надлъжна равнина на удряното превозно средство е 300 mm. Освен това удрящата повърхност трябва да обхваща цялата широчина на удряното превозно средство;
 2.2.3.4.
 пътният просвет при долния край на удрящата повърхност трябва да е 175 ± 25 mm.
 2.3. Задвижване на удрящото тяло
 Удрящото тяло може да е закрепено към количка (движеща се преграда) или да представлява част от махало.
 2.4. Специални разпоредби, приложими при използване на движеща се преграда
 2.4.1. Ако удрящото тяло е закрепено към количка (движеща се преграда) посредством задържащ елемент, последният трябва да е с достатъчна коравина и да не се деформира при сблъсъка; в момента на сблъсъка количката трябва да може да се движи свободно и да не бъде под въздействието на задвижващото устройство.
 2.4.2. Скоростта при сблъсъка е между 35 и 38 km/h.
 2.4.3. Общото тегло (маса) на количката и удрящото тяло е 1 100 ± 20 kg.
 2.5. Специални разпоредби, приложими при използването на махало
 2.5.1. Разстоянието между центъра на удрящата повърхност и оста на завъртане на махалото трябва да е не по-малко от 5 m.
 2.5.2. Удрящото тяло е окачено свободно на неподвижни рамена, които са неподвижно закрепени към него. Така полученото махало практически не трябва да претърпява деформация при сблъсъка.
 2.5.3. В махалото се вгражда спирачно устройство, което да предотвратява всякакъв вторичен удар по изпитваното превозно средство от страна на удрящото тяло.
 2.5.4. В момента на сблъсъка скоростта на центъра на удрящата част на махалото трябва да е между 35 и 38 km/h.
 2.5.5. Приведената маса „mr“ в центъра на удрящата част на махалото се определя като функция от общата маса „m“, от разстоянието „а“ (1) между центъра на удрящата част и оста на завъртане и от разстоянието „l“ между центъра на тежестта и оста на завъртане, според следното уравнение:
 mr = m (1/a)
 2.5.6. Приведената маса mr трябва да е равна на 1 100 ± 20 kg.
 2.6. Общи разпоредби относно масата и скоростта на удрящото тяло
 Ако изпитването бъде проведено при скорост на сблъсъка, по-висока от предписаната в точки 2.4.2 и 2.5.4, и/или с маса, по-голяма от предписаната в точки 2.4.3 и 2.5.6, и превозното средство е изпълнило предписаните изисквания, резултатът от изпитването се смята за удовлетворителен.
 2.7. Състояние на изпитваното превозно средство
 2.7.1. Изпитваното превозно средство трябва да е окомплектовано с всички стандартни компоненти и оборудване, включени в теглото на оборудваното превозно средство в ненатоварено състояние, или да бъде в такова състояние, че да изпълнява това изискване по отношение на компонентите и оборудването, оказващи влияние върху опасността от възникване на пожар.
 2.7.2. Резервоарът за гориво трябва да бъде напълнен най-малко до 90 % от капацитета си с гориво или с незапалима течност, която има


text:
плътност и вискозитет, близки до тези на обичайно използваното гориво. Всички останали системи (резервоари за спирачна течност, радиатор и други) могат да бъдат празни.
 2.7.3. Може да бъде включена някоя от предавките и спирачките може да са задействани.
 2.7.4. По искане на производителя е възможно допускането на следните изключения:
 2.7.4.1.
 техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията, може да позволи същото превозно средство, което се използва за изпитвания, предписани от други правила (включително изпитвания, които са в състояние да засегнат конструкцията му), да се използва и за изпитванията, предписани от настоящото правило; и
 2.7.4.2.
 превозното средство може да бъде натоварено, но в рамките до 10 % от теглото на оборудваното превозно средство в ненатоварено състояние, с допълнителни тежести, които са здраво прикрепени към конструкцията му по такъв начин, че да не се оказва влияние върху поведението на конструкцията на отделението за пътници по време на изпитването.
 2.8. Измервателни уреди
 Уредите, използвани за измерване на скоростта, посочена в точки 2.4.2 и 2.5.4 по-горе, трябва да са с грешка в рамките на 1 процент.
 3. ЕКВИВАЛЕНТНИ МЕТОДИ НА ИЗПИТВАНЕ
 3.1. Допуска се прилагането на еквивалентни методи на изпитване, при условие че предвидените в настоящото правило условия могат да бъдат спазени или изцяло посредством алтернативното изпитване, или чрез изчисляване въз основа на резултатите от алтернативното изпитване.
 3.2. Ако се използва метод, различен от описания в точка 2 по-горе, трябва да се докаже неговата еквивалентност.
 (1) Напомня се, че разстоянието „а“ е равно на дължината на разглежданото синхронно махало.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 5
 ИЗПИТВАНЕ НА РЕЗЕРВОАРИ ЗА ГОРИВО, НАПРАВЕНИ ОТ ПЛАСТМАСА
 1. УСТОЙЧИВОСТ НА УДАР
 1.1. Резервоарът се напълва до пълната му вместимост със смес от вода и гликол или с друга течност с ниска точка на замръзване, която не променя свойствата на материала, от който е изработен резервоарът, и след това се подлага на изпитване за перфорация.
 1.2. По време на това изпитване температурата на резервоара трябва да е 233 K ± 2 K (– 40 °C ± 2 °C).
 1.3. За изпитването се използва приспособление с махало за изпитване на удар. Удрящото тяло трябва да е от стомана и да е с форма на пирамида, стените на която са равностранни триъгълници, а основата е квадратна, като върхът и ръбовете ѝ са заоблени до радиус от 3 mm. Центърът на удрящата част на махалото трябва да съвпада с центъра на тежестта на пирамидата, като неговото отстояние от оста на завъртане на махалото трябва да е равно на 1 m. Общата маса на махалото е 15 kg. Енергията на махалото в момента на удара трябва да е не по-малка от 30 Nm и да е възможно най-близо до тази стойност.
 1.4. Изпитванията се извършат в точките на резервоара, за които се счита, че са уязвими в случай на челен удар или удар отзад. За уязвими се приемат точките, които са най-незащитени или най-слаби в зависимост от формата на резервоара или начина, по който той е монтиран на превозното средство. Избраните от лабораториите точки се посочват в протокола от изпитването.
 1.5. По време на изпитването резервоарът се