text:
подходящи ограничения или изключения от мерките за прилагане на разпоредбите на параграфи 2 и 3. Задълженията, посочени в параграфи 2 и 3, не засягат правата, ограниченията, изключенията или средствата за защита срещу нарушаване на авторско право и сродните му права, произтичащи от правото на дадена страна.
 Член 20.10
 Защита на информацията за режима на правата
 1. За целите на настоящия член информация за режима на правата означава:
 а)
 информация, която идентифицира творбата, изпълнението или звукозаписа; автора на творбата, изпълнителя на изпълнението или продуцента на звукозаписа, или притежателя на каквото и да било право върху творбата, изпълнението или звукозаписа;
 б)
 информация за условията на използване на творбата, изпълнението или звукозаписа; или
 в)
 всякакви номера или кодове, представящи информацията, описана в букви а) и б) по-горе;
 когато някой от тези информационни елементи се прикрепва към копие на творба, изпълнение или звукозапис или се изобразява във връзка с представянето или публичното разпространение на дадена творба, изпълнение или звукозапис.
 2. С цел защита на представената в електронна форма информация за режима на правата всяка от страните осигурява адекватна правна закрила и ефективни правни средства за защита срещу лица, за които е известно, че без разрешение извършват някое от следните действия, като съзнават или при разумни основания да съзнават, че с това могат да предизвикат, позволят или подпомогнат осъществяването или прикриването на нарушение на авторски или сродни на тях права, а именно:
 а)
 премахване или изменяне на представена в електронен вид информация за режима на правата; или
 б)
 разпространяване, осъществяване на внос с цел разпространение, излъчване, публично представяне или предоставяне на копия от творби, изпълнения или звукозаписи, като знае, че представената в електронна форма информация за режима на правата е била премахната или изменена без разрешение.
 3. При осигуряването на адекватна правна закрила и ефективни правни средства за защита съгласно параграф 2 дадена страна може да приеме или да запази в сила подходящи ограничения или изключения от мерките за прилагане на параграф 2. Задълженията, посочени в параграф 2, не засягат правата, ограниченията, изключенията или средствата за защита срещу нарушаване на авторско право и сродните му права, произтичащи от правото на дадена страна.
 Член 20.11
 Отговорност на доставчиците на услуги, действащи като посредници
 1. При спазване на разпоредбите на останалите параграфи от настоящия член всяка от страните предвижда в правото си ограничения или изключения относно отговорността на доставчиците на услуги, когато действат като посредници, за нарушения на авторското право и сродните му права, осъществявани в рамките на или чрез съобщителни мрежи, във връзка с предоставянето или използването на техните услуги.
 2. Ограниченията или изключенията, посочени в параграф 1:
 а)
 обхващат най-малко следните функции:
 i)
 хостинг на информация по искане на ползвател на услуги за хостинг;
 ii)
 кеширане, осъществявано чрез автоматизиран процес, когато доставчикът на услуги:
 А)
 не променя информацията по други причини, освен технически;
 Б)
 осигурява спазването на всякакви насоки, свързани с кеширането на информацията, които са формулирани по широко признат начин и са използвани от отрасъла; и
 В)
 не пречи на използването на технология, която е законна, широко призната и използвана от отрасъла с цел


text:
получаване на данни за използването на информацията; и
 iii)
 обикновен пренос, което представлява предоставянето на средства за пренос на информация, предоставена от ползвател, или на средства за достъп до съобщителна мрежа; и
 б)
 може да обхващат и други функции, включително предоставяне на инструмент за локализиране на информация, чрез възпроизвеждане по автоматизиран начин на материали, които са обект на авторски права, и публичното представяне на така възпроизведените материали.
 3. Допустимостта на ограниченията или изключенията, посочени в настоящия член, не може да се обвързва с условието доставчикът на услуги да извършва мониторинг по отношение на своите услуги или да се стреми да установява факти, сочещи действия, с които се нарушават права.
 4. Всяка от страните може да предвиди в своето вътрешно право условията, на които трябва да отговарят доставчиците на услуги, за да се допуснат по отношение на тях ограниченията или изключенията по настоящия член. Без да се засяга горепосоченото, всяка от страните може да въведе подходящи процедури за ефективно уведомяване за предполагаеми нарушения и за ефективно представяне на възражения от лицата, чиито материали са отстранени или блокирани поради грешка или поради погрешно идентифициране.
 5. Настоящият член не засяга наличието в правото на дадена страна на други средства за защита, ограничения и изключения, отнасящи се до нарушения на авторското право и сродните му права. Настоящият член не засяга възможността съдебен или административен орган, в съответствие с правната система на дадена страна, да изисква доставчикът на услуги да преустанови или да предотврати нарушение.
 Член 20.12
 Записване на филм с видеокамера
 Всяка от страните може да предвиди наказателни производства и санкции, които да се прилагат в съответствие с нейните закони и подзаконови актове, спрямо лице, което прави копие на кинематографска творба или на каквато и да било част от нея по време на прожектирането на творбата в обществено достъпна зала за показване на филми, без да разполага с разрешението на управителя на киносалона или на притежателя на авторски права върху тази творба.
 Подраздел Б
 Търговски марки
 Член 20.13
 Международни споразумения
 Всяка от страните полага всички разумни усилия да спазва членове 1 — 22 от Сингапурския договор за правото в областта на търговските марки, съставен в Сингапур на 27 март 2006 г., и да се присъедини към Протокола относно Мадридската спогодба за международна регистрация на марките, съставен в Мадрид на 27 юни 1989 г.
 Член 20.14
 Процедура по регистрация
 Всяка от страните осигурява система за регистрация на търговските марки, при която основанията за отказ да се регистрира търговска марка се съобщават писмено на заявителя, който ще има възможност да оспори отказа и да обжалва евентуален окончателен отказ пред съдебен орган. Всяка от страните предоставя възможност за подаване на възражения срещу заявления за регистрация на търговски марки или срещу регистрации на търговски марки. Всяка от страните осигурява публично достъпна електронна база данни със заявленията за регистрация на търговски марки и регистрациите на търговски марки.
 Член 20.15
 Изключения от правата, предоставяни от търговска марка
 Всяка от страните осигурява коректната употреба на описателни понятия, включително понятия, описващи географски произход, като ограничено изключение от правата, предоставяни от търговска марка.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
При определянето на това, какво представлява коректната употреба, следва да се вземат предвид законните интереси на притежателя на търговската марка и на трети страни. Всяка от страните може да предвиди други ограничени изключения, при условие че при тези изключения се вземат предвид законните интереси на притежателя на търговската марка и на трети страни.
 Подраздел В
 Географски означения
 Член 20.16
 Определения
 За целите на настоящия подраздел:
 географско означение означава означение, идентифициращо дадени селскостопански продукти или храни като продукти или храни с произход от територията на една от страните или от регион или местност на тази територия, когато дадено качество, репутация или друга характеристика на продуктите или храните по същество се приписват на техния географски произход; и
 клас на продукта означава клас на продукта, включен в списъка в приложение 20-В.
 Член 20.17
 Приложно поле
 Настоящият подраздел се прилага за географски означения, идентифициращи продукти, които попадат в класовете продукти, включени в списъка в приложение 20-В.
 Член 20.18
 Включени в списък географски означения
 За целите на настоящия подраздел:
 а)
 означенията, включени в списъка в част А от приложение 20-А, са географски означения, които идентифицират продуктите като продукти с произход от територията на Европейския съюз или от регион или местност на тази територия, а
 б)
 означенията, включени в списъка в част Б от приложение 20-А, са географски означения, които идентифицират продуктите като продукти с произход от територията на Канада или от регион или местност на тази територия.
 Член 20.19
 Закрила на географските означения, включени в списъка в приложение 20-A
 1. След като проучи географските означения на другата страна, всяка от страните им осигурява закрила в съответствие с нивото на закрила, определено в настоящия подраздел.
 2. Всяка от страните осигурява на заинтересованите страни законните средства, с които да предотвратят:
 а)
 използването на географско означение на другата страна, включено в списъка в приложение 20-А, за продукт, който попада в класа на продукта, посочен в приложение 20-А за това географско означение, или който:
 i)
 не произхожда от мястото на произход, посочено в приложение 20-А за това географско означение, или
 ii)
 произхожда от мястото на произход, посочено в приложение 20-А за това географско означение, но не е произведен или изработен в съответствие със законовите и подзаконовите актове на другата страна, които биха били приложими, ако продуктът е предназначен за потребление в другата страна;
 б)
 използването на каквито и да е средства в обозначението или в представянето на дадена стока, указващи или създаващи впечатление, че въпросната стока произхожда от географски район, различен от истинското ѝ място на произход, по начин, който подвежда обществеността относно географския произход на стоката; и
 в)
 всеки друг начин на използване, представляващо акт на нелоялна конкуренция по смисъла на член 10а от Парижката конвенция за закрила на индустриалната собственост (1967 г.), съставена в Стокхолм на 14 юли 1967 г.
 3. Закрилата, посочена в параграф 2, буква а), се предоставя дори когато е посочен истинският произход на продукта или когато географското означение е използвано в превод или е придружено от изрази като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“ или други подобни.
 4. Всяка от страните предвижда защита чрез административни


text:
действия, в степента, предвидена в нейното право, така че да се забрани на дадено лице да произвежда, подготвя, опакова, етикетира, продава или внася или да рекламира хранителни стоки по начин, който е измамен, подвеждащ или заблуждаващ или има вероятност да създаде погрешна представа за произхода на стоките.
 5. В съответствие с параграф 4 всяка от страните предвижда предприемането на административни действия в случай на жалби във връзка с етикетиране на продукти, включително тяхното представяне, по начин, който е измамен, подвеждащ или заблуждаващ или вероятно ще създаде погрешна представа за произхода на продуктите.
 6. Регистрацията на търговска марка, която съдържа или се състои от географско означение на другата страна, включено в списъка в приложение 20-А, се отказва или се обявява за недействителна ex officio, ако законодателството на страната позволява това или по искане на заинтересована страна, по отношение на продукт, който попада в класа на продукта, посочен в приложение 20-А за това географско означение, и който не произхожда от мястото на произход, посочено в приложение 20-А за това географско означение.
 7. От настоящия подраздел не произтича задължение да бъдат закриляни географски означения, които не са закриляни или са престанали да бъдат закриляни в своето място на произход или които вече не се използват в това място. Ако географско означение на една от страните, включено в списъка в приложение 20-А, престане да бъде закриляно в своето място на произход или вече не се използва в това място, съответната страна уведомява другата страна за това и изисква анулиране.
 Член 20.20
 Омонимни географски означения
 1. В случай на омонимни географски означения на страните за продукти, попадащи в един и същи клас продукти, всяка от страните определя практическите условия, при които въпросните омонимни означения ще бъдат разграничавани едно от друго, като взема предвид необходимостта да се гарантира равнопоставено третиране на засегнатите производители и да не се въвеждат в заблуждение потребителите.
 2. Ако при преговори с трета държава дадена страна предложи да бъде предоставена закрила на географско означение, което идентифицира даден продукт като продукт с произход от посочената трета държава, а въпросното означение е омонимно с географско означение на другата страна, включено в списъка в приложение 20-А, и ако въпросният продукт попада в класа на продукта, посочен в приложение 20-А за омонимното географско означение на другата страна, тогава другата страна трябва да бъде информирана за това и да ѝ бъде дадена възможност да направи коментар, преди да бъде предоставена закрила на въпросното географско означение.
 Член 20.21
 Изключения
 1. Независимо от разпоредбите на член 20.19, параграфи 2 и 3, от Канада не се изисква да осигури на заинтересованите страни законните средства, с които те да предотвратят използването на наименованията, включени в списъка в част А от приложение 20-A и обозначени с една звездичка (28), когато при използването им тези наименования са придружени от изрази като „вид“, „тип“, „стил“, „имитация“ или други подобни, в съчетание с четливо и видимо указание на географския произход на въпросния продукт.
 2. Независимо от разпоредбите на член 20.19, параграфи 2 и 3, закрилата на географските означения, включени в списъка в част А от


text:
приложение 20-A и обозначени с една звездичка (29), не възпрепятства използването на територията на Канада на което и да било от тези означения от което и да било лице, включително негови наследници и приобретатели, което е използвало за търговски цели тези означения по отношение на продукти от клас „Сирена“ преди датата 18 октомври 2013 г.
 3. Независимо от разпоредбите на член 20.19, параграфи 2 и 3, закрилата на географски означения, включени в списъка в част А от приложение 20-A и обозначени с две звездички, не възпрепятства използването на такова означение от което и да било лице, включително негови наследници и приобретатели, което е използвало за търговски цели това означение по отношение на продукти от клас „Прясно, замразено и преработено месо“ в продължение на най-малко пет години преди датата 18 октомври 2013 г. За което и да било друго лице, включително негови наследници и приобретатели, което е използвало за търговски цели това означение по отношение на продукти от клас „Прясна, замразена и преработена меса“ в продължение на по-малко от пет години преди датата 18 октомври 2013 г., се прилага преходен период от пет години, считано от влизането в сила на настоящия член, през който период не може да се възпрепятства използването на горепосоченото означение.
 4. Независимо от разпоредбите на член 20.19, параграфи 2 и 3, закрилата на географските означения, включени в списъка в част А от приложение 20-A и обозначени с три звездички, не възпрепятства използването на тези означения от което и да било лице, включително негови наследници и приобретатели, което е използвало за търговски цели тези означения по отношение на продукти съответно от клас „Сухо осолено месо“ и клас „Сирена“ в продължение на най-малко десет години преди датата 18 октомври 2013 г. За което и да било друго лице, включително негови наследници и приобретатели, което е използвало за търговски цели тези означения по отношение на продукти съответно от клас „Сухо осолено месо“ и клас „Сирена“ в продължение на по-малко от десет години преди датата 18 октомври 2013 г., се прилага преходен период от пет години, считано от влизането в сила на настоящия член, през който период не може да се възпрепятства използването на горепосочените означения.
 5. Когато една търговска марка е заявена или регистрирана добросъвестно или когато правата за една търговска марка са придобити добросъвестно в някоя от страните преди определената в параграф 6 начална дата на прилагане, тогава мерките, приети от въпросната страна за прилагане на настоящия подраздел, не накърняват правото за регистриране или валидността на регистрацията на дадена търговска марка, или правото да се използва търговската марка въз основа на това, че такава търговска марка е идентична или сходна с дадено географско означение.
 6. За целите на параграф 5 началната дата на прилагане е:
 а)
 по отношение на географско означение, включено в списъка в приложение 20-А към датата на подписване на настоящото споразумение — датата на влизане в сила на настоящия подраздел; или
 б)
 по отношение на географско означение, добавено в списъка в приложение 20-А след датата на подписване на настоящото споразумение по реда на член 20.22 —


text:
датата, на която географското означение е добавено.
 7. Ако преводът на географско означение е идентичен със или съдържа обичайно понятие, използвано в ежедневния език, като например общоприетото наименование за продукт на територията на някоя от страните, или ако географско означение не е идентично с такова понятие, но го съдържа, разпоредбите на настоящия подраздел не накърняват правото на което и да било лице да използва това понятие, асоциирайки го с въпросния продукт на територията на тази страна.
 8. Нищо не възпрепятства използването на територията на някоя от страните, по отношение на който и да е продукт, на обичайно наименование на растителен сорт или на порода животни, съществуващо на територията на тази страна към датата на влизане в сила на настоящия подраздел.
 9. Дадена страна може да предвиди, че всяка заявка, направена съгласно настоящия подраздел във връзка с използването или регистрацията на търговска марка, трябва да бъде представена в срок от пет години, след като неправилното използване на закриляното означение е станало общоизвестно в тази страна, или след датата на регистриране на търговската марка в тази страна, при условие че търговската марка е била публикувана до тази дата, ако тази дата предхожда датата, на която неправилното използване е станало общоизвестно в тази страна, и че географското означение не е използвано или регистрирано недобросъвестно.
 10. Разпоредбите на настоящия подраздел не накърняват правото на което и да било лице да използва в процеса на търговия името си или името на предшественика си в съответната дейност, с изключение на случаите, когато това име се използва по начин, въвеждащ в заблуждение обществеността.
 11.
 а)
 Разпоредбите на настоящия подраздел не накърняват правото на което и да било лице да използва или да регистрира в Канада търговска марка, съдържаща или състояща се от което и да било от наименованията, включени в списъка в част А от приложение 20-Б; и
 б)
 разпоредбите на буква а) не се прилагат за наименованията, включени в списъка в част А от приложение 20-Б, когато става въпрос за каквото и да било използване, което би въвело в заблуждение обществеността относно географския произход на стоките.
 12. Използването в Канада на наименованията, включени в списъка в част Б от приложение 20-Б, не е предмет на разпоредбите на настоящия подраздел.
 13. Приобретяване, посочено в параграфи 2 — 4, не включва прехвърляне на правото на ползване на географско означение само по себе си.
 Член 20.22
 Изменения на приложение 20-A
 1. Съвместният комитет по ВИТС, създаден съгласно член 26.1 (Съвместен комитет по ВИТС), като действа на основата на консенсус и по препоръка на Комитета по географските означения по ВИТС, може да вземе решение за изменение на приложение 20-A чрез добавяне на географски означения или заличаване на географски означения, които са престанали да бъдат закриляни или вече не се използват в своето място на произход.
 2. В част А от приложение 20-A по принцип не се добавя географско означение, ако то е наименование, което към датата на подписване на настоящото споразумение е включено в съответния регистър на Европейския съюз със статут „регистрирано“ по отношение на държава — членка на Европейския


text:
съюз.
 3. В приложение 20-A не се добавя географско означение, което идентифицира даден продукт като продукт с произход от конкретна страна:
 а)
 ако то е идентично с търговска марка, която е била регистрирана в другата страна по отношение на същите или сходни продукти, или с търговска марка, по отношение на която правата в другата страна са били придобити в резултат на добросъвестно използване, и е подадена заявка по отношение на същите или сходни продукти;
 б)
 ако то е идентично с обичайно наименование на растителен сорт или на порода животни, съществуващо в другата страна; или
 в)
 ако то е идентично с обичайно наименование, използвано в ежедневния език като общоприето наименование за такъв продукт в другата страна.
 Член 20.23
 Друга закрила
 Разпоредбите на настоящия подраздел не накърняват правото да се търси признаване и закрила на географско означение съгласно относимото право на някоя от страните.
 Подраздел Г
 Промишлени дизайни
 Член 20.24
 Международни споразумения
 Всяка от страните полага всички разумни усилия да се присъедини към Женевския акт от Хагската спогодба за международна регистрация на промишлени дизайни, съставен в Женева на 2 юли 1999 г.
 Член 20.25
 Връзка с авторското право
 Обектът на право върху промишлен дизайн може да бъде закрилян съгласно закон за авторското право, ако са изпълнени условията за предоставяне на тази закрила. Степента, до която се предоставя такава закрила, както и условията за предоставянето ѝ, включително изискваната степен на оригиналност, се определят от всяка от страните.
 Подраздел Д
 Патенти
 Член 20.26
 Международни споразумения
 Всяка от страните полага всички разумни усилия да спазва членове 1 — 14 и член 22 от Договора за патентното право, съставен в Женева на 1 юни 2000 г.
 Член 20.27
 Sui generis закрила на лекарствените продукти
 1. За целите на настоящия член:
 основен патент означава патент, който закриля даден продукт като такъв, конкретен процес на получаване на даден продукт или конкретна употреба на даден продукт, и за притежателят на патент е посочил, че може да служи като основен патент, т.е. като основен патент за целите на получаването на sui generis закрила; и
 продукт означава активната съставка или комбинацията от активни съставки на лекарствен продукт.
 2. Всяка от страните, по искане на притежателя на патента или на негов правоприемник, предоставя период на sui generis закрила по отношение на продукт, който е под закрилата на действащ основен патент, при условие че са спазени следните условия:
 а)
 издадено е разрешение за пускане на продукта на пазара на тази страна като лекарствен продукт (посочвано в настоящия член като „разрешение за търговия“)
 б)
 преди това продуктът не е бил предмет на период на sui generis закрила; и
 в)
 разрешението за търговия, посочено в буква а), е първото разрешение за пускане на продукта на пазара на тази страна като лекарствен продукт.
 3. Всяка от страните може:
 а)
 да предостави период на sui generis закрила само ако първото заявление за получаване на разрешение за търговия е подадено в разумния срок, определен от тази страна; и
 б)
 да определи срок от не по-малко от 60 дни от датата, на която е било издадено първото разрешение за


text:
търговия, в който да бъде подадено искането за предоставяне на период на sui generis закрила. Независимо от това, когато първото разрешение за търговия е издадено преди издаването на патента, всяка от страните предоставя срок от най-малко 60 дни от издаването на патента, в който срок може да бъде подадено искането за предоставяне на период на закрила съгласно настоящия член.
 4. В случай че даден продукт е под закрилата на един основен патент, периодът на sui generis закрила поражда действие в края на законоустановения срок на този патент.
 В случай че даден продукт е под закрилата на повече от един патент, който може да служи като основен патент, дадена страна може да предостави само един период на sui generis закрила, който поражда действие в края на законоустановения срок на основния патент, който:
 а)
 в случай че всички патенти, които може да служат като основен патент, са притежание на едно и също лице, е избран от лицето, подало искане за предоставяне на период на sui generis закрила,; и
 б)
 в случай че патентите, които може да служат като основен патент, не са притежание на едно и също лице и това поражда несъвместими искания за sui generis закрила, е избран по взаимно съгласие от притежателите на патентите.
 5. Всяка от страните осигурява периодът на sui generis закрила да е равен на периода от датата на подаване на заявлението за издаване на основния патент до датата на издаване на първото разрешение за търговия, намален с пет години.
 6. Независимо от параграф 5 и без да се засяга възможността за евентуално продължаване на периода на sui generis закрила от дадена страна като мярка за насърчаване или признание за научни изследвания сред определени целеви популации, като например деца, продължителността на предоставената sui generis закрила не може да надхвърля период от две до пет години, който трябва да бъде определен от всяка от страните.
 7. Всяка от страните може да предвиди, че sui generis закрилата се губи:
 а)
 ако бенефициерът се е отказал от sui generis закрилата; или
 б)
 ако не са платени изискуемите административни такси.
 Всяка от страните може да съкрати периода на sui generis закрила съразмерно с евентуално неоправдано забавяне, произтичащо от бездействието на заявителя след подаването на заявление за разрешение за търговия, когато притежател на основния патент е подалото заявление за разрешение за търговия лице или свързан с него субект.
 8. В рамките на ограниченията на закрилата, предоставена чрез основния патент, sui generis закрилата се прилага само за лекарствения продукт, попадащ в обхвата на разрешението за търговия, и за всяка употреба на този продукт като лекарствен продукт, която е била разрешена преди изтичането на периода на sui generis закрила. При спазване на посоченото в предходното изречение sui generis закрилата предоставя същите права като предоставените с основния патент и подлежи на същите ограничения и задължения.
 9. Независимо от параграфи 1 — 8 всяка от страните може също така да ограничи обхвата на закрилата, като предвиди изключения за производството, употребата, предлагането за продажба, продажбата или вноса на продуктите с цел износ по време на периода на


text:
закрила.
 10. Всяка от страните може да оттегли sui generis закрилата на основания, свързани с недействителността на основния патент, включително ако този патент е прекратил действието си преди да изтече неговият законоустановен срок или е бил отменен или ограничен до такава степен, че продуктът, за който е предоставена закрилата, вече няма да бъде защитен от претенциите на основния патент, или на основания, свързани с оттеглянето на разрешението или разрешенията за търговия на съответния пазар, или ако закрилата е била предоставена в противоречие с разпоредбите на параграф 2.
 Член 20.28
 Механизми за патентно обвързване във връзка с лекарствените продукти
 Ако някоя от страните използва механизми за „патентно обвързване“, при които предоставянето на разрешения за търговия (или известия за съответствие или подобни понятия) за генерични лекарствени продукти е свързано със съществуването на патентна закрила, страната предвижда на всички страни по спора да бъдат предоставени равностойни и ефикасни права на обжалване.
 Подраздел Е
 Защита на данните
 Член 20.29
 Защита на неразгласени данни, свързани с лекарствените продукти
 1. Ако някоя от страните поставя като условие за издаване на разрешение за търговия с лекарствени продукти, в които се използват нови химични единици (30) (наричано в настоящия член „разрешение“) изискването да бъдат предоставени неразгласени изследвания или други данни, необходими с цел да се определи дали използването на тези продукти е безопасно и ефикасно, тази страна осигурява защита на въпросните данни срещу разгласяване, ако получаването им е свързано със значителни усилия, освен в случаите, когато разгласяването е необходимо за защитата на обществото или ако са предприети действия, за да се гарантира, че данните са защитени срещу непочтена търговска употреба.
 2. Всяка от страните предвижда, по отношение на данните по параграф 1, предоставени на страната след датата на влизане в сила на настоящото споразумение, че:
 а)
 никое друго лице, освен лицето, предоставило данните, не може без разрешението на последното да използва такива данни в подкрепа на заявление за разрешение в продължение на период от не по-малко от шест години от датата, на която страната е предоставила разрешение на лицето, предоставило данните с цел получаване на разрешение; и
 б)
 дадена страна не предоставя разрешение на което и да било лице, което използва такива данни, в продължение на период от не по-малко от осем години от датата, на която страната е предоставила разрешението на лицето, предоставило данните за разрешението, освен ако лицето, изготвило данните, разреши това.
 При условие че се спазва настоящият параграф, няма ограничение за която и да било от страните да прилага съкратени процедури за издаване на разрешение по отношение на такива продукти на основание на изпитвания за биоеквивалентност и бионаличност.
 Член 20.30
 Защита на данни, свързани с продукти за растителна защита
 1. Всяка от страните определя изискванията за безвредност и ефикасност, преди да издаде разрешение за пускане на пазара на продукт за растителна защита (наричано в настоящия член „разрешение“).
 2. Всяка от страните предоставя ограничен срок на защита на данните за протокол от изпитване или изследване, представен за първи път с цел получаване на разрешение. В рамките на един такъв срок всяка от страните гарантира, че посоченият


text:
протокол от изпитване или изследване няма да бъде използван в интерес на което и да е друго лице, което цели да получи разрешение, освен ако бъде доказано, че притежателят на първото разрешение е дал изрично своето съгласие за това.
 3. Протоколът от изпитване или изследване е необходим за издаването на разрешение или за изменението на разрешение с цел да се допусне употребата върху други култури.
 4. Във всяка от страните срокът на защита на данните трябва да е най-малко десет години, считано от датата на издаване на първото разрешение в съответната страна във връзка с протокола от изпитване или изследване, представен в подкрепа на искането на разрешение за нова активна съставка, и на данните в подкрепа на едновременната регистрация на крайния продукт, съдържащ активната съставка. Продължителността на защитата може да бъде увеличена с цел да се насърчи издаването на разрешения за продукти за растителна защита с нисък риск и с минимална употреба.
 5. Всяка от страните може също така да определи изисквания за защита на данните или изисквания за финансова компенсация във връзка с протокола от изпитване или изследване, представен в подкрепа на изменение или подновяване на разрешение.
 6. Всяка от страните изготвя правила с цел избягване на дублиращи се изпитвания върху гръбначни животни. Всеки заявител, който възнамерява да извършва изпитвания и изследвания върху гръбначни животни, трябва да бъде насърчаван да предприеме необходимите мерки, за да се увери, че такива изпитвания и изследвания не са вече извършени или започнати.
 7. Всяка от страните трябва да насърчава всеки нов заявител и всеки притежател на съответните разрешения да полагат всички усилия, за да гарантират съвместното ползване на изпитвания и изследвания върху гръбначни животни. Разходите за съвместното ползване на протоколите от изпитвания и изследвания се определят по справедлив, прозрачен и недискриминационен начин. От съответния заявител се изисква да участва само в разходите за информацията, която е необходимо той да предостави, за да изпълни изискванията във връзка с разрешението.
 8. Притежателят или притежателите на съответното разрешение имат право да получат компенсация за справедлив дял от направените от тях разходи във връзка с протокола от изпитвания или изследвания в подкрепа на искането за въпросното разрешение, която компенсация да бъде предоставена от заявител, използващ такива протоколи от изпитвания и изследвания с цел получаване на разрешение за нов продукт за растителна защита. Всяка от страните може да насочи заинтересованите страни към разрешаване на възникнал спорен въпрос чрез арбитраж с постановяване на задължително решение, уреден съгласно нейното право.
 Подраздел Ж
 Сортове растения
 Член 20.31
 Сортове растения
 Всяка от страните сътрудничи за популяризиране и засилване на закрилата на сортовете растения на основание на акта от 1991 г. на Международната конвенция за закрила на новите сортове растения (UPOV), съставена в Париж на 2 декември 1961 г.
 Раздел В
 Прилагане на правата върху интелектуална собственост
 Член 20.32
 Общи задължения
 1. Всяка от страните гарантира, че процедурите във връзка с прилагането на правата върху интелектуална собственост са справедливи и безпристрастни, не са ненужно сложни или скъпи и не налагат неразумни срокове или неоправдани забавяния. Тези процедури се прилагат по такъв начин, че


text:
да се избегне създаването на пречки пред законната търговия и да се осигурят защитни мерки срещу злоупотребата с тях.
 2. При прилагането на разпоредбите на настоящия раздел всяка от страните следва да отчита необходимостта от пропорционалност между сериозността на нарушението, интересите на трети страни и приложимите мерки, средства за защита и санкции.
 3. Членове 20.33 — 20.42 се отнасят до прилагането на правата с гражданскоправни средства.
 4. За целите на членове 20.33 — 20.42, освен ако е предвидено друго, права върху интелектуална собственост означава всички категории интелектуална собственост, които са предмет на част II, раздели 1 — 7 от Споразумението ТРИПС.
 Член 20.33
 Лица, имащи право да търсят правна защита
 Всяка от страните признава като лица, имащи право да изискват прилагането на процедурите и на средствата за правна защита, посочени в членове 20.34 — 20.42, следните лица:
 а)
 носителите на права върху интелектуална собственост в съответствие с разпоредбите на нейното право;
 б)
 всички други лица, упълномощени да ползват тези права, ако тези лица имат право да търсят съдебна защита в съответствие с нейното право;
 в)
 организациите за управление на колективните права върху интелектуална собственост, които са признати съгласно закона като имащи правото да представляват притежателите на права върху интелектуална собственост, ако тези организации имат право да търсят съдебна защита в съответствие с нейното право; и
 г)
 организациите за професионална защита, които са признати съгласно закона като имащи правото да представляват притежателите на права върху интелектуална собственост, ако тези организации имат право да търсят съдебна защита в съответствие с нейното право.
 Член 20.34
 Доказателства
 В случай на твърдяно нарушаване на право върху интелектуална собственост, извършено в търговски мащаб, всяка от страните гарантира, че съдебните органи разполагат с правомощието да разпоредят, ако това е целесъобразно и по повод на подадено искане, предоставянето на имаща отношение информация, съгласно предвиденото в правото на страната, включително на банкови, финансови или търговски документи във владение на насрещната страна по спора при спазване на условия, осигуряващи защитата на поверителната информация.
 Член 20.35
 Мерки за обезпечаване на доказателствата
 1. Всяка от страните гарантира, че дори преди започване на производство по съществото на спора, въз основа на подадено искане от субект, представил разумни налични доказателства в подкрепа на претенциите си, че принадлежащото му право върху интелектуална собственост е било нарушено или е на път да бъде нарушено, съдебните органи могат да разпоредят незабавни и ефективни временни мерки за обезпечаване на доказателствата, имащи отношение към твърдяното нарушение, при спазване на условия, осигуряващи защитата на поверителната информация.
 2. Всяка от страните може да предвиди, че посочените в параграф 1 мерки включват подробното описване, със или без вземане на мостри, или физическото изземване на стоките, предмет на твърдяното нарушение, и когато е целесъобразно, на материалите и средствата, използвани за производството или разпространението на тези стоки, и на свързаните с това документи. Съдебните органи разполагат с правомощието да предприемат тези мерки, ако е необходимо — без да бъде изслушана другата страна, по-специално в случаите, когато има вероятност всяко забавяне да причини непоправима вреда на притежателя на правото или когато съществува доказуем риск от


text:
унищожаване на доказателствата.
 Член 20.36
 Право на информация
 Без да се накърняват законодателните разпоредби на страните относно предоставянето на привилегии, защитата на поверителността на източниците на информация или обработката на лични данни, всяка от страните следва да предвиди възможността, при граждански съдебни производства във връзка с прилагането на права върху интелектуална собственост, нейните съдебни органи да разполагат с правомощието, при обосновано искане от страна на притежателя на правата, да разпоредят нарушителят или предполагаемият нарушител да предостави, поне за целите на събирането на доказателствен материал, на притежателя на правата или на съдебните органи информацията от значение, която е предвидена в приложимите в страната законови и подзаконови актове и която се намира във владението или под контрола на нарушителя или предполагаемия нарушител. Тази информация може да включва информация относно всяко лице, замесено в който и да е аспект на нарушението или твърдяното нарушение, и относно средствата за производство или каналите за разпространение на стоките или услугите, които са или за които се твърди, че са предмет на нарушение, включително идентифицирането на трети лица, за които се твърди, че са замесени в производството и разпространението на въпросните стоки или услуги, и относно техните канали за разпространение.
 Член 20.37
 Временни и обезпечителни мерки
 1. Всяка от страните предвижда разпоредба, съгласно която съдебните органи разполагат с правомощието да разпоредят незабавни и ефективни временни и обезпечителни мерки, включително привременна забрана, срещу дадена страна или, когато е целесъобразно, срещу трета страна, която е под юрисдикцията на съответния съдебен орган, за да се предотврати нарушаване на право на интелектуална собственост и по-специално да се предотврати навлизането на стоки, предмет на нарушение, в търговските канали.
 2. Всяка от страните предвижда разпоредба, съгласно която съдебните органи разполагат с правомощието да разпоредят изземването или задържането под друга форма на стоките, за които има съмнение, че нарушават право върху интелектуална собственост, така че да се предотврати тяхното навлизане или движение по търговските канали.
 3. Всяка от страните предвижда разпоредба, съгласно която, в случай на твърдяно нарушение на право върху интелектуална собственост, извършено в търговски мащаб, съдебните органи могат да разпоредят като обезпечителна мярка в съответствие с вътрешното си право запор върху собствеността на предполагаемия нарушител, в това число налагане на запор върху неговите банкови сметки и други активи. За тази цел съдебните органи могат да разпоредят да се предоставят имащи отношение банкови, финансови или търговски документи или да се осигури достъп до друга информация от значение, според случая.
 Член 20.38
 Други средства за защита
 1. Всяка от страните гарантира, че съдебните органи могат да разпоредят, по искане на ищеца и без да се засягат обезщетенията, евентуално дължими на притежателя на правото по причина на нарушението, и без компенсации от какъвто и да е вид, окончателното изтегляне от търговските канали или унищожаването на стоките, за които е установено, че нарушават право върху интелектуална собственост. Всяка от страните гарантира, че съдебните органи могат да разпоредят, ако е целесъобразно, унищожаването на материали и средства, използвани предимно за създаването или производството на въпросните стоки. При разглеждането на искане за прилагане на такива средства за защита се


text:
взимат предвид необходимостта от пропорционалност между сериозността на нарушението и разпоредените средства за защита, както и интересите на трети страни.
 2. Всяка от страните гарантира, че съдебните органи разполагат с правомощието да разпоредят посочените в параграф 1 средства за защита да бъдат приложени за сметка на нарушителя, освен ако бъдат посочени специални основания това да не бъде направено.
 Член 20.39
 Съдебни разпореждания
 1. Всяка от страните предвижда разпоредба, съгласно която при граждански съдебни производства във връзка с прилагането на права върху интелектуална собственост нейните съдебни органи разполагат с правомощието да разпоредят на дадена страна да преустанови нарушение и inter alia да разпоредят на тази страна или, когато е целесъобразно, на трета страна, която е под юрисдикцията на съответния съдебен орган, да предотврати навлизането в търговските канали на стоки, предмет на нарушение.
 2. Независимо от другите разпоредби на настоящия раздел дадена страна може да ограничи наличните средства за защита, насочени срещу използването от страна на правителство или на трети страни, оправомощени от правителство, без разрешение от притежателя на права, до заплащането на възнаграждение, при условие че страната спазва разпоредбите на част II от споразумението ТРИПС, отнасящи се конкретно до подобно използване. В останалите случаи се прилагат средствата за защита съгласно настоящия раздел, а когато тези средства не съответстват на правото на дадена страна, трябва да има възможност да се получат установителни съдебни решения и адекватна компенсация.
 Член 20.40
 Обезщетения
 1. Всяка от страните предвижда, че:
 а)
 при граждански съдебни производства нейните съдебни органи разполагат с правомощието да разпоредят нарушител, който съзнателно или при разумни основания да съзнава това, е предприел действия, с които е нарушил права върху интелектуална собственост, да заплати на притежателя на правата:
 i)
 обезщетения, които са подходящи за компенсиране на щетата, понесена от притежателя на правата в резултат на нарушението; или
 ii)
 облагите за нарушителя, които произтичат от нарушението и които може да се счита, че възлизат на размера на обезщетенията, посочени в подточка i); и
 б)
 при определянето на размера на обезщетенията във връзка с нарушаване на права върху интелектуална собственост нейните съдебни органи могат да вземат предвид, наред с другото, всяка законосъобразна мярка за стойност, която може да бъде посочена от притежателя на правата, включително пропуснати ползи.
 2. Като алтернатива на параграф 1 в правото на дадена страна може да се предвижда изплащането на възнаграждение, като например авторско възнаграждение или такса, като компенсация на притежателя на правата за неразрешеното използване на правата върху интелектуална собственост, чийто притежател е той.
 Член 20.41
 Съдебни разноски
 Всяка от страните следва да предвиди, че нейните съдебни органи разполагат с правомощието да разпоредят, когато е целесъобразно, при приключването на граждански съдебни производства във връзка с нарушение на права върху интелектуална собственост, загубилата страна да заплати на спечелилата страна съдебните разноски и другите разходи съгласно предвиденото в правото на въпросната страна.
 Член 20.42
 Презумпция за авторство или собственост
 1. За целите на гражданско съдопроизводство във връзка с авторски или сродни на тях права, за да може авторът на литературно или художествено произведение да се счита за такъв и следователно да има право


text:
да образува производство за нарушени права, е достатъчно, при липса на доказателства за противното, неговото име да е обозначено върху произведението по обичайния начин. Сред доказателствата за противното може да е регистрация на произведението.
 2. Параграф 1 се прилага mutatis mutandis за притежателите на права, сродни на авторското право, по отношение на обекта на закрила на такива права.
 Раздел Г
 Гранични мерки
 Член 20.43
 Обхват на граничните мерки
 1. За целите на настоящия раздел:
 стоки с фалшифицирано географско означение означава всякакви стоки, посочени в член 20.17, попадащи в един от класовете продукти, включени в списъка в приложение 20-В, включително опаковки, носещи без разрешение географско означение, което е идентично с валидно регистрирано или по друг начин защитено географско означение във връзка с тези стоки и което нарушава правата на притежателя или на титуляря на правата на въпросното географско означение съгласно правото на страната, в която се прилагат процедурите във връзка с граничните мерки;
 стоки с фалшифицирани търговски марки означава всякакви стоки, включително опаковки, носещи без разрешение търговска марка, идентична с валидно регистрирана марка във връзка с тези стоки, или която не може да бъде разграничена в основните си характеристики от подобна търговска марка и вследствие на това нарушава правата на притежателя на въпросната търговска марка съгласно правото на страната, в която се прилагат процедурите във връзка с граничните мерки;
 пратки, предназначени за износ означава пратки със стоки, които трябва да бъдат транспортирани от територията на една от страните до място извън тази територия, с изключение на пратките в митнически транзит и трансбордиране;
 пратки, предназначени за внос означава пратки със стоки, въведени на територията на една от страните от място извън тази територия, когато тези стоки остават под митнически контрол, включително стоки, въведени на територията до свободна зона или в митнически склад, но се изключват пратките в митнически транзит и претоварените пратки;
 стоки, чието авторско право е било обект на пиратство означава всички стоки, които са копия, направени без съгласието на притежателя на правото или на лице, надлежно упълномощено от притежателя на правото в страната на производство, и които се произвеждат пряко или непряко от определен артикул, при което изготвянето на това копие би представлявало нарушение на авторското право или сродните му права съгласно правото на страната, в която се прилагат граничните мерки;
 пратки в митнически транзит означава пратки със стоки, които влизат на територията на една от страните от място извън тази територия и за които митническите органи са издали разрешение за транспортиране от учреждение на въвеждане до учреждение на извеждане под постоянен митнически контрол за целите на извеждането им от територията. Пратки в митнически транзит, които впоследствие са одобрени за изваждане извън митническия контрол, без да бъдат извеждани от територията, се считат за пратки, предназначени за внос; и
 претоварени пратки означава пратки със стоки, които се прехвърлят под митнически контрол от транспортното средство на внос към превозното средство на износ в района на едно митническо учреждение, което е едновременно учреждението на внос и на износ.
 2. Позоваванията на нарушението на права върху интелектуална собственост в настоящия раздел трябва да се


text:
тълкуват като позовавания на случаи на стоки с фалшифицирани търговски марки, на стоки, чието авторско право е било обект на пиратство или на стоки с фалшифицирано географско означение.
 3. Страните изхождат от общото разбиране, че не съществува задължение да се прилагат предвидените в настоящия раздел процедури по отношение на стоки, предлагани на пазара в друга държава от притежателя на правото или с негово съгласие.
 4. Всяка от страните приема или запазва в сила процедури във връзка с пратките, предназначени за внос и за износ, въз основа на които притежател на правото може да поиска от компетентните органи да отложат вдигането на стоки или да задържат стоки, за които има съмнение, че нарушават право върху интелектуална собственост.
 5. Всяка от страните приема или запазва в сила процедури във връзка с пратките, предназначени за внос и за износ, въз основа на които нейните компетентни органи могат по своя инициатива да отложат временно вдигането на стоки или да задържат стоки, за които има съмнение, че нарушават право върху интелектуална собственост, за да се предостави възможност на притежателите на правата официално да поискат съдействие съгласно параграф 4.
 6. Всяка от страните може да постигне договореност с една или повече трети държави за установяване на общи процедури за сигурност при митническото оформяне. За стоките, оформени съгласно общите митнически процедури по такава договореност, се счита, че са в съответствие с параграфи 4 и 5, при условие че засегнатата страна запази законовите правомощия за постигане на съответствие с посочените параграфи.
 7. Всяка от страните може да приема или да запазва в сила процедурите, посочени в параграфи 4 и 5, по отношение на претоварени пратки и на пратки в митнически транзит.
 8. Всяка от страните може да изключи от прилагането на настоящия член малки количества стоки с нетърговски характер, съдържащи се в личния багаж на пътниците, или малки количества стоки с нетърговски характер, изпратени в малки пратки.
 Член 20.44
 Заявление от страна на притежателя на правата
 1. Всяка от страните предвижда нейните компетентни органи да изискват от притежател на права, който поиска прилагането на описаните в член 20.43 процедури, да предостави убедителни доказателства на компетентните органи за това, че според правото на страната, предвидила процедурите, е налице prima facie нарушение на неговото право върху интелектуална собственост, както и да предостави достатъчно информация, с каквато би могло основателно да се очаква притежателят на правото да разполага, за да могат съмнителните стоки да бъдат разпознати сравнително лесно от компетентните органи. Изискването за предоставяне на достатъчно информация не следва излишно да възпрепятства използването на процедурите, описани в член 20.43.
 2. Всяка от страните предвижда възможността за подаване на заявления за отлагане на вдигането на стоки или за задържането на стоки, за които има съмнение, че нарушават право върху интелектуална собственост, изброени са в член 20.43 и се намират под митнически контрол на нейната територия. Изискването за предвиждане на възможността за подаване на подобни заявления е обвързано със задълженията за предвиждане на процедурите, посочени в член 20.43, параграфи 4 и 5. Компетентните органи може да предвидят възможността такива заявления да се прилагат


text:
по отношение на многократни пратки. Всяка от страните може да предвиди възможността, по искане на притежателя на правата, заявлението за отлагане на вдигането или за задържането на съмнителни стоки да може да се прилага по отношение на избрани входни и изходни пунктове, намиращи се под митнически контрол.
 3. Всяка от страните следва да гарантира, че нейните компетентни органи уведомяват заявителя в рамките на приемлив срок дали са приели заявлението му. В случай че компетентните органи са приели заявлението, те също така уведомяват заявителя относно срока на валидност на заявлението.
 4. Всяка от страните може да предвиди възможността в случаите, в които заявителят се е възползвал неправомерно от процедурите, описани в член 20.43, или в случаите, в които е налице основателна причина, нейните компетентни органи да разполагат с правомощия да отхвърлят, да спрат временно дадено заявление или да го обявят за недействително.
 Член 20.45
 Предоставяне на информация от притежателя на правата
 Всяка от страните разрешава на своите компетентни органи да изискат от притежателя на правата да предостави информация от значение, с каквато би могло основателно да се очаква притежателят на правата да разполага, за да подпомогне компетентните органи при налагането на граничните мерки, посочени в настоящия раздел. Всяка от страните може също така да разреши на притежателя на правата да предостави такава информация на нейните компетентни органи.
 Член 20.46
 Обезпечение или еквивалентна гаранция
 1. Всяка от страните предвижда възможността нейните компетентни органи да разполагат с правомощия да изискват от притежател на права, който поиска прилагането на процедурите, описани в член 20.43, да предостави разумно определено обезпечение или еквивалентна гаранция, достатъчни, за да бъдат защитени ответникът и компетентните органи и да се предотвратят злоупотреби. Всяка от страните следва да предвиди, че подобно обезпечение или еквивалентна гаранция не трябва излишно да възпрепятства използването на описаните процедури.
 2. Всяка от страните може да предвиди възможността обезпечението да е под формата на депозит, предназначен да предпази ответника от евентуални загуби или щети, дължащи се на отлагането на вдигането на стоките или на тяхното задържане, в случай че компетентните органи установят, че стоките не нарушават права. Дадена страна може само при извънредни обстоятелства или въз основа на съдебно решение да разреши на ответника да придобие владение върху съмнителни стоки посредством внасяне на депозит или друго обезпечение.
 Член 20.47
 Установяване наличието на нарушение
 Всяка от страните приема или запазва в сила процедури, съгласно които нейните компетентни органи да могат, в рамките на разумен срок след започване на процедурите, описани в член 20.43, да установят дали съмнителните стоки нарушават права върху интелектуална собственост.
 Член 20.48
 Средства за защита
 1. Всяка от страните предвижда възможността нейните компетентни органи да разполагат с правомощия да разпореждат унищожаването на стоки, вследствие на установяване, съгласно посоченото в член 20.47, че стоките са предмет на нарушение. В случаите, в които такива стоки не биват унищожавани, всяка от страните гарантира, че освен при извънредни обстоятелства, тези стоки се извеждат извън търговските канали, така че да се предотврати нанасянето на щети на притежателя на правата.
 2. По отношение на стоките с фалшифицирани търговски марки не е


text:
достатъчно, освен в извънредни случаи, само да се отстрани незаконно поставената търговска марка, за да се разреши пускането на стоките по търговските канали.
 3. Всяка от страните може да предвиди възможността нейните компетентни органи да разполагат с правомощия да налагат административни санкции вследствие на установяване, съгласно посоченото в член 20.47, че стоките са предмет на нарушение.
 Член 20.49
 Специфично сътрудничество в областта на граничните мерки
 1. Всяка от страните се съгласява да си сътрудничи с другата страна с оглед премахване на международната търговия със стоки, нарушаващи права върху интелектуална собственост. За тази цел всяка от страните определя звена за контакт в своята администрация и има готовност да обменя информация относно търговията със стоки, предмет на нарушение. Всяка от страните по-специално насърчава обмена на информация и сътрудничеството между своите митнически органи и митническите органи на другата страна във връзка с търговията със стоки, нарушаващи права върху интелектуална собственост.
 2. Посоченото в параграф 1 сътрудничество може да включва обмен на информация относно механизми за получаване на информация от притежатели на права, най-добри практики, а също и опит във връзка със стратегии за управление на риска, както и информация в помощ на идентифицирането на пратки, за които има съмнение, че съдържат стоки, предмет на нарушение.
 3. Сътрудничеството съгласно настоящия раздел се осъществява в съответствие с имащите отношение международни споразумения, които са задължителни и за двете страни. Съвместният комитет за митническо сътрудничество, посочен в член 6.14 (Съвместен комитет за митническо сътрудничество), определя приоритетите и предвижда подходящите процедури за осъществяване на сътрудничеството съгласно настоящия раздел между компетентните органи на страните.
 Раздел Д
 Сътрудничество
 Член 20.50
 Сътрудничество
 1. Всяка от страните се съгласява да си сътрудничи с другата страна с оглед оказването на подкрепа за изпълнението на ангажиментите и задълженията, поети съгласно настоящата глава. Областите на сътрудничество включват обмен на информация или опит относно:
 а)
 закрилата и прилагането на правата върху интелектуална собственост, включително географските означения; и
 б)
 установяването на договорености между техните съответни организации за колективно управление на авторски права.
 2. В съответствие с параграф 1 всяка от страните се съгласява да установи и да поддържа ефикасен диалог по въпросите на интелектуалната собственост, за да обсъжда теми, имащи отношение към закрилата и прилагането на правата върху интелектуална собственост, обхванати от настоящата глава, и всеки друг свързан с тях въпрос.
 ДВАДЕСЕТ И ПЪРВА ГЛАВА
 Регулаторно сътрудничество
 Член 21.1
 Приложно поле
 Настоящата глава се прилага по отношение на аспектите, свързани с разработването, прегледа и методиката на регулаторните мерки на регулаторните органи на страните, които попадат в обхвата, наред с други, на Споразумението за ТПТ, Споразумението за СФС мерки, ГАТТ от 1994 г., ГАТС, както и четвърта глава (Технически пречки пред търговията), пета глава (Санитарни и фитосанитарни мерки), девета глава (Трансгранична търговия с услуги), двадесет и втора глава (Търговия и устойчиво развитие), двадесет и трета глава (Търговия и труд) и двадесет и четвърта глава (Търговия и околна среда).
 Член 21.2
 Принципи
 1. Страните потвърждават отново своите права и задължения по отношение на регулаторните мерки, произтичащи от Споразумението за ТПТ, Споразумението за СФС мерки, ГАТТ от 1994 г. и


text:
ГАТС.
 2. Страните се ангажират да осигурят високо равнище на защита на живота или здравето на хората, животните и растенията, както и на опазване на околната среда в съответствие със Споразумението за ТПТ, Споразумението за СФС мерки, ГАТТ от 1994 г., ГАТС и настоящото споразумение.
 3. Страните признават ползата от регулаторното сътрудничество с техните съответни търговски партньори както на двустранно, така и на многостранно равнище. Винаги, когато е практически осъществимо и взаимноизгодно, страните ще подхождат към регулаторното сътрудничество по начин, който дава възможност за участие на други международни търговски партньори.
 4. Без да се ограничава способността на всяка от страните да осъществява своите регулаторни, законодателни и свързани с политиките дейности, страните се ангажират още повече да задълбочат регулаторното си сътрудничество, в светлината на своите взаимноизгодни интереси, с цел:
 а)
 да предотвратят и премахнат ненужните пречки пред търговията и инвестициите;
 б)
 да създадат по-благоприятна среда за конкурентоспособност и иновации, включително чрез стремеж към регулаторна съвместимост, признаване на еквивалентност и сближаване; и
 в)
 да насърчават прозрачни, ефективни и ефикасни регулаторни процеси, които подпомагат постигането на целите на обществената политика и изпълнението на функциите на регулаторните органи, включително чрез насърчаването на обмена на информация и масовото използване на най-добри практики.
 5. Настоящата глава заменя рамката относно регулаторното сътрудничество и прозрачността между правителството на Канада и Европейската комисия, съставена в Брюксел на 21 декември 2004 г., и урежда дейностите, предприемани по-рано в контекста на посочената рамка.
 6. Страните могат да предприемат дейности за регулаторно сътрудничество на доброволни начала. В интерес на правната сигурност се уточнява, че от никоя от страните не се изисква да участва в каквато и да било конкретна дейност за регулаторно сътрудничество, както и че всяка от страните може да откаже да сътрудничи или да се оттегли от сътрудничеството. Ако обаче дадена страна откаже да започне дейност по регулаторно сътрудничество или се оттегли от сътрудничество, тя трябва да е готова да обясни на другата страна мотивите за своето решение.
 Член 21.3
 Цели на регулаторното сътрудничество
 Целите на регулаторното сътрудничество включват:
 а)
 да допринася за защитата на живота, здравето или безопасността на хората, на живота или здравето на животните и растенията, както и за опазване на околната среда чрез:
 i)
 увеличаване на потенциалната възвращаемост на международните ресурси в области като научните изследвания, прегледите преди пускането на пазара и анализите на риска, за да се откликне на важни регулаторни въпроси във връзка с опасения на местно, национално и международно равнище; и
 ii)
 допринасяне за консолидиране на базата от източници на информация, използвана от регулаторните служби за идентифициране, оценяване и управление на рисковете;
 б)
 да изгражда доверие, да задълбочава взаимното разбиране на регулаторното управление и да даде възможност на всеки от участниците да се възползва от експертните знания и схващанията на другия с цел:
 i)
 да се усъвършенства планирането и разработването на регулаторните предложения;
 ii)
 да се насърчи прозрачността и предсказуемостта в разработването и създаването на регулаторни норми;
 iii)
 да се постигне по-голяма ефективност на регулаторните норми;
 iv)
 да се набележат алтернативни инструменти;
 v)
 да се признаят свързаните въздействия на регулаторните норми;
 vi)
 да


text:
се избегнат ненужните регулаторни различия; и
 vii)
 да се подобри прилагането и спазването на регулаторните норми;
 в)
 да улеснява двустранната търговия и двустранните инвестиции, така че:
 i)
 да се надгражда над съществуващите договорености за сътрудничество;
 ii)
 да се намалят ненужните регулаторни различия; и
 iii)
 да се набележат нови методи на работа за сътрудничество в специфични сектори;
 г)
 да допринася за подобряването на конкурентоспособността и ефикасността на промишлеността, така че:
 i)
 да се намалят до минимум административните разходи винаги, когато това е възможно;
 ii)
 да се намалят дублиращите се регулаторни изисквания и произтичащите разходи за постигане на съответствие винаги, когато това е възможно; и
 iii)
 да се възприемат съвместими регулаторни подходи, включително, ако е възможно и целесъобразно, чрез:
 А)
 прилагането на регулаторни подходи, които са технологично неутрални; и
 Б)
 признаването на еквивалентност или насърчаването на сближаването.
 Член 21.4
 Дейности за регулаторно сътрудничество
 Страните полагат усилия да постигнат определените в член 21.3 цели чрез предприемането на дейности за регулаторно сътрудничество, които могат да включват:
 а)
 участие в текущи двустранни дискусии относно регулаторното управление, включително с цел:
 i)
 обсъждане на регулаторни реформи и тяхното въздействие върху отношенията между страните;
 ii)
 набелязване на извлечените поуки;
 iii)
 проучване, ако е целесъобразно, на алтернативни подходи към регулирането; и
 iv)
 обмен на опит във връзка с използване на регулаторни средства и инструменти, включително оценки на въздействието на регулирането, оценка на риска и стратегии за постигане на съответствие и правоприлагане;
 б)
 провеждане на консултации помежду им, по целесъобразност, и осъществяване на обмен на информация през целия процес на разработване на регулаторни норми. Консултациите и обменът следва да започват на възможно най-ранен етап на този процес;
 в)
 споделяне на информация, която няма публичен характер, до степента, в която тази информация може да бъде предоставена на разположение на чуждестранни правителства в съответствие с приложимите норми на страната, предоставяща информацията;
 г)
 споделяне на предложените технически регламенти или на санитарни и фитосанитарни нормативни актове, които могат да имат въздействие върху търговията с другата страна, на възможно най-ранен етап, така че да може да се вземат предвид коментарите и предложенията за изменения по тях;
 д)
 предоставяне, по искане на другата страна и при спазване на приложимото право за неприкосновеност на личния живот, на копие от предложения нормативен акт и осигуряване на заинтересованите страни на достатъчно време, за да могат да представят писмено коментари;
 е)
 осъществяване на обмен на информация, на възможно най-ранен етап, относно обмисляни регулаторни действия, мерки или изменения, с цел:
 i)
 да се разбере логиката в основата на избора на регулаторни средства от дадена страна, включително избора на инструмент, и да се проучат възможностите за по-голямо сближаване между страните относно начина на формулиране на целите и на определяне на обхвата на нормативните актове. В този контекст страните следва да обръщат внимание и на връзката между регламенти, стандарти и оценяване на съответствието; и
 ii)
 да се сравнят методите и допусканията, използвани за анализ на регулаторните предложения, включително, когато е целесъобразно, анализ на техническата или икономическата осъществимост и ползите във връзка с поставената цел, произтичащи от всякакви обмисляни основни алтернативни регулаторни изисквания или


text:
подходи. Този обмен на информация може също така да включва стратегии за постигане на съответствие и оценки на въздействието, включително сравнение между потенциалната разходоефективност на регулаторното предложение с тази на обмисляните основни алтернативни регулаторни изисквания или подходи;
 ж)
 проучване на възможностите за свеждане до минимум на ненужните регулаторни различия чрез такива средства като:
 i)
 провеждане на паралелна или съвместна оценка на риска и на оценка на въздействието на нормативната уредба, ако това е практически осъществимо и взаимноизгодно;
 ii)
 намиране на хармонизирано, равностойно или съвместимо решение; или
 iii)
 обмисляне на възможността за взаимно признаване в специфични случаи;
 з)
 сътрудничество по въпроси, касаещи разработването, приемането, прилагането и поддържането на международни стандарти, наръчници и препоръки;
 и)
 проучване на целесъобразността и възможността да се събират същите или сходни данни за естеството, степента и честотата на проблемите, които могат да доведат до регулаторни действия, когато това би ускорило постигането на статистически значими преценки относно проблемите;
 й)
 периодично сравняване на практиките за събиране на данни;
 к)
 проучване на целесъобразността и възможността за използване на същите или сходни допускания и методи с тези, които използва другата страна, за анализ на данни и оценка на основните проблеми, на които да бъде намерено регулаторно решение с цел:
 i)
 да се намалят различията при установяването на проблемите; и
 ii)
 да се насърчи постигането на сходни резултати;
 л)
 периодично сравняване на допусканията и методите за анализ;
 м)
 осъществяване на обмен на информация относно административното управление, прилагането и правоприлагането на нормативните актове, както и относно средствата за постигане на съответствие и за неговото оценяване;
 н)
 осъществяване на съвместни изследователски програми с цел:
 i)
 да се намали дублиращата се изследователска дейност;
 ii)
 да се генерира повече информация с по-малко разходи;
 iii)
 да се събират най-подходящите данни;
 iv)
 да се изготвя, когато е целесъобразно, обща научна база;
 v)
 да се решават най-неотложните регулаторни проблеми по по-последователен и ориентиран към резултатите метод; и
 vi)
 да се сведат до минимум ненужните различия в новите регулаторни предложения, като същевременно се подобряват защитата на здравето и безопасността и опазването на околната среда по по-ефикасен начин;
 о)
 провеждане на прегледи на нормативни актове или политики след тяхното прилагане;
 п)
 сравняване на методите и допусканията, използвани в тези прегледи след прилагането;
 р)
 когато е приложимо, предоставяне на разположение на другата страна на обобщения на резултатите от тези прегледи след прилагането;
 с)
 набелязване на подходящия подход за намаляване на неблагоприятните въздействия на съществуващите регулаторни различия върху двустранната търговия и инвестиции в определени от дадена страна сектори, включително, когато е целесъобразно, чрез засилено сближаване, взаимно признаване, свеждане до минимум на използването на изкривяващи търговията и инвестициите регулаторни инструменти, както и използване на международни стандарти, включително стандарти и насоки за оценяване на съответствието; или
 т)
 осъществяване на обмен на информация, експертни знания и опит в областта на хуманното отношение към животните с цел да се насърчава сътрудничеството между страните по въпросите на хуманното отношение към животните.
 Член 21.5
 Съвместимост на регулаторните мерки
 С цел засилване на сближаването и повишаване на съвместимостта между регулаторните мерки на страните, всяка от страните проучва по целесъобразност регулаторните


text:
мерки или инициативи на другата страна по същите или свързани теми. Никоя от страните не е възпрепятствана да приема различни регулаторни мерки или да предприема различни инициативи по причини, включващи различните институционални или законодателни подходи, обстоятелства, ценности или приоритети, специфични за съответната страна.
 Член 21.6
 Форум за регулаторно сътрудничество
 1. Създава се Форум за регулаторно сътрудничество (ФРС) съгласно член 26.2, параграф 1, буква з) (Специализирани комитети), със задача да улеснява и насърчава регулаторното сътрудничество между страните в съответствие с настоящата глава.
 2. ФРС изпълнява следните функции:
 а)
 предоставя форум за обсъждане на въпроси на регулаторната политика, които са от взаимен интерес и които страните са набелязали в рамките на, наред с другото, консултации, проведени в съответствие с член 21.8;
 б)
 подпомага отделните регулаторни органи при идентифицирането на потенциални партньори за дейностите за сътрудничество и им предоставя подходящите средства за тази цел, като например образци на споразумения за поверителност;
 в)
 подлага на преглед регулаторни инициативи, независимо дали са в процес на разработване или на обмисляне, за които дадена страна смята, че са подходящи за сътрудничество. Прегледите, които ще се осъществяват в рамките на консултации с регулаторните служби и агенции, следва да подпомагат прилагането на настоящата глава; и
 г)
 насърчава разработването на дейности за двустранно сътрудничество в съответствие с член 21.4 и въз основа на получената от регулаторните служби и агенции информация, прави преглед на напредъка, постиженията и най-добрите практики при инициативите за регулаторно сътрудничество в конкретни сектори.
 3. ФРС се председателства съвместно от един висш представител на правителството на Канада на равнище заместник-министър, лице на равностойна позиция или определено от него лице, и от един висш представител на Европейската комисия на равнище генерален директор, лице на равностойна позиция или определено от него лице, и включва в състава си съответни длъжностни лица от всяка от страните. По взаимно съгласие страните могат да поканят други заинтересовани страни да участват в заседанията на ФРС.
 4. ФРС:
 а)
 приема своя мандат, процедури и работен план на първото си заседание след влизането в сила на настоящото споразумение;
 б)
 провежда първото си заседание в рамките на една година от датата на влизане в сила на настоящото споразумение, а след това заседава най-малко веднъж годишно, освен ако страните решат друго; и
 в)
 докладва, когато това е необходимо, на Съвместния комитет по ВИТС за прилагането на настоящата глава.
 Член 21.7
 Допълнително сътрудничество между страните
 1. Съгласно член 21.6, параграф 2, буква в) и с цел да се даде възможност за текущо наблюдение на предстоящи регулаторни проекти и да се набележат възможностите за регулаторно сътрудничество страните периодично обменят информация относно текущи или планирани регулаторни проекти в своите области на компетентност. Тази информация включва, ако е целесъобразно, нови технически регламенти и изменения на съществуващи технически регламенти, които е вероятно да бъдат предложени или приети.
 2. Страните могат да улесняват регулаторното сътрудничество посредством обмен на длъжностни лица по реда на конкретна договореност.
 3. Страните полагат усилия да си сътрудничат и да споделят информация на доброволни начала в областта на безопасността на нехранителните продукти. Това сътрудничество или обмен на информация може по-специално да


text:
се отнася до:
 а)
 научни, технически и регулаторни въпроси, така че да се способства за подобряване на безопасността на нехранителните продукти;
 б)
 нововъзникващи въпроси от съществено значение за здравето и безопасността, които са от компетентността на дадена страна;
 в)
 дейности, свързани със стандартизацията;
 г)
 дейности за надзор на пазара и за правоприлагане;
 д)
 методи за оценка на риска и изпитване на продукти; и
 е)
 координирано изземване на продукти или други подобни действия.
 4. Страните могат да въведат реципрочен обмен на информация относно безопасността на потребителските продукти и относно предприетите превантивни, ограничителни и корективни мерки. По-специално Канада може да получи достъп до избрана информация от системата на Европейския съюз за предупреждение RAPEX, или неин правоприемник, във връзка с потребителски продукти съгласно посоченото в Директива 2001/95/ЕО на Европейския парлaмент и на Съвета от 3 декември 2001 г. относно общата безопасност на продуктите. Европейският съюз може да получава информация за ранно предупреждение относно ограничителни мерки и изземване на продукти, предоставена от канадската система за докладване на инциденти във връзка с потребителски продукти, известна под акронима RADAR, или неин правоприемник, във връзка с потребителски продукти съгласно определеното в Canada Consumer Product Safety Act, S.C. 2010, c. 21 (Канадски закон за безопасност на потребителските продукти) и във връзка с козметични продукти съгласно определеното във Food and Drugs Act, R.S.C. 1985, c. F-27 (Закон за храните и лекарствата). Този реципрочен обмен на информация се осъществява въз основа на договореност, с която се определят мерките, посочени в параграф 5.
 5. Преди страните да осъществят за първи път предвидения в параграф 4 обмен на информация, те се уверяват, че Комитетът по търговията със стоки е одобрил мерките за осъществяване на този обмен. Страните гарантират, че в тези мерки се уточняват видът на информацията, която да се обменя, редът и условията за осъществяването на обмена, както и прилагането на правилата за поверителност и защита на личните данни.
 6. Комитетът по търговията със стоки одобрява мерките по параграф 5 в срок от една година от датата на влизане в сила на настоящото споразумение, освен ако страните решат да определят по-късна дата.
 7. Страните могат да изменят мерките, посочени в параграф 5. Всяко изменение на мерките се одобрява от Комитета по търговията със стоки.
 Член 21.8
 Консултации с частноправни субекти
 С цел да придобият представа за позицията на неправителствения сектор по въпроси, свързани с прилагането на настоящата глава, всяка от страните, или страните, може да провежда(т) консултации, по целесъобразност, с основните участници и заинтересованите страни, сред които представители на академичните среди, мозъчни тръстове, неправителствени организации, както и браншови, потребителски и други организации. Тези консултации могат да се провеждат по всякакъв начин, който страната или страните сметнат за целесъобразен.
 Член 21.9
 Звена за контакт
 1. Звената за контакт за осъществяване на комуникацията между страните по въпроси, произтичащи от настоящата глава, са:
 а)
 за Канада: отдел „Технически пречки и регламенти“ към Министерството на външните работи, търговията и развитието или неговия правоприемник; и
 б)
 за Европейския съюз: отдел „Международни отношения“ към генерална дирекция „Вътрешен пазар, промишленост, предприемачество и МСП“ на Европейската комисия или неговия


text:
правоприемник.
 2. Всяко звено за контакт отговаря за осъществяването на консултации и за координацията със съответните регулаторни служби и агенции, по целесъобразност, по въпроси, произтичащи от настоящата глава.
 ДВАДЕСЕТ И ВТОРА ГЛАВА
 Търговия и устойчиво развитие
 Член 22.1
 Контекст и цели
 1. Страните припомнят Декларацията от Рио де Жанейро относно околната среда и развитието от 1992 г., Дневния ред 21 за околната среда и развитието от 1992 г., Декларацията от Йоханесбург за устойчиво развитие от 2002 г. и Плана за прилагане от Световната среща на върха по устойчивото развитие от 2002 г., Декларацията на министрите от Икономическия и социален съвет на ООН относно създаването, на национално и международно равнище, на благоприятна среда за постигането на пълна и продуктивна трудова заетост и достойни условия на труд за всички, както и нейното влияние върху устойчивото развитие, от 2006 г. и Декларацията на МОТ относно социалната справедливост за справедлива глобализация от 2008 г. Страните признават, че икономическото развитие, социалното развитие и опазването на околната среда са взаимозависими и взаимно подсилващи се елементи на устойчивото развитие, а също така потвърждават отново ангажираността си да поощряват развитието на международната търговия по начин, който допринася за постигането на целта за устойчиво развитие с оглед на благото на сегашните и бъдещите поколения.
 2. Страните подчертават ползата от обсъждането на свързаните с труда и околната среда въпроси като част от един глобален подход към търговията и устойчивото развитие. Съответно страните се съгласяват, че правата и задълженията, залегнали в двадесет и трета глава (Търговия и труд) и двадесет и четвърта глава (Търговия и околна среда), трябва да бъдат разглеждани в контекста на настоящото споразумение.
 3. В това отношение, чрез прилагането на двадесет и трета глава (Търговия и труд) и на двадесет и четвърта глава (Търговия и околна среда), страните си поставят за цел:
 а)
 да насърчават устойчивото развитие чрез засилена координация и интеграция на своите съответни политики и мерки в областта на трудовата заетост, околната среда и търговията;
 б)
 да насърчават диалога и сътрудничеството между страните с цел те да развиват своите търговски и икономически отношения по начин, чрез който се оказва подкрепа за техните съответни мерки и стандарти за закрила на труда и опазване на околната среда, както и да се съдейства за постигането на техните цели за закрила на труда и опазване на околната среда в контекста на търговски отношения, които са свободни, открити и прозрачни;
 в)
 да подобрят прилагането на своите съответни разпоредби на трудовото право и правото в областта на околната среда и спазването на международните споразумения в областта на труда и околната среда;
 г)
 да насърчават пълноценното използване на такива инструменти, като например оценки на въздействието и консултации със заинтересовани страни, при регулирането на въпроси в областта на търговията, труда и околната среда, както и да поощряват деловите среди, организациите на гражданското общество и гражданите да разработват и прилагат практики, с които се допринася за постигането на целите за устойчиво развитие; и
 д)
 да насърчават допитването до обществеността и нейното участие в дискусиите по въпроси на устойчивото развитие, които възникват във връзка с настоящото


text:
споразумение, както и в разработването на относимата нормативна уредба и политики.
 Член 22.2
 Прозрачност
 Страните подчертават значението на това да се осигури прозрачност, в качеството ѝ на елемент, необходим за насърчаване участието на обществеността и предоставянето на обществено достъпна информация в контекста на настоящата глава, в съответствие с разпоредбите на настоящата глава и на двадесет и седма глава (Прозрачност), както и на членове 23.6 (Публична информация и обществена осведоменост) и 24.7 (Публична информация и обществена осведоменост).
 Член 22.3
 Сътрудничество и насърчаване на търговия, подкрепяща устойчивото развитие
 1. Страните отчитат приноса на международното сътрудничество за постигане на целта за устойчиво развитие и за интеграция на международно равнище на инициативите, действията и мерките за развитие и защита в икономическата, социалната и екологичната сфера. Поради това страните се споразумяват да водят диалог и консултации помежду си по свързаните с търговията въпроси в областта на устойчивото развитие, които са от общ за тях интерес.
 2. Страните потвърждават, че търговията следва да насърчава устойчивото развитие. Съответно всяка от страните ще се стреми да насърчава търговски и икономически потоци и практики, които допринасят за утвърждаване на достойния труд и за подобряване опазването на околната среда, включително чрез:
 а)
 насърчаване на разработването и използването на доброволни схеми във връзка с устойчиво производство на стоки и услуги, като схеми за екомаркировка и за справедлива търговия;
 б)
 насърчаване на разработването и използването на доброволни най-добри практики на корпоративна социална отговорност от страна на предприятията, като например посочените в Насоките на ОИСР за многонационалните предприятия, с цел по-тясната съгласуваност между икономическите, социалните и екологичните цели;
 в)
 насърчаване на интегрирането на свързаните с устойчивото развитие съображения в решенията във връзка с частното и общественото потребление; и
 г)
 стимулиране на разработването, определянето, поддържането или залагането на по-високи цели и стандарти във връзка с екологосъобразността.
 3. Страните признават значението на разглеждането на конкретни въпроси, свързани с устойчивото развитие, чрез оценяване на потенциалните икономически, социални и екологични въздействия на евентуални действия, като се отчита гледната точка на заинтересованите страни. Поради това всяка от страните се ангажира да подлага на преглед, текущо наблюдение и оценка въздействието на прилагането на настоящото споразумение върху устойчивото развитие на нейна територия, за да идентифицира нуждата от конкретно действие, която може да възникне във връзка с настоящото споразумение. Страните могат да провеждат съвместни оценки. Тези оценки ще се провеждат по начин, приспособен към практиките и условията на всяка от страните, посредством съответните процедури за участие на страните, както и посредством предвидените съгласно настоящото споразумение процедури.
 Член 22.4
 Институционални механизми
 1. Комитетът по търговията и устойчивото развитие, създаден съгласно член 26.2, параграф 1, буква ж) (Специализирани комитети), се състои от представители на високо равнище на страните, компетентни по въпросите, попадащи в обхвата на настоящата глава, на двадесет и трета глава (Търговия и труд) и на двадесет и четвърта глава (Търговия и околна среда). Комитетът по търговията и устойчивото развитие следи за прилагането на посочените глави, включително на дейностите за сътрудничество и прегледа на въздействието на настоящото споразумение върху устойчивото развитие, и разглежда комплексно всеки въпрос от общ интерес за страните, отнасящ


text:
се до връзката между икономическото развитие, социалното развитие и опазването на околната среда. По отношение на двадесет и трета глава (Търговия и труд) и двадесет и четвърта глава (Търговия и околна среда) Комитетът по търговията и устойчивото развитие може също така да изпълнява своите функции в рамките на специални сесии с участието на лица, компетентни по въпросите от обхвата на съответните посочени глави.
 2. Комитетът по търговията и устойчивото развитие се свиква в рамките на първата година след влизането в сила на настоящото споразумение, а след това заседава толкова често, колкото страните смятат за необходимо. Звената за контакт, посочени в член 23.8 (Институционални механизми) и член 24.13 (Институционални механизми), отговарят за комуникацията между страните по отношение на насрочването и организацията на тези заседания или специални сесии.
 3. Освен ако страните решат друго, всяко редовно заседание или специална сесия на Комитета по търговията и устойчивото развитие включва среща с обществеността с цел обсъждане на въпроси, свързани с прилагането на съответните глави.
 4. Комитетът по търговията и устойчивото развитие насърчава прозрачността и участието от страна на обществеността. За тази цел:
 а)
 всяко решение на Комитета по търговията и устойчивото развитие е обществено достъпно, освен ако той реши друго;
 б)
 Комитетът по търговията и устойчивото развитие представя актуална информация по всякакви въпроси, свързани с настоящата глава, включително нейното прилагане, на Форума на гражданското общество, посочен в член 22.5. Всяко мнение или становище на Форума на гражданското общество се представя на страните директно или чрез консултативните механизми, посочени в член 23.8 (Институционални механизми), параграф 3 и в член 24.13 (Институционални механизми). Комитетът по търговията и устойчивото развитие ежегодно представя доклад относно последващите действия, предприети въз основа на съобщената информация;
 в)
 Комитетът по търговията и устойчивото развитие ежегодно представя доклад по всякакви въпроси, които разглежда по реда на член 24.7 (Публична информация и обществена осведоменост), параграф 3 или член 23.8 (Институционални механизми), параграф 4.
 Член 22.5
 Форум на гражданското общество
 1. Страните съдействат за организирането на съвместен Форум на гражданското общество, състоящ се от представители на организациите на гражданското общество, създадени на техните територии, включително участниците в консултативните механизми, посочени в член 23.8 (Институционални механизми), параграф 3 и в член 24.13 (Институционални механизми), с цел провеждане на диалог по свързаните с устойчивото развитие аспекти на настоящото споразумение.
 2. Форумът на гражданското общество се свиква веднъж годишно, освен ако е договорено друго между страните. Страните насърчават балансираното представителство на съответните интереси, включително на независимите представителни организации на работодателите, синдикалните организации, организациите в сферата на труда и представителите на деловите среди, на екологичните групи, както и на други имащи отношение организации на гражданското общество, по целесъобразност. Страните могат също да улесняват участието чрез използване на виртуални средства.
 ДВАДЕСЕТ И ТРЕТА ГЛАВА
 Търговия И труд
 Член 23.1
 Контекст и цели
 1. Страните признават ползата от международното сътрудничество и споразуменията по трудовите въпроси като отговор на международната общност на икономическите, трудовите и социалните предизвикателства и възможности, произтичащи от глобализацията. Те признават потенциала на международната търговия да допринесе за постигане на пълноценна и продуктивна трудова заетост и достойни условия на


text:
труд за всички и се ангажират да провеждат консултации и да си сътрудничат, по целесъобразност, по свързани с търговията въпроси в областта на труда и трудовата заетост, които са от взаимен интерес.
 2. Като отчитат значението на по-голямата съгласуваност между политиките в областта на достойните условия на труд, включително основните трудови стандарти, и на високите равнища на закрила на труда, в съчетание с тяхното ефикасно правоприлагане, страните признават благотворното въздействие, което тези области могат да окажат върху икономическата ефективност, иновациите и производителността, включително върху експортната дейност. В този контекст те също така признават значението на социалния диалог по трудови въпроси, воден между работниците и работодателите, техните съответни организации и правителствата, и се ангажират да насърчават воденето на такъв диалог.
 Член 23.2
 Право на регулиране и равнища на закрила
 Като признава правото на всяка от страните да определя своите приоритети в областта на труда, да определя свои равнища на закрила на труда и да приема или съответно да изменя своите законови разпоредби и политики по начин, съответстващ на нейните международни ангажименти в областта на труда, включително на поетите в настоящата глава ангажименти, всяка от страните се стреми да осигури с въпросните законови разпоредби и политики да се предвиждат и насърчават високи равнища на закрила на труда и полага усилия да продължи да усъвършенства въпросните законови разпоредби и политики с цел осигуряване на високи равнища на закрила на труда.
 Член 23.3
 Многостранни трудови стандарти и споразумения
 1. Всяка от страните гарантира, че нейните законови разпоредби и практики в областта на труда включват и осигуряват закрила по отношение на основните принципи и трудови права, изброени по-долу. Страните потвърждават ангажимента си — в съответствие със задълженията на членовете на Международната организация на труда (МОТ) и ангажиментите, поети съгласно Декларацията на МОТ от 1998 г. за основните принципи и права в областта на труда и механизъм за нейното прилагане, приета от Международната конференция по труда на нейната 86-та сесия — да спазват, насърчават и прилагат на практика въпросните принципи и права, а именно:
 а)
 свободата на сдружаване и ефективното признаване на правото на колективно трудово договаряне;
 б)
 премахването на всички форми на принудителен или задължителен труд;
 в)
 ефективното премахване на детския труд; и
 г)
 премахването на дискриминацията в областта на заетостта и професиите.
 2. Всяка от страните гарантира, че нейните законови разпоредби и практики в областта на труда способстват за постигането на посочените по-долу цели, включени в Програмата за достоен труд на МОТ, в съответствие с Декларацията на МОТ относно социалната справедливост за справедлива глобализация от 2008 г., приета от Международната конференция по труда по време на нейната 97-ма сесия, и на други международни ангажименти, а именно:
 а)
 здравословни и безопасни условия на труд, включително предотвратяване на трудовите злополуки и професионалните заболявания и обезщетяване в случай на такива злополуки или заболявания;
 б)
 определяне на приемливи минимални стандарти за заетост на наетите лица, включително за тези, които не са обхванати от колективен трудов договор; и
 в)
 недопускане на дискриминация по отношение на условията на труд, включително за работниците мигранти.
 3. Съгласно параграф 2, буква а) всяка


text:
от страните гарантира, че нейните законови разпоредби и практики в областта на труда включват и осигуряват закрила за постигане на такива условия на труд, при които се зачитат здравето и безопасността на работниците, включително чрез формулирането на политики, с които се насърчава зачитането на основни принципи, насочени към предотвратяване на инциденти и злополуки, произтичащи от полагането на труд или по време на него, и с които се цели изграждането на такава култура в областта на здравето и безопасността, в която на първо място се поставя принципът на превенцията. При изготвянето и прилагането на мерки, насочени към закрилата на здравето и безопасността на работното място, всяка от страните взема предвид съществуващата относима научна и техническа информация и свързаните международни стандарти, насоки или препоръки, ако има вероятност мерките да засегнат търговията или инвестициите между страните. Страните признават, че в случай на съществуващи или потенциални рискови фактори или условия, за които може основателно да се очаква, че биха довели до злополука или заболяване на дадено физическо лице, страната няма да използва липсата на пълна научна сигурност като основание за отлагане на разходоефективни защитни мерки.
 4. Всяка от страните потвърждава отново своя ангажимент да прилага ефективно в своето национално право и практики и на цялата своя територия основните конвенции на МОТ, ратифицирани съответно от Канада и от държавите — членки на Европейския съюз. Страните полагат непрестанни и трайни усилия за ратифициране на основните конвенции на МОТ, ако все още не са ги ратифицирали. Страните обменят информация за съответното положение във всяка от тях и за напредъка по отношение на ратифицирането на основните и на приоритетните конвенции на МОТ, както и на други конвенции на МОТ, които се категоризират от МОТ като актуални.
 Член 23.4
 Запазване на равнищата на закрила
 1. Страните признават, че е нецелесъобразно да насърчават търговията или инвестициите посредством отслабване или намаляване на равнищата на закрила, предоставени в тяхното трудово право и стандарти.
 2. Никоя от страните няма право да се отказва от прилагането или по друг начин да допуска дерогации от своето трудово право и стандарти, нито да предлага да се откаже от прилагането или по друг начин да допусне дерогации от това право и стандарти, за да насърчава търговията или установяването, придобиването, разширяването или запазването на инвестиция на своята територия.
 3. Никоя от страните не може да се въздържа от ефективното прилагане на своето трудово право и стандарти чрез постоянно или повтарящо се действие или бездействие, за да насърчава търговията или инвестициите.
 Член 23.5
 Процедури по правоприлагане, административни производства и контрол върху административни актове
 1. В съответствие с член 23.4 всяка от страните насърчава спазването на своето трудово право и предприема действия за ефективното му прилагане, включително чрез:
 а)
 поддържане на система за инспектиране на труда в съответствие със своите международни ангажименти, с която се цели да се осигури прилагането на правните разпоредби във връзка с условията на труд и закрилата на работниците, като контролът по прилагането на разпоредбите е възложен на инспектори по труда; и
 б)
 гарантиране, че лицата, които имат признати законни интереси по конкретен въпрос и които


text:
твърдят, че са нарушени техни права, произтичащи от правото на страната, имат достъп до административни и съдебни производства, за да се даде възможност за предприемане на ефективни действия срещу нарушения на трудовото право, включително чрез подходящи средства за защита срещу нарушения на това право.
 2. Всяка от страните гарантира, в съответствие със своето право, че производствата по параграф 1, буква б) не са ненужно сложни или скъпи, не налагат неразумни срокове или неоправдани забавяния, предвиждат правна защита под формата на съдебно запрещение, ако е целесъобразно, и са справедливи и безпристрастни, включително чрез:
 а)
 отправяне на разумно предизвестие до ответниците при започване на процедура, включително с описание на естеството на производството и основанието на претенцията;
 б)
 предоставяне на страните в производството на разумна възможност да поддържат или да защитават своите съответни позиции, включително като представят информация или доказателства, преди постановяването на окончателното решение;
 в)
 определяне, че окончателните решения се изготвят писмено и съдържат специфичните за конкретния случай мотиви, и се основават на информацията или доказателствата, във връзка с които на страните в производството е била дадена възможност да бъдат изслушани; и
 г)
 предоставяне на страните в административните производства на възможност да се обърнат към създаден със закон съдебен орган, за който са налице подходящи гаранции за независимост и безпристрастност, с цел упражняване на контрол в разумен срок и, ако са налице основания за това, коригиране на окончателните административни решения.
 Член 23.6
 Публична информация и обществена осведоменост
 1. В допълнение към задълженията си по член 27.1 (Публикуване) всяка от страните насърчава обществените дискусии с неправителствените действащи лица, и помежду им, във връзка с разработването и определянето на политики, които могат да доведат до приемане от страна на органите на публичната власт на трудовоправни разпоредби и стандарти.
 2. Всяка от страните насърчава повишаването на обществената осведоменост във връзка с нейните трудовоправни разпоредби и стандарти, както и с процедурите за тяхното прилагане и спазване, включително като осигури предоставянето на разположение на информация и като предприема стъпки за повишаване на знанията и разбирането на работниците, работодателите и техните представители.
 Член 23.7
 Дейности за сътрудничество
 1. Страните се ангажират да си сътрудничат за насърчаване постигането на целите по настоящата глава чрез действия като:
 а)
 обмен на информация относно най-добри практики по въпроси от общ интерес и свързани с тях събития, дейности и инициативи;
 б)
 сътрудничество в рамките на международни форуми, на които се разглеждат въпроси от значение за търговията и труда, включително по-специално СТО и МОТ;
 в)
 популяризиране на международно равнище на основните принципи и права в областта на труда, посочени в член 23.3, параграф 1 и в Програмата за достоен труд на МОТ, и насърчаване на тяхното ефективно прилагане;
 г)
 диалог и обмен на информация относно разпоредби в областта на труда в контекста на съответните за страните търговски споразумения и относно прилагането на тези разпоредби;
 д)
 проучване на възможностите за сътрудничество при инициативи във връзка с трети страни; и
 е)
 всякаква друга форма на сътрудничество, която бъде счетена за целесъобразна.
 2. Страните ще вземат предвид всякакви становища, изразени от представители на работниците, на работодателите и