text: или възможност за изпълнителната съдебна власт да откаже изпълнение на заповед за арест в следните случаи:а) ако в някои от случаите, посочени в член 3, параграф 2, действието, на което се основава заповедта за арест, не представлява престъпление съгласно законодателството на държавата — изпълнител на заповедта; въпреки това по отношение на данъчните, митническите и борсовите задължения не се отказва изпълнение на заповед за арест на основание, че законодателството на държавата — изпълнител на заповедта, не налага същия вид данъци или такси или не предвижда същите правила по отношение на данъчните, митническите и борсовите закони като законодателството на държавата, издала заповедта;б) когато лицето, което е обект на заповедта за арест, е съдебно преследвано в държавата — изпълнител на заповедта, за същото действие като това, на което се основава заповедта за арест;в) когато съдебните органи на държавата — изпълнител на заповедта, са взели решение или да не преследват по съдебен ред престъплението, на базата на което е издадена заповедта за арест, или да спрат съдопроизводството, или когато е издадена окончателна присъда на издирваното лице в дадена държава за същите действия, което възпрепятства по-нататъшното съдебно преследване;г) когато наказателното преследване или наказанието на издирваното лице е без искова сила поради изтичане срока на давност съгласно законодателството на държавата — изпълнител на заповедта, и действията попадат под юрисдикцията на тази държава съгласно нейното наказателно право;д) ако изпълнителната съдебна власт е информирана, че издирваното лице е получило окончателна присъда от трета държава във връзка със същите действия, при условие че има присъда, присъдата е била излежана или се излежава в момента или вече не може да бъде изпълнена съгласно законодателството на издалата я страна;е) ако заповедта за арест е била издадена с цел изпълнение на присъда за лишаване от свобода или мярка, изискваща задържане, когато издирваното лице престоява или е гражданин, или пребивава в държавата-изпълнител на заповедта и тази държава се задължава да изпълни присъдата или мярката, изискваща задържане съгласно своето национално законодателство;ж) когато заповедта за арест се отнася да престъпления, които:i) се смятат от законодателството на държавата — изпълнител на заповедта, за извършени изцяло или частично на територията на държавата изпълнител или на място, третирано като такова;илиii) са били извършени извън територията на държавата, издала заповедта, и законодателството на държавата, изпълнител на заповедта, не разрешава съдебно преследване за същите престъпления, когато са извършени извън нейната територия.2. Всяка държава информира генералния секретариат на Съвета за кои от основанията за неизпълнение от параграф 1 тя е предвидила задължение за своите изпълнителни съдебни органи да не изпълняват заповед за арест. Генералният секретариат предоставя информацията на всички държави и на Комисията.Член 6Изключение за политическо престъпление1. Не може да бъде отказано изпълнение на основание, че престъплението може да бъде разглеждано от държавата, изпълнител на заповедта, като политическо престъпление, като престъпление, свързано с политическо престъпление, или престъпление, инспирирано от политически мотиви.2. Норвегия и Исландия, от една страна, и Европейският съюз от името на своите държави-членки, от друга страна, може да направи изявление, така че параграф 1 да се прилага само по отношение на:а) престъпленията, посочени в членове 1 и 2 от


text: Европейската конвенция за борба с тероризма;б) престъпен заговор или конспирация, което отговаря на описанието на поведението, посочено в член 3, параграф 3 — за извършване на едно или повече от престъпленията, посочени в членове 1 и 2 от Европейската конвенция за борба с тероризма;ив) членове 1, 2, 3 и 4 от Рамковото решение от 13 юни 2002 г. за борба с тероризма.3. Когато е издадена заповед за арест от държава, която е направила заявление, както е посочено в параграф 2, или от държава, от името на която е направено такова заявление, държавата, изпълняваща заповедта за арест, може да приложи реципрочни действия.Член 7Изключение за националност1. Не може да се откаже изпълнение на основание, че издирваното лице е гражданин на държавата — изпълнител на заповедта.2. Норвегия и Исландия, от една страна, и Европейският съюз от името на своите държави-членки, от друга страна, могат да декларират, че гражданите на дадена държава няма да бъдат екстрадирани или че екстрадирането ще бъде разрешено при изрично определени условия.3. Когато заповед за арест е била издадена от държава, която е направила заявление, както е посочено в параграф 2, или от държава, от името на която е било направено заявление, всяка друга държава може при изпълнение на заповедта за арест да приложи реципрочни действия.Член 8Гаранции, които следва да бъдат давани от издаващата държава в определени случаиИзпълнителната съдебна власт може да изпълни заповед за арест при следните условия:1. когато заповедта за арест е била издадена с цел изпълнение на присъда или мярка, изискваща задържане, наложени с решение, прието in absentia, и ако засегнатото лице не е било призовано лично или уведомено по друг начин за датата и мястото на изслушването, което е довело до решението, прието in absentia, екстрадирането може да се извърши, при условие че съдебният орган, издал заповедта, даде съответното уверение, което да гарантира на лицето, обект на заповедта за арест, че то ще има възможност да подаде заявление за повторно разглеждане на делото в държавата, издала заповедта, и да присъства на разглеждането му;2. ако престъплението, на основание на което е била издадена заповедта за арест, се наказва с доживотен затвор или мярка, изискваща доживотно задържане, тази заповед за арест може да се изпълни, при условие че държавата, издала заповедта, даде уверение, считано за достатъчно от държавата — изпълнител на заповедта, че тя ще преразгледа наложеното наказание или мярка при поискване или най-късно в срок до 20 години или ще съдейства за използването на критерии за намаляване на присъдата, на което лицето има право съгласно законодателството или практиката на държавата, издала заповедта, имащи за цел неизпълнение на такова наказание или мярка;3. когато лицето, което е обект на заповед за арест с цел даване под съд, е гражданин или пребиваващ в държавата — изпълнител на заповедта, екстрадиране може да се извърши, при условие че лицето, след като бъде изслушано, бъде върнато на държавата — изпълнител на заповедта, за да излежи присъдата за лишаване от свобода или мярката, изискваща задържане, произнесени срещу него в държавата, издала заповедта.Член 9Определяне на компетентните съдебни органи1. Съдебният орган, който издава заповедта, е съдебният

type: contracts

jurisdiction: EU


text: орган на държавата, издаваща заповедта, който е компетентен да издава заповед за арест по силата на законодателството на тази държава.2. Изпълнителният съдебен орган е съдебният орган на държавата — изпълнител на заповедта, който е компетентен да изпълни заповедта за арест по силата на законодателството на тази държава. При нотификацията, посочена в член 38, параграф 1, министърът на правосъдието може да бъде посочен като компетентен орган за изпълнението на заповед за арест, независимо дали министърът на правосъдието е съдебен орган съгласно националното законодателство на тази държава.3. Договарящите се страни се информират взаимно за своите компетентни органи.Член 10Подаване на иск пред централните органи1. Договарящите се страни могат да се информират взаимно за централния орган на всяка държава, която е посочила такъв орган, или, когато това е предвидено съгласно правната система на съответната държава, за повече от един централен орган, който да подпомага компетентните съдебни органи.2. По този начин договарящите се страни могат да посочат, че като резултат от организацията на вътрешната съдебна система на съответните държави централните органи са отговорни за административното предаване и получаване на заповеди за арест, както и за цялата останала официална кореспонденция, свързана с тях. Тези указания са задължителни за всички органи на държавата, издаваща заповедта.Член 11Съдържание и форма на заповедта за арест1. Заповедта за арест съдържа следната информация, определена в съответствие с формуляра, установен в приложението към настоящото споразумение:а) самоличност и националност на издирваното лице;б) име, адрес, номера на телефон и факс и адрес на електронната поща на съдебния орган, издаващ заповедта;в) доказателство за влязла в сила присъда, заповед за арест или всяко друго влязло в сила съдебно решение със същата сила, което попада в обхвата на членове 2 и 3;г) естеството и правната класификация на престъплението, по-специално по отношение на член 3;д) описание на обстоятелствата, при които е било извършено престъплението, включително времето, мястото и степента на участие в престъплението на издирваното лице;е) наложената санкция, ако има окончателна присъда, или предвидената скала от санкции за престъплението съгласно законодателството на държавата, издала заповедта;ж) ако е възможно, други последствия от престъплението.2. Заповедта за арест трябва да бъде преведена на официалния език или на един от официалните езици на държавата, изпълнител на заповедта. Всяка договаряща се страна може, когато бъде сключено настоящото споразумение или на по-късна дата, да декларира, че превод на един или повече други официални езици на дадена държава ще бъде приет.ГЛАВА 2ПРОЦЕДУРА ПО ЕКСТРАДИРАНЕЧлен 12Предаване на заповед за арест1. Когато местонахождението на издирваното лице е известно, съдебният орган, издаващ заповедта, може да предаде заповедта за арест директно на изпълнителния съдебен орган.2. Съдебният орган, издаващ заповедта, може във всеки случай да реши да подаде сигнал за издирваното лице в Шенгенската информационна система (ШИС).Такъв сигнал се подава съгласно съответните разпоредби на правото на Европейския съюз относно сигнали в ШИС за лицата за екстрадиране. Сигнал в ШИС е равностоен на заповед за арест, придружена с информацията, предвидена в член 11, параграф 1.3. За определен преходен период, докато ШИС може да предава цялата информация, описана в член 11, сигналът е равностоен на заповед за арест до получаването на оригинала по


text: установената и надлежна форма от изпълнителния съдебен орган.Член 13Подробно описание на процедурите за предаване на заповед за арест1. Ако съдебният орган, издаващ заповедта, не познава компетентния изпълнителен съдебен орган, той прави необходимите проучвания, за да получи тази информация от държавата, изпълнител на заповедта.2. Ако е невъзможно да използва услугите на ШИС, съдебният орган, издаващ заповедта, може да потърси помощта на Международната организация на криминалната полиция (Интерпол), за да предаде заповед за арест.3. Съдебният орган, издаващ заповедта, може да изпрати заповедта за арест по всички сигурни начини, които дават възможност да се получат официални писмени документи при условия, позволяващи на държавата изпълнител да установи нейната автентичност.4. Всички трудности, свързани с предаването или истинността на всеки документ, необходим за изпълнението на заповед за арест, се разрешават в преки контакти между замесените съдебни органи или, когато е възможно, с включване на централните власти на държавите.5. Ако органът, който получава заповед за арест, не е компетентен да предприема действия по нея, той автоматично препраща заповедта за арест на компетентния орган в своята държава и съответно информира съдебния орган, издал заповедта.Член 14Права на издирваното лице1. Когато издирвано лице бъде арестувано, изпълнителният компетентен съдебен орган в съответствие със своето национално законодателство запознава лицето със заповедта за арест и с нейното съдържание, както и с възможността да даде съгласие за екстрадиране на съдебния орган, издал заповедта.2. Издирвано лице, което е арестувано с цел изпълнение на заповед за арест, има право на адвокатска защита и преводач в съответствие с националното законодателство на държавата, изпълнител на заповедта.Член 15Задържане на лицетоКогато едно лице е арестувано на основание на заповед за арест, изпълнителният съдебен орган взема решение дали издирваното лице трябва да остане в затвора съгласно законодателството на държавата, изпълнител на заповедта. Лицето може да бъде освободено условно по всяко време съгласно вътрешното законодателство на държавата, изпълнител на заповедта, при условие че компетентният орган на тази държава вземе всички мерки, които сметне за необходими за предотвратяване укриването на лицето.Член 16Съгласие за екстрадиране1. Ако арестуваното лице даде да се разбере, че то е съгласно да бъде екстрадирано, това съгласие и, ако е възможно, изричен отказ от право на "специалното правило", посочено в член 30, параграф 2, се дават пред изпълнителния съдебен орган в съответствие с националното законодателство на държавата, изпълнител на заповедта.2. Всяка държава приема мерките, необходими да се гарантира, че това съгласие и, когато е възможно, отказът съгласно параграф 1 са регистрирани по начин, който да показва, че засегнатото лице ги е изразило доброволно и с пълно съзнание за последствията. За тази цел издирваното лице има право на адвокатска защита.3. Съгласието и, когато е възможно, отказът, както е посочено в параграф 1, се регистрират официално в съответствие с процедурата, предвидена в националното законодателство на държавата, изпълнител на заповедта.4. По принцип съгласието не може да бъде оттеглено. Всяка държава може да предвиди възможност за оттегляне на съгласие и отказ съгласно действащите разпоредби на нейното национално законодателство. В такъв случай периодът между датата на даването на съгласието и тази на неговото оттегляне не се взема предвид при установяване на сроковете, предвидени в член


text: 20. Норвегия и Исландия, от една страна, и Европейският съюз от името на своите държави-членки, от друга страна, могат да декларират, при нотификацията, предвидена в член 38, параграф 1, своето желание да използват тази възможност, като конкретизират процедурите и всички изменения и допълнения към тях, с помощта на които може да се осъществи оттегляне на съгласието.Член 17Изслушване на издирваното лицеКогато арестуваното лице не е съгласно да бъде екстрадирано съгласно член 16, то има право да бъде изслушано от изпълнителния съдебен орган в съответствие със законодателството на държавата, изпълнител на заповедта.Член 18Решение за екстрадиране1. Изпълнителният съдебен орган взема решение в сроковете и при условията, определени в настоящото споразумение, дали лицето трябва да бъде екстрадирано.2. Ако изпълнителният съдебен орган прецени, че информацията, предадена от държавата, издала заповедта, е недостатъчна за вземането на решение в полза на екстрадиране, той изисква необходимата допълнителна информация по-специално по отношение на членове 4 - 6, 8 и 11, да бъде представена възможно най-бързо и може да определи срок за получаването ѝ, като вземе предвид необходимостта от спазване на сроковете, определени в член 20.3. Съдебният орган, издал заповедта, може по всяко време да изпраща на изпълнителния съдебен орган допълнителна полезна информация.Член 19Решение при получаване на многобройни искания за екстрадиране1. Ако две или повече държави са издали европейска заповед за арест или заповед за арест за едно и също лице, решението за това, коя от заповедите за арест да бъде изпълнена, се взима от изпълнителния съдебен орган след внимателно разглеждане на всички обстоятелства и особено на сериозността и мястото на престъпленията, съответните дати на заповедите за арест и дали заповедта е била издадени за целите на съдебното преследване или за изпълнение на присъда за лишаване от свобода или мярка, изискваща задържане.2. Изпълнителният съдебен орган на държава-членка може да потърси съвета на Евроюст, когато се прави изборът съгласно параграф 1.3. При наличието на конфликт между заповед за арест и искане за екстрадиране, представена от трета държава, решението дали заповедта за арест или молбата за екстрадиране има предимство се взима от компетентния орган на държавата изпълнител след внимателно разглеждане на всички обстоятелства, по-специално тези по параграф 1 и упоменатите в приложимата конвенция.4. Настоящият член не накърнява задълженията на държавите съгласно устава на Международния наказателен съд.Член 20Срокове и процедури за вземане на решение за изпълнение на заповед за арест1. Заповед за арест се изпълнява във възможно най-кратки срокове.2. Когато издирваното лице се съгласи да бъде екстрадирано, окончателното решение за изпълнението на заповедта за арест трябва да бъде взето в срок 10 дни след даване на съгласието.3. В други случаи окончателното решение за изпълнението на заповедта за арест трябва да бъде взето в срок 60 дни след арестуване на издирваното лице.4. Когато в определени случаи заповедта за арест не може да бъде изпълнена в сроковете, установени в параграф 2 или 3, изпълнителният съдебен орган незабавно информира за това съдебния орган, издал заповедта, като посочва причините за забавянето. В този случай сроковете могат да бъдат удължени с още 30 дни.5. Европейският съюз от името на своите държави-членки може да направи при нотифицирането, предвидено в


text: член 38, параграф 1, заявление, в което се посочва в кои случаи параграфи 3 и 4 няма да се прилагат. Норвегия и Исландия могат да прилагат реципрочни мерки по отношение на съответните държави-членки.6. Ако изпълнителният съдебен орган не е взел окончателно решение по заповедта за арест, той гарантира, че материалните условия, необходими за екстрадиране на лицето, са изпълнени.7. Трябва да бъдат представени основания за всеки отказ да се изпълни заповед за арест.Член 21Положение до вземането на решение1. Когато заповедта за арест е била издадена за целите на наказателно преследване, изпълнителният съдебен орган трябва:а) или да приеме, че издирваното лице следва да бъде изслушано съгласно член 22;б) или да се съгласи на временно предаване на издирваното лице.2. Условията и продължителността на временното предаване се определят с взаимна договореност между съдебния орган, издал заповедта, и изпълнителния съдебен орган.3. В случай на временно предаване лицето трябва да може да се върне в държавата, изпълнител на заповедта, за да присъства на изслушванията, отнасящи се до него като част от процедурата по екстрадиране.Член 22Изслушване на лицето преди вземането на решение1. Издирваното лице се изслушва от съдебен орган, подпомаган от друго лице, посочено в съответствие със законодателството на държавата на съда, издал заповедта.2. Издирваното лице се изслушва в съответствие със законодателството на държавата, изпълнител на заповедта, и условията, определени с взаимна договореност между съдебния орган, издал заповедта, и изпълнителния съдебен орган.3. Компетентният изпълнителен съдебен орган може да посочи друг съдебен орган от своята държава, който да вземе участие в изслушването на издирваното лице, за да гарантира правилното прилагане на настоящия член и предвидените условия.Член 23Привилегии и имунитети1. Когато издирваното лице се ползва от привилегия или имунитет по отношение на юрисдикцията или изпълнението в държавата-изпълнител на заповедта, сроковете, определени в член 20, не започват да текат, освен ако и се отчитат от деня в който изпълнителният съдебен орган е информиран за отказа на привилегия или имунитет.2. Държавата — изпълнител на заповедта, гарантира, че условията, необходими за ефективното екстрадиране, се изпълняват, когато лицето вече не се ползва с такава привилегия или имунитет.3. Когато правомощието за отказване на привилегия или имунитет принадлежи на органа на държавата изпълнител, изпълнителният съдебен орган изисква да упражни това правомощие незабавно. Когато правомощието за отказване на привилегия или имунитет принадлежи на орган на друга държава или международна организация, съдебният орган, издал заповедта, изисква упражняването на това правомощие.Член 24Конфликтни международни задълженияНастоящото споразумение не засяга задълженията на държавата-изпълнител на заповедта, когато издирваното лице е било екстрадирано в тази държава от трета държава и когато това лице е защитено от разпоредбите на споразумението, съгласно което то е екстрадирано, отнасящи се до специалните правила. Държавата-изпълнител на заповедта, взема всички необходими мерки за незабавно изискване съгласието на държавата, от която е било екстрадирано издирваното лице, за да може то да бъде предадено на държавата, издала заповедта за арест. Сроковете, определени в член 20, не започват да текат до деня, в който спира прилагането на тези специални правила.До решението на държавата, от която е било екстрадирано издирваното лице, държавата-изпълнител на заповедта, гарантира, че условията, необходими за ефективното екстрадиране, продължават да


text: се изпълняват.Член 25Нотифициране на решениетоИзпълнителният съдебен орган информира незабавно съдебния орган, издал заповедта, за решението си във връзка с действията, които трябва да бъдат предприети по заповедта за арест.Член 26Срокове за екстрадиране на лицето1. Издирваното лице се екстрадира във възможно най-кратък срок на дата, договорена между съответните органи.2. То следва да бъде екстрадирано не по-късно от 10 дни след окончателното решение за изпълнение на заповедта за арест.3. Ако екстрадирането на издирваното лице в срока, установен в параграф 2, е възпрепятствано от обстоятелства извън контрола на някоя от държавите, изпълнителният съдебен орган и органът, издал заповедта, незабавно установяват връзка и се договарят за нова дата на екстрадиране. В този случай екстрадирането се осъществява в срок 10 дни от така договорената нова дата.4. Екстрадирането може по изключение да бъде временно отложено поради важни хуманитарни причини, например ако има сериозни основания да се вярва, че то явно би застрашило живота или здравето на издирваното лице. Изпълнението на заповедта за арест се осъществява веднага щом тези основания престанат да съществуват. Изпълнителният съдебен орган незабавно информира съдебния орган, издал заповедта, и договарят нова дата за екстрадиране. В този случай екстрадирането се извършва в срок 10 дни от договорената нова дата.5. След изтичане на сроковете, посочени в параграфи 2 - 4, ако лицето все още е под арест, то трябва да бъде освободено.Член 27Отсрочено или условно екстрадиране1. Изпълнителният съдебен орган може, след като е взел решение да изпълни заповедта за арест, да отсрочи екстрадирането на издирваното лице, за да може то да бъде съдено в държавата, изпълнител на заповедта, или ако то вече е осъдено, да може да излежи на нейна територия присъдата, произнесена за действие, различно от посоченото в заповедта за арест.2. Вместо отсрочване на екстрадирането, изпълнителният съдебен орган може временно да екстрадира издирваното лице в държавата, издала заповедта, при условия, които трябва да бъдат определени по взаимна договореност между изпълнителните съдебни органи и съдебните органи, издали заповедта. Споразумението се изготвя в писмен вид и условията са задължителни за всички органи в държавата, издала заповедта.Член 28Транзит1. Всяка държава разрешава транзитно преминаване през нейната територия на издирвано лице, което се екстрадира, при условие че е получила информация за:а) самоличността и националността на лицето, обект на заповед за арест;б) наличието на заповед за арест;в) естеството и правната класификация на престъплението;г) описанието на обстоятелствата на престъплението, включително датата и мястото.Държавата, от името на която е направена декларация съгласно член 7, параграф 2, в смисъл че нейни граждани не могат да бъдат екстрадирани или че екстрадирането ще бъде разрешено само при някои изрично определени условия, може при същите условия да откаже транзит на нейни граждани през нейна територия или да го подчини на същите условия.2. Договарящите се страни се информират взаимно за органа, посочен от всяка държава, който е отговорен за получаване на исканията за транзит и свързаните с него документи, както и всяка друга официална кореспонденция, свързана с исканията за транзит.3. Искането за транзитно преминаване и информацията, посочена в параграф 1, могат да бъдат адресирани до органа, посочен в параграф 2, по начин, който предвижда получаването на официален


text: писмен документ. Държавата на транзитно преминаване използва същата процедура, за да нотифицира своето решение.4. Настоящото споразумение не се прилага при транспортиране по въздух без планиран престой. Въпреки това, в случай на непланирано кацане, държавата — издател на заповедта, предоставя на органа, посочен в параграф 2, информацията, предвидена в параграф 1.5. Когато транзитното преминаване се отнася за лице, което трябва да бъде екстрадирано от трета държава, настоящият член се прилага mutatis mutandis. По-специално изразът "заповед за арест", както е определено в настоящото споразумение, се заменя с израза "искане за екстрадиране".ГЛАВА 3ПОСЛЕДСТВИЯ ОТ ЕКСТРАДИРАНЕТОЧлен 29Приспадане на периода на задържане в държавата — изпълнител на заповедта1. Държавата, издала заповедта, изважда всички периоди на задържане, произтичащи от изпълнението на заповед за арест, от целия срок на задържане, който трябва да бъде излежан в държавата, издала заповедта вследствие от издадена присъда за лишаване от свобода или мярка, изискваща задържане.2. За тази цел цялата информация, отнасяща се до продължителността на задържане на издирваното лице на базата на заповедта за арест, се предава от изпълнителния съдебен орган или централната власт, посочени в член 10, на съдебния орган, издал заповедта, при екстрадирането.Член 30Възможно съдебно преследване за други престъпления1. Норвегия и Исландия, от една страна, и Европейският съюз от името на своите държави-членки, от друга страна, могат взаимно да се информират, че поради взаимоотношенията на държавите с други държави, за които се прилага същата нотификация, се приема, че е било дадено съгласие за съдебно преследване, осъждане или задържане с оглед на това да се изпълни присъда за лишаване от свобода или мярка, изискваща задържане за престъпление, извършено преди неговото или нейното екстрадиране, различно от това, за което той или тя са били екстрадирани, освен ако в определен случай изпълнителният съдебен орган постанови друго в своето решение по екстрадирането.2. С изключение на случаите, посочени в параграфи 1 и 3, екстрадирано лице не може да бъде преследвано по съдебен ред, осъждано или по друг начин лишавано от свобода за престъпление, извършено преди неговото екстрадиране, различно от това, за което то е било екстрадирано.3. Параграф 2 не се прилага в следните случаи:а) когато лицето, което е имало възможност да напусне територията на държавата, в която то е било екстрадирано, не е направило това в срок 45 дни от неговото окончателно освобождаване, или се е върнало на тази територия след напускането ѝ;б) престъплението не се наказва с присъда за лишаване от свобода или мярка, изискваща задържане;в) наказателното съдопроизводство не води до прилагане на мярка за ограничаване на личната свобода;г) когато лицето би могло да подлежи на наказание или мярка, които не включват лишаване от свобода, а вместо това финансова санкция или мярка, дори ако наказанието или мярката могат да доведат до ограничаване на неговата или нейната лична свобода;д) когато лицето се съгласи да бъде екстрадирано, когато едновременно с това той или тя се отказват от специалното правило съгласно член 16;е) когато лицето, след неговото/нейното екстрадиране, изрично е отказало право на специалното правило по отношение на конкретни престъпления, предшестващи неговото/нейното екстрадиране. Отказът се дава пред компетентните съдебни органи на държавата, издала заповедта и се


text: регистрира официално съгласно вътрешното законодателство на държавата. Отказът се изготвя по начин от който да става ясно, че лицето го е дало доброволно и с пълно съзнание за последствията. За тази цел лицето има право на адвокатска защита;ж) когато изпълнителният съдебен орган, който е екстрадирал лицето, даде своето съгласие в съответствие с параграф 4.4. Искане за съгласие се представя на изпълнителния съдебен орган, придружено с информацията, упомената в член 11, параграф 1, и превод съгласно член 11, параграф 2. Съгласието се дава, когато престъплението, за което е поискано, само по себе си е основание за екстрадиране съгласно разпоредбите на настоящото споразумение. Съгласие се отказва съгласно член 4, в противен случай може да бъде отказано само съгласно член 5 или член 6, параграф 2 и член 7, параграф 2. Решението се взема не по-късно от 30 дни след получаване на искането. За положенията, посочени в член 8, държавата, издала заповедта, трябва да предостави гаранциите, предвидени по него.Член 31Предаване или последващо екстрадиране1. Норвегия и Исландия, от една страна, и Европейският съюз от името на своите държави-членки, от друга страна, могат да се информират взаимно, че за взаимоотношения на държави с други държави, за които се отнася същата нотификация, съгласието за екстрадиране на дадено лице в държава, различна от държавата, изпълнител на заповедта, съгласно заповед за арест, издадена за престъпление, извършено преди неговото или нейното екстрадиране, се приема за дадено, освен ако в определен случай изпълнителният съдебен орган постанови друго в своето решение за екстрадиране.2. При всички случаи лице, което е било екстрадирано в държавата, издала заповедта, съгласно заповед за арест, може без съгласието на държавата изпълнител да бъде екстрадирано в държава, различна от държавата — изпълнител на заповедта, съгласно заповед за арест, издадена за всяко престъпление, извършено преди неговото или нейното екстрадиране, в следните случаи:а) когато издирваното лице, което е имало възможност да напусне територията на държавата, в която то е било екстрадирано, не го е направило в срок 45 дни от окончателното си освобождаване или се е върнало на тази територия след напускането и;б) когато издирваното лице даде съгласие да бъде екстрадирано в държава, различна от държавата — изпълнител на заповедта съгласно заповед за арест. Съгласието се дава пред компетентните съдебни органи на държавата, издала заповедта, и се регистрира официално в съответствие с националното законодателство на тази държава. То се изготвя така, че да стане ясно, че засегнатото лице е направило това доброволно и с ясно съзнание за последствията. За тази цел издирваното лице има право на адвокатска защита;в) когато издирваното лице не е обект на специалното правило съгласно член 30, параграф 3, букви а), д), е) и ж).3. Изпълнителният съдебен орган дава съгласието си за екстрадиране в друга държава в съответствие със следните правила:а) искане за съгласие се представя съгласно член 12, придружено с информацията, упомената в член 11, параграф 1, и превод съгласно член 11, параграф 2;б) съгласието се дава, когато престъплението, за което то е поискано, само по себе си е основание за екстрадиране в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение;в) решението се взема не по-късно от 30


text: дни след получаване на искането;г) съгласие се отказва съгласно член 4, в противен случай може да бъде отказано само съгласно член 5 или член 6, параграф 2 и член 7, параграф 2.За положенията, посочени в член 8, държавата, издала заповедта, трябва да предостави гаранциите, предвидени в него.4. Независимо от разпоредбите на параграф 1 лице, което е било предадено по силата на заповед за арест, не се екстрадира в трета държава без съгласието на компетентния орган на държавата, която е предала лицето. Такова съгласие се дава в съответствие с конвенциите, по които тази държава има задължения, както и съгласно националното ѝ законодателство.Член 32Предаване на собственост1. По искане на съдебния орган, издал заповедта, или по негова инициатива изпълнителният съдебен орган в съответствие с националното си законодателство конфискува и предава собственост, която:а) може да бъде необходима като доказателство; илиб) е била придобита от издирваното лице в резултат на престъплението.2. Собствеността, посочена в параграф 1, се предава дори ако заповедта за арест не е била изпълнена поради смърт или бягство на издирваното лице.3. Ако собствеността по алинея 1 подлежи на отнемане или конфискация на територията на държавата, изпълнител на заповедта, последната може, ако собствеността е необходима за предстоящо наказателно съдопроизводство, временно да я задържи или да я предаде на държавата, издала заповедта, при условие да бъде върната.4. Всички права, които държавата, изпълнител на заповедта, или трети страни са придобили върху собствеността, посочена в параграф 1, се запазват. Когато такива права съществуват, държавата, издала заповедта, връща собствеността без задължение за държавата, изпълнител на заповедта, веднага след прекратяване на наказателното съдопроизводство.Член 33Разходи1. Разходите, направени на територията на държавата изпълнител за изпълнение на заповедта за арест, са за сметка на тази държава.2. Всички останали разходи са за сметка на държавата, издала заповедта.ГЛАВА 4ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИЧлен 34Връзка с други юридически документи1. Без да се засяга тяхното прилагане в отношенията между държавите и трети държави, настоящото споразумение от момента на влизането си в сила заменя съответните разпоредби от следните конвенции, действащи в сферата на екстрадирането в отношенията между Норвегия и Исландия, от една страна, и държавите-членки, от друга страна:а) Европейската конвенция за екстрадиране от 13 декември 1957 г. и допълнителния протокол към нея от 15 октомври 1975 г., втория допълнителен протокол към нея от 17 март 1978 г. и Европейската конвенция за борба с тероризма от 27 януари 1977 г., що се отнася до екстрадирането, изменена с протокола от 2003 г., след влизането му в сила;б) дял III, глава 4 от Конвенцията от 19 юни 1990 г. за прилагането на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 г. за постепенно премахване на контрола по общите граници;в) разпоредбите, свързани с Шенген, съгласно конвенциите на ЕС за екстрадиране от 1995 и 1996 г., доколкото те са в сила.2. Държавите могат да продължат да прилагат двустранни или многостранни споразумения или договорености, действащи по време на сключване на настоящото споразумение, доколкото такива споразумения или договорености позволяват целите на настоящото споразумение да бъдат разширени и допълнени, за да се опростят или улеснят допълнително процедурите за екстрадиране на лица, които са обект на заповед


text: за арест. Договарящите се страни се уведомяват взаимно за всички такива споразумения или договорености.3. Държавите могат да сключват двустранни или многостранни споразумения или договорености, след като настоящото споразумение влезе в сила, доколкото такива споразумения или договорености позволяват предписанията на настоящото споразумение да бъдат разширени или допълнени и допринасят за по-нататъшно опростяване или улесняване на процедурите за екстрадиране на лица, които са обект на заповед за арест, като определят по-кратки срокове от тези, установени в член 20, като разширяват списъка с престъпления съгласно член 3, параграф 4, като допълнително ограничават основанията за отказ, предвидени в членове 4 и 5, или като намаляват прага, предвиден в член 3, параграф 1 или 4.Споразуменията или договореностите съгласно първата алинея не могат по никакъв начин да повлияят на отношенията с държави, които не са страни по тях.Договарящите се страни се информират взаимно за всяко такова ново споразумение или договореност съгласно първата алинея в срок три месеца след подписването му.4. Когато конвенциите или споразуменията, посочени в параграф 1, се прилагат по отношение на територии на държави или територии, за чиито външни отношения дадена държава носи отговорност, за които настоящото споразумение не се прилага, тези документи продължават да регулират взаимоотношенията между тези територии и другите държави.Член 35Преходни разпоредби1. Исканията за екстрадиране, получени преди датата на влизане в сила на настоящото споразумение, продължават да се регулират от действащите документи, отнасящи се до екстрадирането. Исканията, получени след тази дата, подлежат на регулиране с настоящото споразумение.2. Норвегия и Исландия, от една страна, и Европейският съюз от името на своите държави-членки, от друга страна, при нотифицирането, предвидено по член 38, параграф 1, заявяват, че като държава — изпълнител на заповедта, държавата ще продължава да прилага системата за екстрадиране, действаща преди влизането в сила на настоящото споразумение, по отношение на престъпления, извършени преди дата, определена с него. Въпросната дата не може да бъде по-късна от датата на влизане в сила на настоящото споразумение. Това заявление може да бъде оттеглено по всяко време.Член 36Уреждане на споровеВсеки спор между Исландия или Норвегия и държава-членка на Европейския съюз, отнасящ се до тълкуването или прилагането на настоящото споразумение, може да бъде отнесен от страна по спора до съвещание на представители на правителствата на държавите-членки на Европейския съюз и на Исландия и Норвегия с оглед неговото решаване в срок шест месеца.Член 37Съдебна практикаДоговарящите се страни, за да постигнат колкото е възможно по-голямо еднообразие в прилагането и тълкуването на разпоредбите на настоящото споразумение, постоянно наблюдават развитието на съдебната практика на Съда на Европейските общности, както и развитието на прецедентите на компетентните съдилища на Исландия и Норвегия, отнасящо се до тези разпоредби и разпоредбите на подобни инструменти по екстрадирането. За тази цел се създава механизъм, който да гарантира редовен обмен на такива факти от съдебната практика.Член 38Нотификации, декларации, влизане в сила1. Договарящите се страни се информират взаимно за завършване на процедурите, необходими за изразяване на тяхното съгласие за обвързване с настоящото споразумение.2. При нотифицирането съгласно параграф 1 договарящите се страни правят следните нотификации или декларации, предвидени в член 5, параграф 2, член 9, параграф 3, член 28, параграф 2


text: и член 34, параграф 2 от настоящото споразумение, и могат да направят някои от съобщенията или декларациите, предвидени в член 3, параграф 4, член 6, параграф 2, член 7, параграф 2, член 10, параграф 1, член 11, параграф 2, член 16, параграф 4, член 20, параграф 5, член 30, параграф 1, член 31, параграф 1 и член 35, параграф 2 от настоящото споразумение. Декларациите и нотификациите, посочени в член 3, параграф 4, член 10, параграф 1 и член 11, параграф 2 могат да бъдат направени по всяко време. Декларациите или нотификациите, посочени в член 9, параграф 3 и член 28, параграф 2, могат да бъдат преработени, а тези, посочени в член 5, параграф 2, член 6, параграф 2, член 7, параграф 2, член 10, параграф 1, член 16, параграф 4, член 20, параграф 5, член 34, параграф 2 и член 35, параграф 2, могат да бъдат оттеглени по всяко време.3. Когато Европейският съюз направи такива декларации или нотификации, той посочва за коя от неговите държави-членки се прилага декларацията.4. Настоящото споразумение влиза в сила на първия ден от третия месец след деня, в който генералният секретар на Съвета на Европейския съюз е установил, че всички формални изисквания, отнасящи се до изразяването на съгласие от договарящите се страни по настоящото споразумение, са изпълнени.Член 39ПрисъединяванеПрисъединяването на нови държави-членки към Европейския съюз поражда права и задължения съгласно настоящото споразумение между тези нови държави-членки и Исландия и Норвегия.Член 40Общо преразглежданеДоговарящите се страни са съгласни да извършат общо преразглеждане на настоящото споразумение не по-късно от пет години след неговото влизане в сила, и по-специално на декларациите, направени съгласно член 3, параграф 4, член 6, параграф 2, член 7, параграф 2 и член 20, параграф 5 от настоящото споразумение. Когато декларациите, посочени в член 7, параграф 2, не се подновяват, срокът им изтича пет години след влизането в сила на настоящото споразумение. Преразглеждането се отнася по-специално до практическото приложение, тълкуване и усъвършенстване на споразумението и може да включи също и такива въпроси като последствията от по-нататъшно разрастване на Европейския съюз, свързано с предмета на настоящото споразумение.Член 41Прекратяване1. Настоящото споразумение може да бъде прекратено от договарящите се страни. При прекратяване от страна на Исландия или Норвегия настоящото споразумение остава в сила между Европейския съюз и договарящата се страна, за която то не е прекратено.2. Прекратяването на настоящото споразумение по смисъла на параграф 1 влиза в сила шест месеца след депозирането на нотификация за прекратяване. Процедурите по изпълнение на висящите молби за екстрадиране към тази дата се изпълняват в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение.Член 42Депозитар1. Генералният секретар на Съвета на Европейския съюз изпълнява ролята на депозитар за настоящото споразумение.2. Депозитарят оповестява публично информация за всяка нотификация или декларация, направени във връзка с настоящото споразумение.Съставено във Виена на 28 юни 2006 г. в един-единствен оригинал на английски, гръцки, датски, естонски, ирландски, исландски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, норвежки, полски, португалски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, чешки и шведски език, като текстовете на всеки един от тези езици са еднакво автентични.Fyrir hönd EvrópusambandsinsFor Den europeiske unionPor la Unión


text: EuropeaZa Evropskou uniiFor den Europæiske UnionFür die Europäische UnionEuroopa Liidu nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΈνωσηFor the European UnionPour l'Union européenneThar ceann an Aontais EorpaighPer l'Unione europeaEiropas Savienības vārdāEuropos Sąjungos varduAz Európai Unió részérőlGħall-Unjoni EwropeaVoor de Europese UnieW imieniu Unii EuropejskiejPela União EuropeiaZa Európsku úniuZa Evropsko unijoEuroopan unionin puolestaPå Europeiska unionens vägnar+++++ TIFF +++++Fyrir hönd lýđveldisins ÍslandsFor Republikken IslandPor la República de IslandiaZa Islandskou republikuFor Republikken IslandFür die Republik IslandIslandi Vabariigi nimelΓια τη Δημοκρατία της ΙσλανδίαςFor the Republic of IcelandPour la République d'IslandeThar ceann Phoblacht na hÍoslainnePer la Repubblica d'IslandaIslandes Republikas vārdāIslandijos Respublikos varduAz Izlandi Köztársaság részérőlGhar-Repubblika ta' l-IżlandaVoor de Republiek IjslandW imieniu Republiki IslandiiPela República da IslândiaZa Islandskú republikuZa Republiko IslandijoIslannin tasavallan puolestaPå Republiken Islands vägnar+++++ TIFF +++++Fyrir hönd Konungsríkisins NoregsFor Kongeriket NorgePor el Reino de NoruegaZa Norské královstviFor Kongeriget NorgeFür das Königreich NorwegenNorra Kuningriigi nimelΓια το Βασίλειο της ΝορβηγίαςFor the Kingdom of NorwayPour le Royaume de NorvègeThar ceann Ríocht na hIoruaPer il Regno di NorvegiaNorvēģijas Karalistes vārdāNorvegijos Karalystės varduA Norvég Királyság részérőlGhar-Renju tan-NorveġjaVoor het Koninkrijk NoorwegenW imieniu Królestwa NorwegiiPelo Reino da NoruegaZa Nórske kráľovstvoZa Kraljevino NorveškoNorjan kuningaskunnan puolestaPå Konungariket Norges vägnar+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------


text:
 17.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/1
 ПРЕПОРЪКА НА СЪВЕТА ЗА АСОЦИИРАНЕ ЕС—ЛИВАН
 от 20 юни 2014 година
 относно изпълнението на втория план за действие ЕС—Ливан в рамките на Европейската политика за съседство
 2014/C 227/01
 СЪВЕТЪТ ЗА АСОЦИИРАНЕ ЕС—ЛИВАН,
 като взе предвид Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Република Ливан, от друга страна (наричано по-долу „споразумението“), и по-специално член 76, параграф 2 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Съгласно член 86 от споразумението страните предприемат всички общи и специални мерки, необходими за изпълнението на техните задължения по споразумението, и следят за постигането на целите, заложени в споразумението.
 (2)
 Страните по споразумението постигнаха съгласие по текста на втория план за действие ЕС—Ливан в рамките на Европейската политика за съседство (наричан по-долу „планът за действие ЕС—Ливан“).
 (3)
 Планът за действие ЕС—Ливан ще допринесе за прилагането на споразумението посредством изготвянето и съгласуването между страните на конкретни мерки, които ще зададат практическите насоки за прилагането на споразумението.
 (4)
 Чрез плана за действие ЕС—Ливан ще бъдат изпълнени две цели: ще бъдат предвидени конкретни мерки, чрез които страните да изпълнят задълженията си съгласно споразумението, и ще се осигури по-широка рамка за допълнително укрепване на отношенията между ЕС и Ливан, за да се достигне висока степен на икономическа интеграция и да се задълбочи политическото сътрудничество в съответствие с общите цели на споразумението,
 ПРИЕ НАСТОЯЩАТА ПРЕПОРЪКА:
 Член единствен
 Съветът за асоцииране препоръчва страните да изпълнят плана за действие ЕС—Ливан (1), доколкото изпълнението е насочено към постигане на целите на Евро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Република Ливан, от друга страна.
 Съставено в Брюксел на 20 юни 2014 година.
 За Съвета за асоцииране
 Председател
 C. ASHTON
 (1) Вж. документ 17588/13 на http://register.consilium.europa.eu.


text:
 27.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 92/12
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 186/2013
 от 8 ноември 2013 година
 за изменение на приложение II (Технически наредби, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство (Споразумението за ЕИП), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Решение за изпълнение 2012/277/ЕС на Комисията от 21 май 2012 г. за изменение на Решение 2002/840/ЕО относно приемане на списък от одобрени съоръжения в трети страни за облъчване на храните (1) следва да бъде включено в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Настоящото решение се отнася до законодателство относно хранителните продукти. Законодателството относно хранителните продукти не се прилага по отношение на Лихтенщайн дотогава, докато прилагането на Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти включва Лихтенщайн, както е посочено в уводната част на глава XII от приложение II към Споразумението за ЕИП. Следователно настоящото решение не се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (3)
 Поради това приложение II към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 54щщд (Решение 2002/840/ЕО на Комисията) от глава XII от приложение II към Споразумението за ЕИП се добавя следното тире:
 „—
 32012 D 0277: Решение за изпълнение 2012/277/ЕС на Комисията от 21 май 2012 г. (ОВ L 134, 24.5.2012 г., стр. 29).“
 Член 2
 Текстовете на Решение за изпълнение 2012/277/ЕС на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 9 ноември 2013 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (2).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 8 ноември 2013 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Thórir IBSEN
 (1) ОВ L 134, 24.5.2012 г., стр. 29.
 (2) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 12.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 263/5
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 297/2015
 от 11 декември 2015 година
 за изменение на приложение I (Ветеринарни и фитосанитарни въпроси) и приложение II (Технически регламенти, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИП [2017/1808]
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“) и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент (ЕС) 2015/845 на Комисията от 27 май 2015 г. за изменение на приложения II и III към Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на максимално допустимите граници на остатъчни вещества от азоксистробин, хлорантранилипрол, циантранилипрол, дикамба, дифеноконазол, фенпироксимат, флудиоксонил, амониев глуфосинат, имазапик, имазапир, индоксакарб, изоксафлутол, мандипропамид, пентиопирад, пропиконазол, пириметанил, спиротетрамат и тринексапак във или върху определени продукти (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Регламент (ЕС) 2015/846 на Комисията от 28 май 2015 г. за изменение на приложения II и III към Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на максимално допустимите граници на остатъчни вещества от ацетамиприд, аметоктрадин, амисулбром, бупиримат, клофентезин, етефон, етиримол, флуопиколид, имазапик, пропамокарб, пираклостробин и тау-флувалинат във или върху определени продукти (2) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (3)
 Регламент (ЕС) 2015/868 на Комисията от 26 май 2015 г. за изменение на приложения II, III и V към Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на максимално допустимите граници на остатъчни вещества за 2,4,5-Т, барбан, бинапакрил, бромофос-етил, камфехлор (токсафен), хлорбуфам, хлороксурон, хлозолинат, ДНОК, диалат, диносеб, динотерб, диоксатион, етилен оксид, фентин ацетат, фентин хидроксид, флуциклоксурон, флуцитринат, формотион, мекарбам, метакрифос, монолинурон, фенотрин, профам, пиразофос, квиналфос, ресметрин, текназен и винклозолин във или върху определени продукти (3), поправен с ОВ L 174, 3.7.2015 г., стр. 43, следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (4)
 Регламент (ЕС) 2015/896 на Комисията от 11 юни 2015 г. за изменение на приложение IV към Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на максимално допустимите граници на остатъчни вещества за Trichoderma polysporum щам IMI 206 039, Trichoderma asperellum (с предишно наименование T. harzianum) щамове ICC012, T25 и TV1, Trichoderma atroviride (с предишно наименование T. harzianum) щамове IMI 206 040 и T11, Trichoderma harzianum щамове T-22 и ITEM 908, Trichoderma gamsii (с предишно наименование T. viride) щам ICC080, Trichoderma asperellum (щам T34), Trichoderma atroviride щам I-1237, гераниол, тимол, захароза, ферисулфат (железен сулфат III), железен сулфат (железен сулфат II) и фолиева киселина във или върху определени продукти (4) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (5)
 Настоящото решение се отнася до законодателството относно фуражите и хранителните продукти. Законодателството относно фуражите и хранителните продукти не се прилага по отношение на Лихтенщайн дотогава, докато прилагането на Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти включва Лихтенщайн, както е посочено в секторните адаптации на приложение I и въведението на глава XII от приложение II към Споразумението за ЕИП. Следователно настоящото решение не се прилага по отношение


text:
на Лихтенщайн.
 (6)
 Поради това приложения I и II към Споразумението за ЕИП следва да бъдат изменени по съответния начин,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В глава II, точка 40 (Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета) от приложение I към Споразумението за ЕИП се добавят следните тирета:
 „—
 32015 R 0845: Регламент (ЕС) 2015/845 на Комисията от 27 май 2015 г. (ОВ L 138, 4.6.2015 г., стр. 1),
 —
 32015 R 0846: Регламент (ЕС) 2015/846 на Комисията от 28 май 2015 г. (ОВ L 140, 5.6.2015 г., стр. 1),
 —
 32015 R 0868: Регламент (ЕС) 2015/868 на Комисията от 26 май 2015 г. (ОВ L 145, 10.6.2015 г., стр. 1),
 —
 32015 R 0896: Регламент (ЕС) 2015/896 на Комисията от 11 юни 2015 г. (ОВ L 147, 12.6.2015 г., стр. 3).“
 Член 2
 В глава XII, точка 54щщш (Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета) от приложение II към Споразумението за ЕИП се добавят следните тирета:
 „—
 32015 R 0845: Регламент (ЕС) 2015/845 на Комисията от 27 май 2015 г. (ОВ L 138, 4.6.2015 г., стр. 1),
 —
 32015 R 0846: Регламент (ЕС) 2015/846 на Комисията от 28 май 2015 г. (ОВ L 140, 5.6.2015 г., стр. 1),
 —
 32015 R 0868: Регламент (ЕС) 2015/868 на Комисията от 26 май 2015 г. (ОВ L 145, 10.6.2015 г., стр. 1),
 —
 32015 R 0896: Регламент (ЕС) 2015/896 на Комисията от 11 юни 2015 г. (ОВ L 147, 12.6.2015 г., стр. 3).“
 Член 3
 Текстовете на регламенти (ЕС) 2015/845, (ЕС) 2015/846, (ЕС) 2015/868 и (ЕС) 2015/896 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 4
 Настоящото решение влиза в сила на 12 декември 2015 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (*1).
 Член 5
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 11 декември 2015 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Oda SLETNES
 (1) ОВ L 138, 4.6.2015 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 140, 5.6.2015 г., стр. 1.
 (3) ОВ L 145, 10.6.2015 г., стр. 1.
 (4) ОВ L 147, 12.6.2015 г., стр. 3.
 (*1) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 Важна правна забележка
 |
 22004A0129(01)
 Официален вестник n° L 026 , 29/01/2004 стр. 0003 - 0009 специално чешко издание глава 19 том 07 стр. 17 - 23 специално испанско издание глава 19 том 07 стр. 17 - 23 специално унгарско издание глава 19 том 07 стр. 17 - 23 специално литвийско издание глава 19 том 07 стр. 17 - 23 LV.ES глава 19 том 07 стр. 17 - 23 MT.ES глава 19 том 07 стр. 17 - 23 PL.ES глава 19 том 07 стр. 17 - 23 SK.ES глава 19 том 07 стр. 17 - 23 специално словенско издание глава 19 том 07 стр. 17 - 23
 20000529Споразумениемежду Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия за прилагане на определени разпоредби на Конвенцията от 29 май 2000 година за взаимопомощ по наказателни дела между държавите-членки на Европейския съюз и Протокола от 2001 година към неяЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ,от една страна, иРЕПУБЛИКА ИСЛАНДИЯиКРАЛСТВО НОРВЕГИЯ,от друга,оттук нататък наричани "договарящите страни",КАТО ЖЕЛАЯТ да подобрят съдебното сътрудничество по наказателни дела между държавите-членки на Европейския съюз и Исландия и Норвегия, без да се накърняват правилата за защита на личната свобода,КАТО СМЯТАТ, че настоящите отношения между договарящите страни налагат тясно сътрудничество в борбата с престъпността,КАТО ОТБЕЛЯЗВАТ, че от общ интерес на договарящите страни е да се гарантира, че взаимопомощта между държавите-членки на Европейския съюз и Исландия и Норвегия се осъществява по бърз и ефикасен начин, съвместим с основните принципи на тяхното национално право и в съответствие с личните права и принципите на Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г.,КАТО ИЗРАЗЯВАТ тяхното взаимно доверие в структурата и функционирането на правните им системи и в способността на всички договарящи страна да гарантират справедлив процес,РЕШЕНИ да допълнят Европейската конвенция за взаимопомощ по наказателни дела от 20 април 1959 г. и другите конвенции в сила в тази област чрез споразумение между Европейския съюз, Исландия и Норвегия,КАТО ПРИЗНАВАТ, че разпоредбите на тези конвенции остават приложими по всички въпроси, които не са обхванати от настоящото споразумение,КАТО ПРИПОМНЯТ, че настоящото споразумение, включително приложение I към него, урежда взаимопомощта по наказателни дела на основата на принципите на Конвенцията от 20 април 1959 г.,КАТО СМЯТАТ, че в член 2, параграф 1 от Конвенцията от 29 май 2000 г. за взаимопомощ по наказателни дела между държавите-членки на Европейския съюз и в член 15 от Протокола от 16 октомври 2001 г. към нея са установени разпоредбите, които представляват развитие на достиженията на правото от Шенген и които следователно са приети от Исландия и Норвегия по силата на задълженията им съгласно споразумението от 18 май 1999 г., сключено от Съвета на Европейския съюз с Република Исландия и Кралство Норвегия за асоцииране на последните към въвеждането, прилагането и развитието на разпоредбите на достиженията на правото от Шенген,КАТО СМЯТАТ, че Исландия и Норвегия са изразили желание да сключат споразумение, което им дава възможност да прилагат и другите разпоредби от Конвенцията за взаимопомощ от 2000 г. и Протокола от 2001 г. в техните отношения с държавите-членки на Европейския съюз,КАТО СМЯТАТ,


text: че Европейският съюз също смята за необходимо създаването на такова споразумение,СЕ ДОГОВОРИХА ЗА СЛЕДНОТО:Член 11. При спазване на разпоредбите на настоящото споразумение съдържанието на следните разпоредби от Конвенцията от 29 май 2000 г., приета от Съвета на Европейския съюз в съответствие с член 34 от Договора за Европейския съюз, за взаимопомощ по наказателни дела между държавите-членки на Европейския съюз, оттук нататък наричана "Конвенцията за взаимопомощ на ЕС", следва да бъде приложимо в отношенията между Република Исландия и Кралство Норвегия и във взаимоотношенията между всяка от тези държави и държавите-членки на Европейския съюз:членове 4, 8, 9, 10, 11, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 19, 20, 21, 22, 25 и 26, както и членове 1 и 24 до степента, в която те са релевантни за кой да е от тези други членове.2. При спазване на разпоредбите на настоящото споразумение, съдържанието на следните разпоредби от Протокола от 16 октомври 2001 г., приет от Съвета на Европейския съюз в съответствие с член 34 от Договора за Европейския съюз, за взаимопомощ по наказателни дела между държавите-членки на Европейския съюз, оттук нататък наричан "Протокола за взаимопомощ на ЕС", следва да бъде приложимо в отношенията между Република Исландия и Кралство Норвегия и във взаимоотношенията между всяка от тези държави и държавите-членки на Европейския съюз:членове 1 (параграфи 1—5), 2, 3, 4, 5, 6, 7, 9, 11 и 12.3. Декларациите на държавите-членки съгласно член 9, параграф 6, член 10, параграф 9, член 14, параграф 4, член 18, параграф 7 и член 20, параграф 7 от Конвенцията за взаимопомощ на ЕС и член 9, параграф 2 от Протокола за взаимопомощ на ЕС също са приложими в отношенията с Република Исландия и Кралство Норвегия.Член 21. С оглед реализирането на целта да се постигне колкото е възможно по-еднообразно тълкуване и прилагане на разпоредбите, посочени в член 1, договарящите страни непрекъснато наблюдават развитието на съдебната практика на Съда на Европейските общности, както и развитието на съдебната практика на компетентните съдилища на Исландия и Норвегия, свързана с тези разпоредби. За тази цел се създава механизъм за осигуряване на редовно предаване на тази съдебна практика.2. Исландия и Норвегия имат право да представят изявления или писмени бележки на Съда в случаите, в които юрисдикция на държава-членка сезира последния с преюдициален въпрос във връзка с тълкуването на коя да е от разпоредбите на член 1.Член 3Ако дадена молба е отхвърлена, Норвегия или Исландия може да поиска замолената държава да докладва на Евроюст за всеки проблем, настъпил при изпълнение на молбата, с оглед възможно практическо разрешение.Член 4Всеки спор между Исландия или Норвегия и държава-членка на Европейския съюз, свързан с тълкуването или прилагането на настоящото споразумение или на коя да е от неговите разпоредби, посочени в член 1, може да бъде препратено от която и да е от страните от спора на събрание на представители на правителствата на държавите-членки на Европейския съюз и на Исландия и на Норвегия с оглед уреждането му в шестмесечен срок.Член 5Договарящите страни се съгласяват да извършат съвместно преразглеждане на настоящото споразумение не по-късно от пет години от влизането му в сила. Преразглеждането следва


text: по-специално да засяга практическото въвеждане, тълкуване и развитие на споразумението и също така може да включва и въпроси, като последиците от по-нататъшното развитие на Европейския съюз по отношение на предмета на настоящото споразумение.Член 61. Договарящите страни взаимно се нотифицират за изпълнението на процедурите, необходими за изразяване на тяхното съгласие да бъдат обвързани от настоящото споразумение.2. При нотифицирането по параграф 1 или ако така е предвидено в който и да е последващ момент, Исландия и Норвегия могат да направят всяка от декларациите, предвидени в член 9, параграф 6, член 10, параграф 9, член 14, параграф 4, член 18, параграф 7 и член 20, параграф 7 от Конвенцията за взаимопомощ на ЕС и член 9, параграф 2 от Протокола за взаимопомощ на ЕС.3. По отношение на съответните разпоредби на Конвенцията за взаимопомощ на ЕС настоящото споразумение влиза в сила на първия ден от третия месец следващ деня, в който генералният секретар на Съвета на Европейския съюз установи, че всички формални изисквания относно изразяването на съгласие от името на страните по настоящото споразумение са били изпълнени, или на датата, на която Конвенцията за взаимопомощ на ЕС влиза в сила в съответствие с член 27, параграф 3 от нея, ако тази дата е по-късна. По отношение на съответните разпоредби на Конвенцията за взаимопомощ на ЕС, влизането в сила на настоящото споразумение създава права и задължения между Исландия и Норвегия, както и между Исландия, Норвегия и онези държави-членки на ЕС, по отношение на които Конвенцията за взаимопомощ на ЕС е влязла в сила.4. По отношение на съответните разпоредби на Протокола за взаимопомощ на ЕС настоящото споразумение влиза в сила на първия ден от третия месец, следващ деня, в който Генералният секретар на Съвета на Европейския съюз установи, че всички формални изисквания относно изразяването на съгласие от името на страните по настоящото споразумение са били изпълнени, или на датата, на която Протоколът за взаимопомощ на ЕС влиза в сила в съответствие с член 13, параграф 3 от него, ако тази дата е по-късна. По отношение на съответните разпоредби на Протокола за взаимопомощ на ЕС, влизането в сила на настоящото споразумение създава права и задължения между Исландия и Норвегия, както и между Исландия, Норвегия и онези държави-членки на ЕС, по отношение на които Протоколът за взаимопомощ на ЕС е влязъл в сила.5. Вследствие на това тези права и задължения между Норвегия, Исландия и другите държави-членки на ЕС се пораждат от датите, на които Конвенцията за взаимопомощ на ЕС и/или Протоколът за взаимопомощ на ЕС влязат в сила за тези други държави-членки на ЕС.6. Настоящото споразумение се прилага само за процедурите за взаимопомощ, започнали след датата, към която то създава права и задължения по силата на параграфи 3 и 4.Член 7Присъединяването на нови държави-членки на Европейския съюз към Конвенцията за взаимопомощ на ЕС и/или Протокола за взаимопомощ на ЕС създава права и задължения между тези нови държави-членки и Исландия и Норвегия съгласно настоящото споразумение.Член 81. Настоящото споразумение може да бъде денонсирано от договарящите страни. В случай на денонсиране от Исландия или Норвегия настоящото споразумение остава в сила между


text: Европейския съюз и държавата, която не го е денонсирала.2. Денонсирането на настоящото споразумение съгласно параграф 1 поражда действие шест месеца след депозиране на нотификацията за него. Процедурите за изпълнение на висящи молби за взаимопомощ се осъществяват в съответствие с разпоредбите на настоящото споразумение.3. Настоящото споразумение спира да се прилага в случай на денонсиране на споразумението от 18 май 1999 г., сключено от Съвета на Европейския съюз, Република Исландия и Кралство Норвегия за асоцииране на последните към въвеждането, прилагането и развитието на достиженията на правото от Шенген.4. Денонсирането на настоящото споразумение съгласно параграф 3 поражда действие за същата страна или страни и на същата дата на денонсиране на споразумението от 18 май 1999 г., посочено в параграф 3.Член 91. Генералният секретар на Съвета на Европейския съюз е депозитар на настоящото споразумение.2. Депозитарят публикува всяка нотификация, направена във връзка с настоящото споразумение.Член 10Настоящото споразумение се изготвя в едно-единствено копие на английски, гръцки, датски, ирландски, исландски, испански, италиански, немски, нидерландски, норвежки, португалски, фински, френски и шведски език, като всеки от текстовете е еднакво автентичен.Hecho en Bruselas, el diecinueve de diciembre de dos mil tres.Udfærdiget i Bruxelles, den nittende december to tusind og tre.Geschehen zu Brüssel am neunzehnten Dezember zweitausendunddrei.Έγινε στις Βρυξέλλες, στις δέκα εννέα Δεκεμβρίου δύο χιλιάδες τρία.Done at Brussels, this nineteenth day of December, in the year two thousand and three.Fait à Bruxelles, le dix-neuf décembre deux mille trois.Arna dhéanamh sa Bhruiséil ar an naoú lá déag de Nollaig sa bhliain dhá mhíle is a trí.Fatto a Bruxelles, addì diciannove dicembre duemilatre.Gedaan te Brussel, de negentiende december tweeduizenddrie.Feito em Bruxelas, em dezanove de Dezembro de dois mil e três.Tehty Brysselissä yhdeksäntenätoista päivänä joulukuuta vuonna kaksituhattakolme.Som skedde i Bryssel den nittonde december tjugohundratre.Gjört í Brussel nítjánda dag desembermánaðar árið tvö þúsund og þrjú.Utferdiget i Brussel den 19. desember 2003.Por la Unión EuropeaFor Den Europæiske UnionFür die Europäische UnionΓια την Ευρωπαϊκή ΈνωσηFor the European UnionPour l'Union européenneThar ceann an Aontais EorpaighPer l'Unione europeaVoor de Europese UniePela União EuropeiaEuroopan unionin puolestaFör Europeiska unionen+++++ TIFF +++++Fyrir hönd Lýðveldisins Íslands+++++ TIFF +++++For Kongeriket Norge+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------20000529ПРИЛОЖЕНИЕ IПрилагане спрямо ГибралтарОбединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия, в качеството на държава-членка, която е компетентна за Гибралтар, включително за външните отношения, потвърждава, че настоящото споразумение ще има действие на негова територия при разширяване на обхвата на Конвенцията за взаимопомощ на ЕС от 2000 г. и Протокола от 2001 г. до Гибралтар, което е в зависимост от разширяването на обхвата до Гибралтар на Конвенцията за взаимопомощ на Съвета на Европа от 1959 г. Тогава Обединеното кралство ще определи съответен гибралтарски орган, който е компетентен за целите на споразумението. Всяка официална комуникация с този орган ще се извършва в съответствие с договорените споразумения между Обединеното кралство и Кралство Испания относно гибралтарските власти в контекста на инструментите на ЕС и ЕО и свързаните договори, които са съобщени на държавите-членки и на институциите на ЕС на 19 април 2000 г. Копие от тези договорености ще бъде предадено на Република Исландия и Кралство Норвегия от Генералния секретар на Съвета на Европейския съюз.--------------------------------------------------20000529ПРИЛОЖЕНИЕ II20000529Декларация на договарящите страна


text: към Споразумението между Европейския съюз и Република Исландия и Кралство Норвегия относно прилагането на определени разпоредби на Конвенцията от 29 май 2000 година за взаимопомощ по наказателни дела между държавите-членки на Европейския съюз и Протокола от 2001 година към неяДоговарящите страна се съгласяват да се консултират, при необходимост, когато Република Исландия, Кралство Норвегия или една от държавите-членки на ЕС счита, че обстоятелствата налагат това, за да се позволи максимално ефективна употреба на настоящото споразумение, включително с оглед предпазване от всякакъв спор по отношение на практическото прилагане и тълкуване на настоящото споразумение. Това консултиране се организира по най-удобния начин, като се отчитат съществуващите структури за сътрудничество.20000529Декларация от Република Исландия и Кралство НорвегияС оглед разпоредбите на Конвенцията за взаимопомощ по наказателни дела от 29 май 2000 г., позволяваща пряк контакт между съдебните власти, Република Исландия и Кралство Норвегия декларират, че техните компетентни съдебни власти желаят, при необходимост, да извършват необходимите проучвания чрез контактни точки на европейската съдебна мрежа, за да установят коя съдебна власт на държава-членка на Европейския съюз има териториална компетентност да инициира и изпълнява молби за взаимопомощ.--------------------------------------------------


text:
 1.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 170/103
 РЕШЕНИЕ No 1/2017
 от 16 юни 2017 година
 на Съвместния комитет, създаден съгласно Споразумението за взаимно признаване между Европейската общност и Канада относно включване на органи за оценка на съответствието в секторното приложение за телекомуникационното крайно оборудване, устройствата за обработка на информацията и радиопредавателите [2017/1179]
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ,
 като взе предвид Споразумението за взаимно признаване между Европейската общност и Канада, и по-специално членове VII и XI;
 като има предвид, че Съвместният комитет взема решение за включване в секторно приложение на един или няколко органа за оценяване на съответствието;
 РЕШИ:
 1.
 Органите за оценяване на съответствието в притурка А се добавят към списъка на органите за оценяване на съответствието в притурка 4 към секторното приложение за телекомуникационното крайно оборудване, устройствата за обработка на информацията и радиопредавателите.
 2.
 Конкретните компетенции на органите за оценяване на съответствието, що се отнася до продуктите и процедурите за оценяване на съответствието, са договорени между страните по споразумението, които се ангажират с поддържането им.
 Настоящото решение, изготвено в два екземпляра, се подписва от представители на Съвместния комитет, упълномощени да действат от името на страните по споразумението с цел изменение на притурките към секторното приложение за телекомуникационното крайно оборудване, устройствата за обработка на информацията и радиопредавателите към споразумението. Настоящото решение влиза в сила от датата на полагане на последния подпис.
 Подписано в Отава на 30 май 2017 година.
 Claude BEAUDOIN
 От името на Канада
 Подписано в Брюксел на 16 юни 2017 година.
 Ignacio IRUARRIZAGA
 От името на Европейския съюз
 ПРИТУРКА А
 Органи на ЕС за оценяване на съответствието, които се добавят към списъка на органите за оценяване на съответствието в притурка 4 към секторното приложение за телекомуникационното крайно оборудване, устройствата за обработка на информацията и радиопредавателите
 Element Materials Technology Warwick Ltd
 Rothwell Road
 Warwick
 CV34 5JX
 UNITED KINGDOM
 AT4 Wireless S.A.U (1).
 Parque Tecnológico de Andalucía
 C/ Severo Ochoa 2 y 6
 29590 Málaga
 SPAIN
 (1) На 3 април 2017 г. наименованието на AT4 wireless SAU беше променено на DEKRA Testing & Certification SAU.


text:
 1.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 113/3
 ПРОТОКОЛ
 към Евро-средиземноморското споразумение между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и република Ливан, от друга, за да бъде взето предвид присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Унгария, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз
 КРАЛСТВО БЕЛГИЯ,
 ЧЕШКАТА РЕПУБЛИКА,
 КРАЛСТВО ДАНИЯ,
 ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ,
 РЕПУБЛИКА ЕСТОНИЯ,
 ИРЛАНДИЯ,
 РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ,
 КРАЛСТВО ИСПАНИЯ,
 ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА,
 ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА,
 РЕПУБЛИКА КИПЪР,
 РЕПУБЛИКА ЛАТВИЯ,
 РЕПУБЛИКА ЛИТВА,
 ВЕЛИКОТО ХЕРЦОГСТВО ЛЮКСЕМБУРГ,
 РЕПУБЛИКА УНГАРИЯ,
 МАЛТА,
 КРАЛСТВО НИДЕРЛАНДИЯ,
 РЕПУБЛИКА АВСТРИЯ,
 РЕПУБЛИКА ПОЛША,
 ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА,
 РЕПУБЛИКА СЛОВЕНИЯ,
 СЛОВАШКАТА РЕПУБЛИКА,
 РЕПУБЛИКА ФИНЛАНДИЯ,
 КРАЛСТВО ШВЕЦИЯ,
 ОБЕДИНЕНОТО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ,
 наричани по-долу „държавите — членки на ЕО“, представлявани от Съвета на Европейския съюз, и
 ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ, наричана по-долу „Общността“, представлявана от Съвета на Европейския съюз и Европейската комисия,
 от една страна, и
 РЕПУБЛИКА ЛИВАН, наричана по-долу „Ливан“,
 от друга страна,
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че Евро-средиземноморското споразумение между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Ливан, от друга, бе подписано в Люксембург на 17 юни 2002 г. и влезе в сила на 1 април 2006 г.;
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че Договорът за присъединяване на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз и Акта към него бяха подписани в Атина на 16 април 2003 г. и влязоха в сила на 1 май 2004 г.
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД временното споразумение за търговията и свързаните с търговията разпоредби на Евро-средиземноморското споразумение, влязло в сила на 1 март 2003 г.;
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че съгласно член 6, параграф 2 от Акта за присъединяване от 2003 г. на нови страни по договора към Евро-средиземноморското споразумение трябва да бъде съгласувано чрез сключването на протокол към Евро-средиземноморското споразумение;
 КАТО ИМАТ ПРЕДВИД проведените консултации съгласно член 21 от Евро-средиземноморското споразумение с цел да се гарантира, че са взети предвид взаимните интереси на Общността и Ливан;
 СЕ ДОГОВОРИХА ЗА СЛЕДНОТО:
 Член 1
 Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република с настоящото стават страни по договора на Евро-средиземноморското споразумение между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Ливан, от друга страна, и следва да приемат и да вземат предвид по същия начин като останалите държави — членки на Общността, текстовете на споразумението и на съвместните декларации, обменените писма и декларациите.
 Член 2
 За да бъдат взети предвид настъпилите напоследък институционални развития в рамките на Европейския съюз, страните се договарят, че след изтичането на Договора за създаване на Европейската общност за въглища и стомана, настоящите разпоредби на споразумението, отнасящи се до Европейската общност за въглища и стомана, се счита, че се отнасят за Европейската общност, която е поела всички права и задължения, договорени от Европейската общност за въглища и стомана.
 ГЛАВА I
 ИЗМЕНЕНИЯ КЪМ ТЕКСТА НА ЕВРОСРЕДИЗЕМНОМОРСКОТО СПОРАЗУМЕНИЕ, ВКЛЮЧИТЕЛНО НЕГОВИТЕ ПРИЛОЖЕНИЯ И ПРОТОКОЛИ
 Член 3
 Правила за произход
 Протокол 4 се изменя, както следва:


text:
1)
 Член 18, параграф 4 се заменя със следното:
 „4. Сертификати за движение EUR. 1, издадени със задна дата, трябва да бъдат допълнени с един от следните изрази:
 ES
 „EXPEDIDO A POSTERIORI“
 CS
 „VYSTAVENO DODATEČNĚ“
 DA
 „UDSTEDT EFTERFØLGENDE“
 DE
 „NACHTRÄGLICH AUSGESTELLT“
 ET
 „VÄLJA ANTUD TAGANTJÄRELE“
 EL
 „ΕΚΔΟΘΕΝ ΕΚ ΤΩΝ ΥΣΤΕΡΩΝ“
 EN
 „ISSUED RETROSPECTIVELY“
 FR
 „DÉLIVRÉ A POSTERIORI“
 IT
 „RILASCIATO A POSTERIORI“
 LV
 „IZSNIEGTS RETROSPEKTĪVI“
 LT
 „RETROSPEKTYVUSIS IŠDAVIMAS“
 HU
 „KIADVA VISSZAMENŐLEGES HATÁLLYAL“
 MT
 „MAĦRUĠ RETROSPETTIVAMENT“
 NL
 „AFGEGEVEN A POSTERIORI“
 PL
 „WYSTAWIONE RETROSPEKTYWNIE“
 PT
 „EMITIDO A POSTERIORI“
 SL
 „IZDANO NAKNADNO“
 SK
 „VYDANÉ DODATOČNE“
 FI
 „ANNETTU JÄLKIKÄTEEN“
 SV
 „UTFÄRDAT I EFTERHAND“
 AR
 „
 “.“
 2)
 Член 19, параграф 2 се заменя със следното:
 „2. Дубликатът, издаден по този начин, трябва да бъде допълнен с една от следните думи:
 ES
 „DUPLICADO“
 CS
 „DUPLIKÁT“
 DA
 „DUPLIKAT“
 DE
 „DUPLIKAT“
 ET
 „DUPLIKAAT“
 EL
 „ΑΝΤΙΓΡΑΦΟ“
 EN
 „DUPLICATE“
 FR
 „DUPLICATA“
 IT
 „DUPLICATO“
 LV
 „DUBLIKĀTS“
 LT
 „DUBLIKATAS“
 HU
 „MÁSODLAT“
 MT
 „DUPLIKAT“
 NL
 „DUPLICAAT“
 PL
 „DUPLIKAT“
 PT
 „SEGUNDA VIA“
 SL
 „DVOJNIK“
 SK
 „DUPLIKÁT“
 FI
 „KAKSOISKAPPALE“
 SV
 „DUPLIKAT“
 AR
 „
 “.“
 3)
 Приложение V се заменя със следното:
 „ПРИЛОЖЕНИЕ V
 ДЕКЛАРАЦИЯ ВЪРХУ ФАКТУРАТА
 Декларацията върху фактурата, чийто текст е даден по-долу, трябва да се изготви в съответствие с бележките под линия. При все това бележките под линия не трябва да се възпроизвеждат.
 Испански текст
 El exportador de los productos incluidos en el presente documento (autorización aduanera no ... (1)) declara que, salvo indicación en sentido contrario, estos productos gozan de un origen preferencial. ... (2).
 Чешки текст
 Vývozce výrobků uvedených v tomto dokumentu (číslo povolení ... (1)) prohlašuje, že kromě zřetelně označených mají tyto výrobky preferenční původ v ... (2).
 Датски текст
 Eksportøren af varer, der er omfattet af nærværende dokument, (toldmyndighedernes tilladelse nr. ... (1)), erklærer, at varerne, medmindre andet tydeligt er angivet, har præferenceoprindelse i ... (2).
 Немски текст
 Der Ausführer (Ermächtigter Ausführer; Bewilligungs-Nr. ... (1)) der Waren, auf die sich dieses Handelspapier bezieht, erklärt, dass diese Waren, soweit nicht anders angegeben, präferenzbegünstigte ... (2).
 Естонски текст
 Käesoleva dokumendiga hõlmatud toodete eksportija (tolli kinnitus Nr. ... (1)) deklareerib, et need tooted on ... (2) sooduspäritoluga, välja arvatud juhul, kui on selgelt näidatud teisiti.
 Гръцки текст
 Ο εξαγωγέας των προϊόντων που καλύπτονται από το παρόν έγγραφο (άδεια τελωνείου υπ'αριθ. ... (1)) δηλώνει ότι, εκτός εάν δηλώνεται σαφώς άλλως, τα προϊόντα αυτά είναι προτιμησιακής καταγωγής ... (2).
 Английски текст
 The exporter of the products covered by this document (customs authorization No ... (1)) declares that, except where otherwise clearly indicated, these products are of ... (2) preferential origin.
 Френски текст
 L'exportateur des produits couverts par le présent document (autorisation douanière no ... (1)), déclare que, sauf indication claire du contraire, ces produits ont l'origine préférentielle ... (2).
 Италиански текст
 L'esportatore delle merci contemplate nel presente documento (autorizzazione doganale n. ... (1)) dichiara che, salvo espressa indicazione contraria, le merci sono di origine preferenziale ... (2).
 Латвийски текст
 Eksportētājs produktiem, kuri ietverti šājā dokumentā (muitas pilnvara Nr. ... (1)) deklarē, ka, izņemot tur, kur ir citādi skaidri noteikts, šiem produktiem ir priekšrocību izcelsme


text:
no ... (2).
 Литовски текст
 Šiame dokumente išvardintų prekių eksportuotojas (muitinės liudijimo Nr ... (1)) deklaruoja, kad, jeigu kitaip nenurodyta, tai yra ... (2) preferencinės kilmės prekės.
 Унгарски текст
 A jelen okmányban szereplő áruk exportőre (vámfelhatalmazási szám: ... (1)) kijelentem, hogy eltérő jelzés hianyában az áruk preferenciális ... (2) származásúak.
 Малтийски текст
 L-esportatur tal-prodotti koperti b'dan id-dokument (awtorizzazzjoni tad-dwana nru. ... (1)) jiddikjara li, ħlief fejn indikat b'mod ċar li mhux hekk, dawn il-prodotti huma ta' oriġini preferenzjali ... (2).
 Нидерландски текст
 De exporteur van de goederen waarop dit document van toepassing is (douanevergunning nr. ... (1)) verklaart dat, behoudens uitdrukkelijke andersluidende vermelding, deze goederen van preferentiële ... (2) oorsprong zijn.
 Полски текст
 Eksporter produktów objętych tym dokumentem (upoważnienie władz celnych nr ... (1)) deklaruje, że z wyjątkiem gdzie jest to wyraźnie określone, produkty te mają ... (2) preferencyjne pochodzenie.
 Португалски текст
 O exportador dos produtos cobertos pelo presente documento (autorização aduaneira no. ... (1)), declara que, salvo indicado clara em contrário, estes produtos são de origem preferencial ... (2).
 Словенски текст
 Izvoznik blaga, zajetega s tem dokumentom (pooblastilo carinskih organov št ... (1)) izjavlja, da, razen če ni drugače jasno navedeno, ima to blago preferencialno ... (2) poreklo.
 Словашки текст
 Vývozca výrobkov uvedených v tomto dokumente (číslo povolenia ... (1)) vyhlasuje, že okrem zretel'ne označených, majú tieto výrobky preferenčný pôvod v ... (2).
 Финландски текст
 Tässä asiakirjassa mainittujen tuotteiden viejä (tullin lupa n:o ... (1)) ilmoittaa, että nämä tuotteet ovat, ellei toisin ole selvästi merkitty, etuuskohteluun oikeutettuja ... (2) alkuperätuotteita.
 Шведски текст
 Exportören av de varor som omfattas av detta dokument (tullmyndighetens tillstånd nr. ... (1)) försäkrar att dessa varor, om inte annat tydligt markerats, har förmånsberättigande ... (2) ursprung.
 Арабски текст
 ... (3)
 (Място и дата)
 ... (4)
 (Подпис на износителя, в допълнение името на човека, подписващ декларацията, трябва да бъде изписано с всички букви)
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на


text:
който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на


text:
който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (1) Когато декларацията върху фактурата се издава от одобрен износител по смисъла на член 22 от протокола, номерът на лицензията на одобрения износител трябва да бъде изписан на това място. Когато декларацията върху фактурата не се издава от одобрен износител, думите в скоби ще бъдат пропуснати или мястото оставено празно."
 (2) Трябва да бъде указан произходът на стоките. Когато декларацията върху фактурата се отнася изцяло или отчасти за стоки с произход от Сеута и Мелила по смисъла на член 37 от протокола, износителят трябва ясно да ги посочи в документа, на базата на който се издава декларацията, посредством символа „CM“."
 (3) Тези указания могат да бъдат пропуснати, ако информацията се съдържа в самия документ."
 (4) Виж член 21, параграф 5 от протокола. В случаите, в които износителят не е задължен да сложи своя подпис, освобождаването от изискване за подпис предполага да не се отбелязва името на подписващия.“"
 ГЛАВА II
 ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
 Член 4
 Доказателства за произход и административно сътрудничество
 1. Доказателства за произход, издавани от Ливан или нова държава членка съгласно преференциални споразумения или самостоятелни спогодби, прилагани между тях, се приемат в съответните страни съгласно този протокол, при условие че:
 а)
 придобиването на такъв произход придава преференциално тарифно третиране на основата на преференциалните тарифни мерки, съдържащи се в Споразумението между ЕС и Ливан за асоцииране или в Схемата на Общността за общи тарифни преференции;
 б)
 доказателството за произход и транспортните документи са били издадени не по-късно от деня преди датата на присъединяване;
 в)
 доказателството за произход е представено на митническите власти в рамките на четири месеца от датата на присъединяване.
 Когато стоките са декларирани за внос в Ливан или нова държава членка преди датата на присъединяването съгласно преференциални споразумения или самостоятелните спогодби, прилагани между Ливан и тази нова държава членка по това време,


text:
доказателство за произход, което е издадено със задна дата съгласно тези споразумения или спогодби, може също да бъде прието, при условие че е предадено на митническите власти в рамките на период от 4 месеца от датата на присъединяването.
 2. Ливан и новите държави членки имат право да запазят разрешенията, с които е предоставен статут на „одобрен износител“ в рамките на преференциалните споразуменията или самостоятелните спогодби, прилагани между тях, при условие че:
 а)
 такава разпоредба също се съдържа в споразумението, сключено преди датата на присъединяване между Ливан и Общността; както и
 б)
 одобреният износител прилага правилата за произход в сила съгласно това споразумение.
 Тези разрешения се заменят, не по-късно от една година след датата на присъединяването, от нови разрешения, издадени съгласно условията на Споразумението.
 3. Искания за последваща проверка на доказателство за произход, издадено съгласно преференциалните споразумения или самостоятелните спогодби, упоменати в параграф 1 и 2 по-горе, се приемат от компетентните митнически органи на Ливан или на новите държави членки за период от три години след издаването на съответното доказателство за произход и могат да бъдат направени от тези власти до три години от приемане на доказателството за произход, представено на тези органи в подкрепа на декларацията за внос.
 Член 5
 Стоки в режим на транзит
 1. Разпоредбите на Споразумението могат да бъдат прилагани за стоки за износ от Ливан до някоя от новите държави членки или от една от новите държави членки за Ливан, които отговарят на изискванията на протокол 4 и които на датата на присъединяването са или на път или на временен склад, в митнически склад или в безмитна зона в Ливан или в тази нова държава членка.
 2. В такива случаи може да бъде предоставено преференциално третиране след представяне на митническите органи на страната вносител в рамките на четири месеца от датата на присъединяването, на доказателство за произход, издадено със задна дата от митническите органи на страната износител.
 ОБЩИ И ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
 Член 6
 Ливан се ангажира нито да отправя какъвто и да е иск, искане или сезиране, нито да изменя или оттегля каквато и да е концесия съобразно GATT 1994, членове XXIV.6 и XXVIII във връзка с разширението на Общността.
 Член 7
 Настоящият протокол е неразделна част от Евро-средиземноморското споразумение. Приложенията и декларацията към настоящия протокол представляват неразделна част от него.
 Член 8
 1. Протоколът се одобрява от Общността, Съвета на Европейския съюз от името на държавите-членки и от Ливан в съответствие с техните собствени процедури.
 2. Страните се нотифицират взаимно за извършването на процедурите, посочени в предходния параграф. Инструментите за одобрение се депозират в Генералния секретариат на Съвета на Европейския съюз.
 Член 9
 1. Настоящият протокол влиза в сила в първия ден от първия месец след датата на депозиране на последния инструмент за одобрение.
 2. Настоящият протокол се прилага временно от 1 април 2006 г.
 Член 10
 Настоящият протокол се изготвя в два екземпляра на всеки от официалните езици на договарящите се страни, като всеки от тези езици е еднакво автентичен.
 Член 11
 Текстът на Евро-средиземноморското споразумение, включително приложенията и протоколите, които са неразделна част


text:
от него, както и заключителният акт с приложените към него декларации се съставят на естонски, латвийски, литовски, малтийски, полски, словашки, словенски, унгарски и чешки език и тези текстове са еднакво автентични като оригиналните текстове. Съветът за асоцииране одобрява тези текстове.
 Съставено в Брюксел на първи април две хиляди и петнадесета година.
 Hecho en Bruselas, el uno de abril de dos mil quince.
 V Bruselu dne prvního dubna dva tisíce patnáct.
 Udfærdiget i Bruxelles den første april to tusind og femten.
 Geschehen zu Brüssel am ersten April zweitausendfünfzehn.
 Kahe tuhande viieteistkümnenda aasta aprillikuu esimesel päeval Brüsselis.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, την πρώτη Απριλίου δύο χιλιάδες δεκαπέντε.
 Done at Brussels on the first day of April in the year two thousand and fifteen.
 Fait à Bruxelles, le premier avril deux mille quinze.
 Sastavljeno u Bruxellesu prvog travnja dvije tisuće petnaeste.
 Fatto a Bruxelles, addì primo aprile duemilaquindici.
 Briselē, divi tūkstoši piecpadsmitā gada pirmajā aprīlī.
 Priimta du tūkstančiai penkioliktų metų balandžio pirmą dieną Briuselyje.
 Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizenötödik év április havának első napján.
 Magħmul fi Brussell, fl-ewwel jum ta' April tas-sena elfejn u ħmistax.
 Gedaan te Brussel, de eerste april tweeduizend vijftien.
 Sporządzono w Brukseli dnia pierwszego kwietnia roku dwa tysiące piętnastego.
 Feito em Bruxelas, em um de abril de dois mil e quinze.
 Întocmit la Bruxelles la întâi aprilie două mii cincisprezece.
 V Bruseli prvého apríla dvetisícpätnásť.
 V Bruslju, dne prvega aprila leta dva tisoč petnajst.
 Tehty Brysselissä ensimmäisenä päivänä huhtikuuta vuonna kaksituhattaviisitoista.
 Som skedde i Bryssel den första april tjugohundrafemton.
 За държавите-членки
 Por los Estados miembros
 Za členské státy
 For medlemsstaterne
 Für die Mitgliedstaaten
 Liikmesriikide nimel
 Για τα κράτη μέλη
 For the Member States
 Pour les États membres
 Za države članice
 Per gli Stati membri
 Dalībvalstu vārdā
 Valstybių narių vardu
 A tagállamok részéről
 Għall-Istati Membri
 Voor de lidstaten
 W imieniu państw Członkowskich
 Pelos Estados-Membros
 Pentru statele membre
 Za členské štáty
 Za države članice
 Jäsenvaltioiden puolesta
 För medlemsstaterna
 За Европейския съюз
 Рог la Unión Europea
 Za Evropskou unii
 For Den Europæiske Union
 Für die Europäische Union
 Euroopa Liidu nimel
 Για την Ευρωπαϊκή Ένωση
 For the European Union
 Pour l'Union européenne
 Za Europsku uniju
 Per l'Unione europea
 Eiropas Savienības vārdā —
 Europos Sąjungos vardu
 Az Európai Unió részéről
 Għall-Unjoni Ewropea
 Voor de Europese Unie
 W imieniu Unii Europejskiej
 Pela União Europeia
 Pentru Uniunea Europeană
 Za Európsku úniu
 Za Evropsko unijo
 Euroopan unionin puolesta
 För Europeiska unionen
 За Република Ливан
 Por la República Libanesa
 Za Libanonskou republiku
 For Den Libanesiske Republik
 Für die Libanesische Republik
 Liibanoni Vabariigi nimel
 Για τη Δημοκρατία του Λιβάνου
 For the Republic of Lebanon
 Pour la République libanaise
 Za Libanonsku Republiku
 Per la Repubblica del Libano
 Libānas Republikas vārdā –
 Libano Respublikos vardu
 A Libanoni Köztársaság részéről
 Għar-repubblika tal-Libanu
 Voor de Republiek Libanon
 W imieniu Republiki Libańskiej
 Pela República do Líbano
 Pentru Republica Libaneză
 Za Libanonskú republiku
 Za Republiko Libanon
 Libanonin tasavallan puolesta
 För Republiken Libanon
 ПРЕВОД
 СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ
 на Европейския съюз и на Република Ливан относно подписването на Протокола към Eвро-средиземноморското споразумение за асоцииране между Европейската общност и нейните държави


text:
членки, от една страна, и Република Ливан, от друга страна, за да се вземе предвид присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република към Европейския съюз
 Вследствие на влизането в сила на Договора от Лисабон на 1 декември 2009 г. Европейският съюз замени Европейската общност и е неин правоприемник, като от тази дата Европейският съюз упражнява всички права и поема всички задължения на Европейската общност.
 Следователно позоваванията на „Европейската общност“ в текста на посочения по-горе протокол се считат, когато е уместно, за позовавания на „Европейския съюз“.
 Съставено в Брюксел на 1 април 2015 година.
 За Европейския съюз
 За Република Ливан


text:
 Важна правна забележка
 |
 21999D0172
 Официален вестник n° L 061 , 01/03/2001 стр. 0031 - 0032 специално чешко издание глава 11 том 05 стр. 347 - 348 специално испанско издание глава 11 том 05 стр. 347 - 348 специално унгарско издание глава 11 том 05 стр. 347 - 348 специално литвийско издание глава 11 том 05 стр. 347 - 348 LV.ES глава 11 том 05 стр. 347 - 348 MT.ES глава 11 том 05 стр. 347 - 348 PL.ES глава 11 том 05 стр. 347 - 348 SK.ES глава 11 том 05 стр. 347 - 348 специално словенско издание глава 11 том 05 стр. 347 - 348
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 172/1999от 26 ноември 1999 годиназа изменение на протокол 31 към Споразумението за ЕИП относно сътрудничеството в специфични области извън четирите свободиСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейско икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейско икономическо пространство, по-нататък наричано "Споразумението", и по-специално членове 86 и 98 от него,като има предвид, че:(1) Протокол 31 към Споразумението беше изменен с Решение No 22/1999 на Съвместния комитет на ЕИП от 26 февруари 1999 г. [1].(2) Подходящо е да се разшири сътрудничеството на договарящите се страни по Споразумението, за да се включи втората фаза на програмата за действие на Общността за професионално обучение "Леонардо да Винчи" (Решение 1999/382/ЕО на Съвета [2].(3) Следователно протокол 31 към Споразумението трябва да бъде изменен, за да позволи споменатото разширено сътрудничество да се осъществява от 1 януари 2000 г.,РЕШИ:Член 1Член 4 от протокол 31 към Споразумението се изменя, както следва:1. Добавя се следният параграф след параграф 2б:"2в. От 1 януари 2000 г. държавите от ЕАСТ ще участват в следната програма на Общността:- 399 D 0382: Решение 1999/382/ЕО на Съвета от 26 април 1999 г., постановяващо втората фаза на програмата за действие на Общността за професионално обучение "Леонардо да Винчи" (ОВ L 146, 11.6.1999 г., стр. 33)."2. Текстът на параграф 3 се заменя със следното:"Държавите от ЕАСТ следва да имат финансов принос в съответствие с член 82, параграф 1, буква а) към програмите и действията, упоменати в параграфи 1, 2, 2а, 2б и 2в."Член 2Настоящото решение влиза в сила на 29 февруари 2000 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103, параграф 1 от Споразумението са направени.То се прилага от 1 януари 2000 г.Член 3Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейските общности.Съставено в Брюксел на 26 ноември 1999 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателN. v. Liechtenstein[1] ОВ L 148, 22.6.2000 г., стр. 47.[2] ОВ L 146, 11.6.1999 г., стр. 33.--------------------------------------------------