text:
силата се прилага под ъгъл 45° +/– 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част;
 3.8.2.4.1.2.
 675 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, върху надбедрената част от колана, и 675 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, върху торсовата част от колана, в случай на 3-точков колан;
 3.8.2.4.1.3.
 1 715 ± 20 daN под ъгъл 45 ± 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.2.4.1.4.
 силите се прилагат едновременно.
 3.8.2.4.2. За категория M3:
 3.8.2.4.2.1.
 740 daN +/– 20 daN при използване на надбедрен колан; силата се прилага върху системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка в хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, ако системата за обезопасяване не е закрепена за пода на превозното средство. Ако системата за обезопасяване е закрепена за пода, силата се прилага под ъгъл 45° ±10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част;
 3.8.2.4.2.2.
 450 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част върху надбедрената част от колана и 450 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част върху торсовата част от колана, в случай на 3-точков колан;
 3.8.2.4.2.3.
 1 130 ± 20 daN под ъгъл 45 ± 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.2.4.2.4.
 силите се прилагат едновременно.
 3.8.2.5. В посока напред, при комбинирана система за обезопасяване на инвалидна количка и нейния ползвател.
 3.8.2.5.1. За категория M2:
 3.8.2.5.1.1.
 1 110 ± 20 daN под ъгъл 45 ± 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка, при използване на надбедрен колан;
 3.8.2.5.1.2.
 675 ± 20 daN под ъгъл 45° ± 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, върху надбедрената част от колана, и 675 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната част на превозното средство, върху торсовата част от колана, в случай на 3-точков колан;
 3.8.2.5.1.3.
 1 715 ± 20 daN под ъгъл 45 ± 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.2.5.1.4.
 силите се прилагат едновременно.
 3.8.2.5.2. За категория M3:
 3.8.2.5.2.1.
 740 ± 20 daN под ъгъл 45° ± 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка, при използване на надбедрен колан;
 3.8.2.5.2.2.
 450 ± 20 daN под ъгъл 45° ± 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство в посока към предната му част, върху надбедрената част от колана, и 450 ± 20 daN в хоризонталната равнина на превозното средство и в посока


text:
към предната част на превозното средство, върху торсовата част от колана, в случай на 3-точков колан;
 3.8.2.5.2.3.
 1 130 ± 20 daN под ъгъл 45 ± 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към предната му част, върху системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.2.5.2.4.
 силите се прилагат едновременно.
 3.8.2.6. В посока към задната част:
 3.8.2.6.1.
 810 ± 20 daN под ъгъл 45° ± 10° спрямо хоризонталната равнина на превозното средство и в посока към задната му част, върху системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.2.7. При всички случаи силите трябва да бъдат прилагани към системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка посредством теглително устройство, което да е подходящо за типа колан, както е посочено в Правило No 14.
 3.8.3. При инвалидни колички в посока напред – смесени изисквания за изпитване
 3.8.3.1. Мястото за инвалидни колички се оборудва със система за обезопасяване, подходяща за инвалидни колички с общо предназначение, и трябва да позволява превоз на инвалидна количка и нейния ползвател, разположен с лице по посока на движението на превозното средство.
 3.8.3.2. Мястото за инвалидни колички се оборудва със система за обезопасяване на ползвателите на инвалидни колички, която има най-малко две точки на закрепване и ограничител за таза (надбедрен колан), проектиран и изработен от компоненти, предвидени да функционират по подобен начин като компонентите на предпазен колан, който е в съответствие с Правило No 16.
 3.8.3.3. Всяка система за обезопасяване, монтирана на мястото за инвалидни колички, трябва да може лесно да се освобождава в аварийна ситуация.
 3.8.3.4. Всяка система за обезопасяване на инвалидна количка трябва или:
 3.8.3.4.1.
 да съответства на изискванията за динамично изпитване, посочени в точка 3.8.3.8, и да е надеждно закрепена към предвидените за това елементи на превозното средство, като удовлетворява изискванията по отношение на статичното изпитване от точка 3.8.3.6 по-долу; или
 3.8.3.4.2.
 да е надеждно закрепена към предвидените за целта елементи на превозното средство, така че комбинацията от обезопасяващи и закрепващи елементи да изпълнява изискванията на точка 3.8.3.8.
 3.8.3.5. Всяко обезопасяване на ползвател на инвалидна количка трябва или:
 3.8.3.5.1.
 да съответства на изискванията за динамично изпитване, посочени в точка 3.8.3.9, и да е надеждно закрепена към предвидените за това елементи на превозното средство, като удовлетворява изискванията по отношение на статичното изпитване от точка 3.8.3.6 по-долу; или
 3.8.3.5.2.
 да е надеждно закрепено към предвидените за целта елементи на превозното средство, така че комбинацията от обезопасяващи и закрепващи елементи да удовлетворява изискванията по отношение на динамичното изпитване, посочени в точка 3.8.3.9, когато закрепването към предвидените за това елементи съответства на точка 3.8.3.6.7.
 3.8.3.6. Провежда се статично изпитване върху точките на закрепване както на системата за обезопасяване на инвалидната количката, така и на системата за обезопасяване на ползвателя в съответствие със следните изисквания:
 3.8.3.6.1.
 силите, определени в точка 3.8.3.7 по-долу, трябва да се прилагат чрез устройство, което възпроизвежда геометричните характеристики на системата за обезопасяване на инвалидната количка;
 3.8.3.6.2.
 силите, определени в точка 3.8.3.7.3 по-долу, трябва да се прилагат с помощта на устройство, което възпроизвежда геометричните характеристики на системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка с помощта на

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
теглително устройство, както е описано в Правило No 14;
 3.8.3.6.3.
 силите, определени в точка 3.8.3.6.1 по-горе и в точка 3.8.3.6.2, трябва да се прилагат едновременно в посока към предната част и под ъгъл 10° ± 5° над хоризонталната равнина;
 3.8.3.6.4.
 силите, определени в точка 3.8.3.6.1 по-горе, трябва да се прилагат в посока към задната част и под ъгъл 10° ± 5° над хоризонталната равнина;
 3.8.3.6.5.
 силите трябва да се прилагат възможно най-бързо по вертикалната осева линия на мястото за инвалидни колички; и
 3.8.3.6.6.
 силата трябва да се прилага в продължение на не по-малко от 0,2 s;
 3.8.3.6.7.
 изпитването се провежда върху представителна за конструкцията на превозното средство част, заедно с всяко приспособление, поставено в превозното средство, което е вероятно да допринася за якостта или устойчивостта на конструкцията.
 3.8.3.7. Силите, посочени в точка 3.8.3.6 по-горе, са:
 3.8.3.7.1.
 в случай на елементи за закрепване, предназначени за системи за обезопасяване на инвалидни колички, монтирани на превозно средство от категория М2:
 3.8.3.7.1.1.
 1 110 ± 20 daN, приложена в надлъжната равнина на превозното средство по посока към предната му част на височина, не по-малка от 200 mm и не по-голяма от 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода на пространството за инвалидни колички, и
 3.8.3.7.1.2.
 550 ± 20 daN, приложена в надлъжната равнина на превозното средство по посока към задната му част на височина, не по-малка от 200 mm и не по-голяма от 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода на пространството за инвалидни колички;
 3.8.3.7.2.
 в случай на елементи за закрепване, предназначени за системи за обезопасяване на инвалидни колички, монтирани на превозно средство от категория М3:
 3.8.3.7.2.1. 740 ± 20 daN, приложена в надлъжната равнина на превозното средство по посока към предната му част на височина, не по-малка от 200 mm и не по-голяма от 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода на пространството за инвалидни колички, и
 3.8.3.7.2.2. 370 ± 20 daN, приложена в надлъжната равнина на превозното средство по посока към задната му част на височина, не по-малка от 200 mm и не по-голяма от 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода на пространството за инвалидни колички;
 3.8.3.7.3.
 в случай на елементи за закрепване на системата за обезопасяване на ползвателя на инвалидната количка, силите трябва да бъдат в съответствие с изискванията на Правило No 14. Силите трябва да се прилагат с помощта на теглително устройство, което да бъде подходящо за типа колан, както е посочено в Правило No 14.
 3.8.3.8. Системата за обезопасяване на инвалидната количка се подлага на динамично изпитване, провеждано в съответствие със следните изисквания:
 3.8.3.8.1.
 представителна изпитвателна инвалидна количка с маса 85 kg, се подлага при скорост от 48—50 km/h и докато достигне състояние на покой на въздействието на забавящ импулс:
 3.8.3.8.1.1. превишаващ 20 g по посока към предната част при обща продължителност най-малко 0,015 секунди;
 3.8.3.8.1.2. превишаващ 15 g по посока към предната част при обща продължителност най-малко 0,04 секунди;
 3.8.3.8.1.3. с продължителност над 0,075 секунди;
 3.8.3.8.1.4. непревишаващ 28 g и продължителност, не по-голяма от 0,08 секунди;
 3.8.3.8.1.5. с продължителност, не по-голяма от


text:
0,12 секунди, и
 3.8.3.8.2.
 представителна изпитвателна инвалидна количка с маса 85 kg, се подлага при скорост от 48—50 km/h и докато достигне състояние на покой на въздействието на забавящ импулс:
 3.8.3.8.2.1. превишаващ 5 g, по посока към задната част при обща продължителност най-малко 0,015 секунди;
 3.8.3.8.2.2. непревишаващ 8 g, по посока към задната част с продължителност, не по-голяма от 0,02 секунди;
 3.8.3.8.3.
 изпитването от точка 3.8.3.8.2 по-горе не трябва да се провежда, ако в посоките напред и назад се използват едни и същи ограничители или ако е било проведено еквивалентно изпитване;
 3.8.3.8.4.
 за горното изпитване, системата за обезопасяване на инвалидна количка се закрепва или към:
 3.8.3.8.4.1. елементите за закрепване, поставени на изпитвателния стенд, който отговаря на геометричните характеристики на елементите за закрепване в превозното средство, за което е предназначена системата за обезопасяване, или
 3.8.3.8.4.2. елементите за закрепване, образуващи част от представителен за превозното средство отрязък, за който е предназначена системата за обезопасяване, трябва да са настроени, както е описано в точка 3.8.3.6.7 по-горе.
 3.8.3.9. Обезопасяването за ползвателя на инвалидна количка трябва да отговаря на изискванията относно изпитването, определени в Правило No 16, или на изпитвания, еквивалентни на изпитването със забавящ импулс от точка 3.8.3.8.1 по-горе. Счита се, че предпазният колан за седалка, одобрен и носещ маркировка за одобрение в съответствие с Правило No 16, отговаря на изискванията.
 3.8.3.10. Счита се, че изпитването съгласно точки 3.8.3.6, 3.8.3.8 или 3.8.3.9 по-горе е издържано, ако са изпълнени следните условия:
 3.8.3.10.1.
 никоя част от системата не е била повредена, нито се е отделила от своите елементи за закрепване или от превозното средство по време на изпитването;
 3.8.3.10.2.
 механизмите за освобождаване на инвалидната количка и ползвателя, могат да извършват освобождаването след завършване на изпитването;
 3.8.3.10.3.
 по време на изпитването съгласно точка 3.8.3.8 по-горе инвалидната количка не се е придвижила повече от 200 mm в надлъжната равнина на превозното средство;
 3.8.3.10.4.
 след завършване на изпитването никоя част от системата не е деформирана до такава степен, че да може да причини телесни повреди поради наличието на остри ръбове или други издадености.
 3.8.3.11. Инструкциите за използване трябва да са ясно обозначени в близост до нея.
 3.8.4. Изисквания относно статичното изпитване на инвалидни колички, обърнати назад:
 3.8.4.1. превозни средства, в които не се изисква да има монтирани системи за обезопасяване на пътуващите, могат, като алтернатива на предвиденото в точка 3.8.2 или точка 3.8.3 по-горе, да разполагат с място за инвалидни колички, което да предвижда ползвателят на инвалидна количка да пътува необезопасен в количка, обърната назад, опряна в опора или облегалка, в съответствие със следните условия:
 3.8.4.1.1.
 една от надлъжните страни на пространството за инвалидни колички трябва да стига до страна или стена на превозното средство или до преграда;
 3.8.4.1.2.
 трябва да има осигурена опора или облегалка, перпендикулярна на надлъжната ос на превозното средство, в предния край на мястото за инвалидна количка;
 3.8.4.1.3.
 опората или облегалката трябва да е конструирана така, че колелата или задната част на количката да се опират в опората или облегалката с цел предотвратяване преобръщането на инвалидната количка, и трябва да отговарят на предвиденото в точка


text:
3.8.5 по-долу;
 3.8.4.1.4.
 върху страната или стената на превозно средство или негово отделение трябва да е монтиран парапет (или ръкохватка), така че ползвателят на инвалидната количка да може лесно да се хваща за него(нея). Този парапет може да се издава над вертикалната проекция на мястото за инвалидната количка с не повече от 90 mm и то на височина, не по-малка от 850 mm над пода на мястото за инвалидни колички;
 3.8.4.1.5.
 откъм противоположната страна на мястото за инвалидна количка трябва да е монтиран подвижен парапет или аналогично неподвижно устройство, което да ограничава всяко странично изместване на инвалидната количка и да позволява на ползвателя на количката лесно да се хваща за него;
 3.8.4.1.6.
 в непосредствена близост до мястото за инвалидни колички трябва да е прикрепен знак със следния надпис:
 „Това пространство е запазено за инвалидна количка. Инвалидната количка трябва да бъде обърната към задната страна на превозното средство, подпряна в опората или облегалката и със задействани спирачки“.
 Предвиденото в точка 7.6.11.8 от приложение 3 се прилага за всички използвани текстови обозначения.
 3.8.5. Изисквания към облегалката и опората
 3.8.5.1. Облегалка, монтирана на мястото за инвалидна количка в съответствие с точка 3.8.4, трябва да бъде монтирана перпендикулярно на надлъжната ос на превозното средство и трябва да може да поема в продължение на най-малко 1,5 секунди натоварване от 250 ± 20 daN, приложено от блок с размери 200 mm × 200 mm, в хоризонталната равнина на превозното средство, по посока напред на превозното средство, към центъра на тапицираната повърхност на облегалката на височина най-малко 600 mm и най-много 800 mm, измерено вертикално от нивото на пода на мястото за инвалидни колички. Облегалката не трябва да се отклонява с повече от 100 mm или да получава трайна деформация или повреда.
 3.8.5.2. Опората, монтирана в пространството за инвалидни колички в съответствие с точка 3.8.4, трябва да бъде монтирана перпендикулярно на надлъжната ос на превозното средство и трябва да може да издържа сила 250 ± 20 daN, приложена към центъра на опората за най-малко 1,5 секунди в хоризонталната равнина на превозното средство в посока напред на превозното средство, в средата на опората. Опората не бива да се отклонява на повече от 100 mm или да получава трайна деформация или повреда.
 3.8.6. Пример за облегалка, която отговаря на изискванията на точка 3.8.4.1.3 по-горе (вж. приложение 4, фигура 29).
 3.8.6.1. Долният край на облегалката трябва да бъде на височина най-малко 350 mm и най-много 480 mm, измерена вертикално от нивото на пода в пространството за инвалидни колички.
 3.8.6.2. Горният край на облегалката трябва да бъде на височина най-малко 1 300 mm, измерена вертикално от нивото на пода в пространството за инвалидни колички.
 3.8.6.3. Облегалката трябва да има широчина от:
 3.8.6.3.1.
 най-малко 270 mm и най-много 420 mm до височина 830 mm, измерена вертикално от нивото на пода в пространството за инвалидни колички, и
 3.8.6.3.2.
 най-малко 270 mm и най-много 300 mm при височини, надвишаващи 830 mm, измерени вертикално от нивото на пода в пространството за инвалидни колички.
 3.8.6.4. Облегалката трябва да е монтирана под ъгъл най-малко 4° и най-много


text:
8° спрямо вертикалата като долният край на облегалката трябва да е разположен по-близо до задната част на превозното средство от горния край.
 3.8.6.5. Тапицираната повърхност на облегалката трябва да оформя една непрекъсната равнина.
 3.8.6.6. Тапицираната повърхност на облегалката трябва да преминава през всяка точка на въображаема вертикална равнина, разположена най-малко на 100 mm и най-много на 120 mm зад предния край на пространството за инвалидни колички, измерено хоризонтално, както и най-малко на 830 mm и най-много на 870 mm, измерено вертикално от нивото на пода на пространството.
 3.9. Органи за управление на врата
 3.9.1. Ако вратата, посочена в точка 3.6, е оборудвана с органи за управление за използване при нормални условия, тези органи за управление:
 3.9.1.1.
 в случай че са външни органи за управление, трябва да са разположени върху или в непосредствена близост до тази врата на височина между 850 mm и 1 300 mm от земната повърхност и най-много на 900 mm от вратата, и
 3.9.1.2.
 в случай че са вътрешни органи за управление в превозни средства от клас I, II и III, трябва да са разположени върху или в непосредствена близост до тази врата на височина между 850 mm и 1 300 mm от горната повърхност на пода, която е най-близка до органа за управление, и на не повече от 900 mm във всякаква посока от отвора на вратата.
 3.10. Разпоредби за настаняване на (разгънати сгъваеми) детски колички
 3.10.1. (Запазено)
 3.10.2. Площта за (разгъната сгъваема) детска количка трябва да е с размери, не по-малко от 750 mm на широчина и 1 300 mm на дължина. Надлъжната равнина на площта трябва да бъде успоредна на надлъжната равнина на превозното средство, а подовата му повърхност трябва да изключва възможността от плъзгане.
 3.10.3. Достъпът до местата за (сгъваеми) детски колички се предоставя в съответствие със следните разпоредби:
 3.10.3.1.
 Трябва да е възможно една (разгъната сгъваема) детска количка да се придвижва свободно и лесно от външната страна на превозното средство през поне една от вратите за пътници до специалните площи за целта.
 3.10.3.1.1. Под „да се придвижва свободно и лесно“ се разбира, че:
 а)
 има достатъчно пространство, за да се маневрира с детска количка;
 б)
 няма стъпала, пролуки или опори, които биха представлявали препятствие за свободното придвижване на (сгъваема) детска количка.
 3.10.4. Площта трябва да бъде обозначена с пиктограмата, показана в приложение 4, на фигура 23В.
 3.10.4.1. Същата пиктограма се поставя на близката предна страна на превозното средство и в близост до съответната врата, осигуряваща достъп до площта за детски колички.
 3.10.5. Следните изисквания се прилагат за стабилността на (разгънатата сгъваема) детска количка:
 3.10.5.1.
 една от надлъжните страни на пространството за детски колички трябва да стига до страна или стена на превозното средство или до преграда;
 3.10.5.2.
 трябва да има осигурена опора или облегалка, перпендикулярна на надлъжната ос на превозното средство, в предния край на мястото за детски колички;
 3.10.5.3.
 опората или облегалката трябва да бъдат проектирани така, че да предотвратяват преобръщането на детската количка и трябва да съответстват на изискванията от точка 3.8.5 по-горе;
 3.10.5.4.
 върху страната или стената на превозно


text:
средство или негово отделение е монтиран парапет или ръкохватка, така че придружаващото лице да може лесно да се хваща за него/нея. Този парапет не бива да се издава над вертикалната проекция на пространството за разполагане на (сгъваеми) детски колички на повече от 90 mm и то само на височина, не по-малко от 850 mm над пода на пространството за разполагане на (сгъваеми) детски колички;
 3.10.5.5.
 откъм противоположната страна на пространството за разполагане на (сгъваеми) детски колички се монтира подвижен парапет или аналогично неподвижно устройство с цел да се ограничи всяко странично изместване на детската количка.
 3.10.6. Площта трябва да е снабдена със специален орган за управление (напр. бутон), който да позволява на пътника с (разгъната сгъваема) детска количка да сигнализира, че превозното средство трябва да спре на следващата автобусна спирка. Прилагат се основните изисквания от точка 7.7.9.1 от приложение 3.
 3.10.7. Органът за управление трябва да бъде обозначен с пиктограмата, представена на фигура 23В от приложение 4. Размерите на пиктограмата може да бъдат намалени, ако е необходимо.
 3.10.8. Площта за разполагане на (разгънатата сгъваема) детска количка може да граничи с мястото за инвалидна количка и да се разполага в неговото продължение. Навлизания на междинни прегради с цел осигуряване на място за захващане на правостоящи пътници, могат да бъдат допуснати, при условие че е спазено изискването от точка 3.10.3 от настоящото приложение.
 3.10.9. Допълнителни площи за инвалидни колички могат да се комбинират с пространството за настаняване на (разгъната сгъваема) детска количка, при условие че са спазени съответните изисквания. В такъв случай площта трябва да е обозначена с прикрепени в нея или край нея знаци със следния текст (или с еквивалентен текст или пиктограма):
 „Моля, предоставяйте това място на ползватели на инвалидна количка“.
 3.11. Разпоредби по отношение на приспособленията за подпомагане на качването
 3.11.1. Общи изисквания:
 3.11.1.1.
 Органите за управление, които задействат приспособленията за подпомагане на качването, трябва да бъдат ясно обозначени като такива. Разгънатото или свитото положение на помощното средство за качване се указва на водача посредством индикатор.
 3.11.1.2.
 В случай на повреда на предпазно устройство, подемниците, рампите и подпорните системи не трябва да могат да функционират, освен ако могат безопасно да бъдат задействани ръчно. Типът и местоположението на съответния механизъм за действие в аварийни ситуации трябва да бъдат ясно обозначени. При прекъсване на захранването подемниците и рампите трябва да могат да работят ръчно.
 3.11.1.3.
 Достъпът до една от обслужващите врати или аварийните врати на превозно средство може да бъде блокиран от приспособление за подпомагане на качването, при условие че са изпълнени следните две условия както от вътрешната, така и от външната страна на превозното средство:
 3.11.1.3.1. Приспособлението за подпомагане на качването не възпрепятства достъпа до дръжката или друго приспособление за отваряне на вратата.
 3.11.1.3.2. Приспособлението за подпомагане на качването може лесно да бъде преместено, за да освободи достъпа до вратата в аварийна ситуация.
 3.11.2. Система за накланяне с цел улесняване на качването
 3.11.2.1. Системата за накланяне с цел улесняване на качването трябва да се задейства с помощта на превключвател.
 3.11.2.2. Всеки орган за управление, който задейства спускането или повдигането на


text:
която и да е част или на цялата каросерия спрямо пътното платно, трябва да бъде ясно обозначен и да бъде пряко управляван от водача.
 3.11.2.3. Процесът на спускане трябва да може да бъде спрян и посоката на движение да бъде незабавно обърната с помощта на орган за управление, която е в обсега на водача, когато последният седи в кабината, и е в близост до всички останали органи за задействане, осигуряващи функционирането на системата за накланяне с цел улесняване на качването.
 3.11.2.4. Монтираната на превозното средство система за накланяне с цел улесняване на качването, не трябва да позволява движение на превозното средство със скорост по-голяма от 5 km/h, когато то е спуснато под обичайното за нормално движение ниво.
 3.11.3. Подемник
 3.11.3.1. Общи разпоредби
 3.11.3.1.1. Подемниците трябва да могат да бъдат задействани единствено, когато превозното средство е неподвижно. Трябва да се предотвратява всяко движение на платформата, докато не бъде задействано или автоматично не сработи устройството, което предпазва инвалидната количка от изпадане.
 3.11.3.1.2. Платформата на подемника трябва да бъде с широчина, не по-малка от 800 mm, и дължина, не по-малка от 1 200 mm, и да има товароподемност не по-малка от 300 kg.
 3.11.3.2. Допълнителни технически изисквания по отношение на подемниците с механизирано задвижване
 3.11.3.2.1. Органът за управление трябва да е конструиран така, че да се връща автоматично в изключено положение, ако бъде пуснат. Същевременно той трябва да позволява движението на подемника да бъде незабавно преустановено, както и възможност подемникът да бъде задвижван във всяка посока.
 3.11.3.2.2. Предпазното устройство (например реверсивен механизъм) трябва да обхваща участъците, които са недостъпни за наблюдение от управляващото подемника лице и в които съществува риск обекти да бъдат захванати или смачкани от движещия се подемник.
 3.11.3.2.3. В случай че едно от тези предпазни устройства се задейства, движението на подемника трябва да се преустанови незабавно и да започне движение в обратна посока.
 3.11.3.3. Действие на подемниците с механизирано задвижване
 3.11.3.3.1. Когато подемникът е монтиран към обслужваща врата, разположена в полето на пряка видимост на водача на превозното средство, подемникът може да се управлява от водача, когато е в седящо положение.
 3.11.3.3.2. Във всички останали случаи органите за управление трябва да са в близост до подемника. Те трябва да могат да се активират или дезактивират само от водача, разположен в своята седалка.
 3.11.3.4. Подемници с ръчно задвижване
 3.11.3.4.1. Подемникът трябва да бъде проектиран така, че да може да се задейства от разположени в близост до него органи за управление.
 3.11.3.4.2. Подемникът трябва да бъде проектиран така, че за неговото задействане да не се налага прилагането на прекомерно големи усилия.
 3.11.4. Рампа
 3.11.4.1. Общи разпоредби
 3.11.4.1.1. Рампата трябва да може да се задейства само когато превозното средство е неподвижно.
 3.11.4.1.2. Външните ръбове трябва да бъдат със закръгление с радиус не по-малък от 2,5 mm. Външните ъгли трябва да бъдат със закръгление с радиус не по-малък от 5 mm.
 3.11.4.1.3. Полезната повърхност на рампата трябва да има широчина най-малко 800 mm. Наклонът на рампата, когато тя е изнесена или опряна върху бордюр с височина 150 mm, не трябва да бъде по-голям от


text:
12 %. Наклонът на рампата, когато тя е изнесена или опряна върху земната повърхност, не трябва да бъде по-голям от 36 %. За провеждането на това изпитване може да се използва система за накланяне с цел улесняване на качването.
 3.11.4.1.4. Всяка рампа, която в положение на готовност за използване има дължина, по-голяма от 1 200 mm, трябва да бъде снабдена с приспособление, което предпазва инвалидната количка от падане през страничния ръб на рампата.
 3.11.4.1.5. Всяка рампа трябва да може да функционира безопасно при товар от 300 kg.
 3.11.4.1.6. Външните ръбове на повърхността на рампата за ползване от инвалидни колички трябва да бъдат ясно обозначени с цветна лента, широка от 45 до 55 mm, която визуално се отличава от останалата повърхност на рампата. Цветната лента трябва да е разположена по дължината на най-външния ръб и по протежението на двата ръба, които са успоредни на посоката на движение на инвалидната количка.
 Допуска се обозначаване на всяка рискова посока или участък, в който част от повърхността на рампата представлява и част от стъпало.
 3.11.4.1.7. Преносимата рампа трябва да бъде безопасна, когато е готова за използване. За преносимата рампа трябва да има удобно място, където да се прибира безопасно и да бъде достъпна за употреба.
 3.11.4.2. Режими на работа
 3.11.4.2.1. Изнасянето и прибирането на рампата може да се извършва или ръчно, или чрез механизирано задвижване.
 3.11.4.3. Допълнителни технически изисквания към рампите с механизирано задвижване
 3.11.4.3.1. Изнасянето и прибирането на рампата трябва да бъде указвано от мигащи жълти светлини и звуков сигнал.
 3.11.4.3.2. За изнасяне и прибиране на рампата, което може да създаде риск от нараняване, трябва да бъде предвидено предпазно устройство (или устройства).
 3.11.4.3.3. Тези предпазни устройства трябва да спират движението на рампата, когато тя е подложена на средна противодействаща сила, не по-голяма от 150 N. Максималната сила може да е по-голяма от 150 N за кратък период от време, при условие че не надвишава 300 N. Измерването на въпросната сила може да се извърши по различни начини, стига те да са приемливи за органа по одобряването на типа. Насоки за измерване на противодействащата сила са дадени в приложение 6 към настоящото правило.
 3.11.4.3.4. Хоризонталното движение на рампата се преустановява, когато е натоварена с товар от 15 kg.
 3.11.4.4. Управление на рампите с механизирано задвижване
 3.11.4.4.1. Рампата може да бъде управлявана от водача, когато е в седящо положение, ако водачът има подходяща видимост към рампата, която е достатъчна да контролира нейното изнасяне и ползване, така че да гарантира безопасността на пътниците. Това изискване може да се изпълни чрез подходящи устройства за непряко виждане.
 3.11.4.4.2. Във всички останали случаи органите за управление трябва да са в близост до рампата. Те трябва да могат да се задействат или изключват само от водача и от неговото седящо положение.
 3.11.4.5. Управление на ръчно привеждана в движение рампа
 3.11.4.5.1. Рампата трябва да е проектирана така, че за нейното управление да не се налага прилагането на прекомерно големи усилия.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9
 (Запазено)
 ПРИЛОЖЕНИЕ 10
 Одобряване на типа на отделен технически възел и одобряване на типа на превозно средство, оборудвано с


text:
каросерия, която вече е била одобрена като отделен технически възел
 1. ОДОБРЯВАНЕ НА ТИПА НА ОТДЕЛЕН ТЕХНИЧЕСКИ ВЪЗЕЛ
 1.1. За да получи одобрение на типа за каросерията на превозно средство като отделен технически възел съгласно настоящото правило, производителят трябва да докаже по удовлетворителен за органа по одобряването на типа начин, че са изпълнени условията, обявени от него. Останалите условия от настоящото правило трябва да са изпълнени и доказани в съответствие с точка 2 по-долу.
 1.2. Одобрение може да бъде издадено при условията, на които следва да отговаря комплектованото превозно средство (като например, характеристиките на подходящо шаси, ограничения за използването или монтажа), като тези ограничения се вписват в сертификата за одобрение.
 1.3. Всички такива условия трябва да се съобщават в подходяща форма на купувача на каросерията за превозно средство или на производителя, участващ в следващ етап на изграждане на превозното средство.
 2. ОДОБРЯВАНЕ НА ТИПА НА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО, ОБОРУДВАНО С КАРОСЕРИЯ, КОЯТО ВЕЧЕ Е ОДОБРЕНА КАТО ОТДЕЛЕН ТЕХНИЧЕСКИ ВЪЗЕЛ
 2.1. За да получи одобрение на типа съгласно настоящото правило за превозно средство, оборудвано с каросерия, която вече е била одобрена като отделен технически възел, производителят трябва да докаже по удовлетворителен за органа по одобряването на типа начин, че е постигнато съответствие с изискванията по настоящото правило, които не са били изпълнени и доказани съгласно точка 1 по-горе, като вземе предвид всички предходни одобрения на типа, издадени за некомплектованото превозно средство.
 2.2. Всички изисквания, установени съгласно точка 1.2 по-горе, трябва да са изпълнени.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 11
 Маси и размери
 1. Настоящото приложение се прилага за масите и размерите на моторни превозни средства от категории M2 и M3, доколкото те са необходими при одобряването на превозно средство по отношение на неговата обща конструкция.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 По смисъла на настоящото приложение:
 2.1.
 „Група оси“ означава оси, които са част от талига. Група от две оси се нарича тандем, а група от три оси — триосна талига. Условно единичната ос се разглежда като група от една ос.
 2.2.
 „Размери на превозно средство“ означава размерите на превозното средство, въз основа на неговата конструкция, както са обявени от производителя.
 2.2.1. „Дължина на превозно средство“ означава размер, който се измерва съгласно стандарт ISO 612-1978, термин No 6.1.
 В допълнение към разпоредбите на този стандарт, когато се измерва дължината на превозно средство, не трябва да се вземат предвид следните устройства:
 а)
 стъклочистачка и устройство за измиване;
 б)
 предни или задни табели с регистрационни номера;
 в)
 митнически пломби и техните защити;
 г)
 устройства за закрепване на брезент и техните защити;
 д)
 оборудване за осветяване;
 е)
 огледала и други устройства за непряка видимост;
 ж)
 помощни средства за наблюдение;
 з)
 смукателни тръби за въздух;
 и)
 задни габаритни светлини и разглобяеми конструкции;
 й)
 стъпала за достъп и ръкохватки;
 к)
 гумени уплътнения и подобно оборудване;
 л)
 подемни платформи, рампи за достъп и подобно оборудване в готовност за движение с размери, ненадвишаващи 300 mm, при условие че не се увеличава товароподемността на превозното средство;
 м)
 теглително-прикачни устройства за моторни превозни средства,
 н)
 подвижни пръти на токоприемници на превозни средства с електрозадвижване;
 о)
 външни слънчеви козирки.
 2.2.2.


text:
„Широчина на превозно средство“ е размер, който се измерва съгласно стандарт ISO 612-1978, термин No 6.2.
 В допълнение към разпоредбите на този стандарт, когато се измерва широчината на превозно средство, не се вземат предвид следните устройства:
 а)
 митнически пломби и техните защити;
 б)
 устройства за закрепване на брезент и техните защити;
 в)
 индикаторни лампи за повреди на гумата;
 г)
 издадени гъвкави части на системата срещу пръскане;
 д)
 оборудване за осветяване;
 е)
 рампи за достъп в готовност за движение, подемни платформи и подобно оборудване в готовност за движение, при условие че не се подават на повече от 10 mm странично от превозното средство и ъглите на рампите, гледащи напред или назад, са закръглени с радиус не по-малък от 5 mm; ръбовете трябва да са закръглени с радиус на закръгление, не по-малък от 2,5 mm;
 ж)
 огледала и други устройства за непряка видимост;
 з)
 индикатори за налягане в гумите;
 и)
 прибиращи се стъпала;
 й)
 извитата част от стените на гумата непосредствено над точката на контакт със земната повърхност;
 к)
 помощни средства за наблюдение;
 л)
 прибиращи се странични направляващи устройства за градски и туристически автобуси, предвидени за използване в направляващите системи на автобус, ако не са прибрани;
 м)
 осветителни системи на вратите на превозните средства.
 2.2.3. „Височина на превозно средство“ е размер, който се измерва съгласно стандарт ISO 612-1978, термин No 6.3.
 В допълнение към разпоредбите на този стандарт, когато се измерва височината на превозно средство, не се вземат предвид следните устройства:
 а)
 антени;
 б)
 пантографи или подвижни пръти на токоприемници в тяхното вдигнато положение.
 За превозни средства с устройство за повдигане на ос трябва да се вземе предвид ефектът на това устройство.
 2.3.
 „Технически допустима максимална маса на ос (m)“ е масата, съответстваща на максимално допустимото статично вертикално натоварване, упражнявано от оста върху повърхността на пътя, въз основа на конструкцията на превозното средство и на оста и както е обявено от производителя на превозното средство.
 2.4.
 „Технически допустима максимална маса на група оси (μ)“ е масата, съответстваща на максимално допустимото статично вертикално натоварване, упражнявано от група оси върху повърхността на пътя, въз основа както на конструкцията на превозното средство, така и на групата оси и както е обявено от производителя на превозното средство.
 2.5.
 „Теглена маса“ е общото натоварване упражнявано върху повърхността на пътя от оста (или осите) на тегленото превозно средство (или средства).
 2.6.
 „Технически допустима максимална теглена маса (TM)“ е максималната теглена маса, обявена от производителя.
 2.7.
 „Технически допустима максимална маса при точката на свързване на превозно средство“ е масата, съответстваща на максимално допустимото статично вертикално натоварване в точката на свързване, въз основа на конструкцията на превозното средство и/или теглително-прикачното устройство и както е обявена от производителя. По определение тази маса не включва масата на теглително-прикачното устройство на превозното средство.
 2.8.
 „Технически допустима максимална маса с товар на състава (MC)“ е общата маса на състава от превозно средство и ремарке(та), както е обявена от производителя.
 2.9.
 „Устройство за повдигане на ос“ е устройство, постоянно вградено в превозното средство с цел намаляване или увеличаване на натоварването на ос(и), съгласно условията за


text:
натоварване на превозното средство:
 а)
 или посредством повдигането на колелата от земната повърхност/свалянето им до земната повърхност;
 б)
 или без повдигане на колелата от земната повърхност (например при системи с въздушно окачване или други системи).
 Служи за намаляване на износването на гумите, когато превозното средство не е напълно натоварено, и/или за улесняване на пускането (потеглянето) върху хлъзгав терен на превозни средства или състави от превозни средства, посредством увеличаване натоварването на задвижващата ос.
 3. ИЗИСКВАНИЯ
 3.1. Измервания на масата на превозното средство в готовност за движение и нейното разпределение между осите
 Масата на превозното средство в готовност за движение и нейното разпределение между осите се измерват на представените превозни средства, в съответствие с точка 3.4 от настоящото правило, когато те са поставени в неподвижно положение с колелата насочени право напред. Ако измерените маси се различават с не повече от 3 % от масата, обявена от производителя за съответните технически конфигурации на типа, или с не повече от 5 %, ако превозното средство е от категория M2 и не превишава 3 500 kg, за целите на изискванията по-долу се използват масите в готовност за движение и тяхното разпределение върху осите, както са обявени от производителя. В противен случай трябва да се използват измерените маси и техническата служба може след това, ако е необходимо, да проведе допълнителни измервания върху превозни средства, различни от представените в съответствие с точка 3.4 от настоящото правило.
 3.2. Изчисления за разпределението на масата
 3.2.1. Изчислителна методика
 3.2.1.1. За целите на изчисленията за разпределение на масата, посочени от тук нататък, производителят трябва да предостави на техническата служба, натоварена с изпитванията, информацията (в таблична или друга подходяща форма), необходима за определянето за всяка техническа конфигурация в рамките на типа превозно средство на съответната технически допустима максимална маса с товар на превозното средство, съответните технически допустими максимални маси върху осите или групите от оси, технически допустима максимална теглена маса и технически допустима максимална маса с товар на състава.
 3.2.1.2. Провеждат се съответни изчисления, за да се гарантира, че са изпълнени следните изисквания за всяка техническа конфигурация в рамките на типа. За тази цел изчисленията могат да бъдат ограничени до най-неблагоприятните случаи.
 3.2.1.3. В следните изисквания с обозначенията M, mi, μj, TM и MC се определят съответно следните параметри, за които трябва да са изпълнени изискванията от точка 3.2 по-горе:
 M
 =
 технически допустимата максимална маса с товар на превозното средство;
 mi
 =
 технически допустимата максимална маса върху оста, обозначена с „i“, където „i“ се мени от 1 до общия брой оси на превозното средство;
 μj
 =
 технически допустимата максимална маса върху самостоятелната ос или групата от оси, обозначена с „j“, където „j“ се мени от 1 до общия брой самостоятелни оси и групи от оси;
 TM
 =
 технически допустимата максимална теглена маса, и
 МС
 =
 технически допустимата максимална маса с товар на състав от превозни средства.
 3.2.1.4. При самостоятелна ос, обозначена с „i“ като една ос и с „j“ като група от оси, по определение важи mi = μj.
 3.2.1.5. При превозни средства, снабдени с подходящи за натоварване оси, изчисленията, изисквани


text:
по точка 3.2.1.2 по-горе, трябва да се извършат при натоварване на окачването на осите, съответстващо на нормална работна конфигурация. В случай на превозни средства със сменяеми оси, изчисленията, изисквани по точка 3.2.1.2 по-горе, трябва да се извършат при свалени оси.
 3.2.1.6. За групи от оси производителят трябва да посочи по какви закони се разпределя между осите общата маса, приложена върху групата (например, като посочи формулата на разпределение или като предостави графики за разпределението).
 3.2.2. Ограничения за натоварването
 3.2.2.1. Сумата от масите mi не трябва да бъде по-малка от масата M.
 3.2.2.2. За всяка група оси, обозначена с „j“, сумата от масите mi върху нейните оси не трябва да бъде по-малка от масата μj. Освен това, никоя от масите mi не трябва да бъде по-малка от частта от μj, която приложена върху оста „i“, както е определено от законите за разпределяне на масата за тази група оси.
 3.2.2.3. Сумата от масите μj не трябва да бъде по-малка от масата M.
 3.2.2.4. MC не трябва да надвишава M + TM.
 3.2.3. Условия на натоварване
 3.2.3.1. Масата на превозното средство в готовност за движение, плюс масата Q, умножена по броя на седящите и правостоящи пътници, плюс масите WP, B и BX, както са посочени в точка 3.2.3.2.1 по-долу, плюс технически допустимата максимална маса в точката на свързване, ако има монтирано от производителя теглително-прикачно устройство, не трябва да надвишава масата M.
 3.2.3.2. Когато превозното средство в готовност за движение е натоварено, както е посочено в точка 3.2.3.2.1 по-долу, масата, съответстваща на натоварването на всяка ос, не трябва да надвишава масата mi на всяка ос, а масата, съответстваща на натоварването на всяка самостоятелна ос или група от оси, не трябва да надвишава масата μj за тази група от оси. Освен това, масата съответстваща на натоварването върху задвижващата ос или сумата от масите, съответстваща на натоварванията върху задвижващите оси, трябва да е най-малко 25 % от M.
 3.2.3.2.1. Превозното средство в работно състояние е натоварено с: маса, съответстваща на броя P на седящите пътници с маса Q; маса, съответстваща на броя SP на правостоящите пътници с маса Q, равномерно разпределена върху площта S1, която е на разположение на правостоящите пътници; при необходимост — маса WP, равномерно разпределена по всички площи за инвалидни колички; маса, равна на B (kg), равномерно разпределена в отделението за багаж; маса, равна на BX (kg), равномерно разпределена върху покрива, оборудван да пренася багаж, където:
 P е броят на седящите пътници.
 S1 е площта за правостоящи пътници. При превозни средства от класове III или B, S1 = 0.
 SP, обявена от производителя, не трябва да надхвърля стойността S1/SSp, където Ssp е обичайното пространство, предвидено за един правостоящ пътник, посочено в таблицата по-долу.
 WP (kg), е броят на местата за инвалидни колички, умножен по 250 kg (маса, представляваща масата на инвалидната количка и ползвателя).
 Масата B (kg), обявена от производителя, трябва да има числена стойност, не по-малка от 100 × V.
 V е общият обем на багажните отделения в m3, включително външни багажници, багажници за ски и багажни отделения, които се прикрепят към външната


text:
страна на превозното средство.
 Обявената от производителя стойност ВX трябва да е не по-малка от 75 kg/m2.
 Превозни средства на два етажа не се оборудват за пренасяне на багаж на покрива и следователно стойността BX за превозни средства на два етажа е равна на нула.
 Стойностите Q и SSp са определени в следната таблица:
 Клас на превозно средство
 Q (kg) – маса на един пътник
 Ssp (m2/пътник) – обичайно пространство за един правостоящ пътник
 Класове I и A
 68
 0,125
 Клас II
 71 (*1)
 0,15
 Класове III и B
 71 (*1)
 няма
 3.2.3.2.2. При превозно средство, разполагащо с променлив капацитет за седящи пътници, променлива площ на разположение за правостоящи пътници (S1) и/или площ за превоз на инвалидни колички, изискванията от точка 3.2.3.1 и точка 3.2.3.2 по-горе се определят за всяко от следните условия, ако е целесъобразно:
 3.2.3.2.2.1.
 при заети всички възможни седалки, следвани от останалата площ за правостоящи пътници (до границата на капацитета за правостоящи, обявен от производителя, ако е достигната, с изключение на пространствата, определени за ползване само от ползватели на инвалидни колички) и, ако остава място, всяко заето място за инвалидни колички;
 3.2.3.2.2.2.
 при заети всички възможни площи за правостоящи (до границата на капацитета за правостоящи, обявен от производителя, с изключение на участъците, определени за ползване само от ползватели на инвалидни колички), следвани от останалите налични седалки за седящи пътници и, ако остава място, всяко заето място за инвалидни колички;
 3.2.3.2.2.3.
 при заети всички възможни места за инвалидни колички, следвани от останалата площ за правостоящи пътници (до границата на капацитета за правостоящи, обявен от производителя, ако е достигната) и след това за останалите налични седалки за седящи пътници.
 3.2.3.3. Когато превозното средство е в готовност за движение или в състояние с товар, както е посочено в точка 3.2.3.2.1 по-горе, масата, съответстваща на натоварването върху предната ос или група от оси, не трябва да бъде по-малка от процента от масата на превозното средство в готовност за движение или от технически допустимата максимална маса с товар „M“, посочена в следната таблица:
 Класове I и A
 Клас II
 Класове III и B
 Монолитно
 Съчленено
 Монолитно
 Съчленено
 Монолитно
 Съчленено
 20
 20
 25 (1)
 20
 25 (1)
 20
 3.2.3.4. Когато превозното средство подлежи на одобряване за повече от един клас, точки 3.2.3.1 и 3.2.3.2 по-горе се прилагат за всеки клас.
 3.3. Обозначаване на превозни средства
 3.3.1. От вътрешната страна на превозното средство трябва да има ясно обозначение, което да е видимо за водача, когато той седи на своята седалка:
 3.3.1.1.
 с букви или пиктограми с височина, не по-малка от 10 mm, и цифри с височина, не по-малка от 12 mm, съдържащо:
 3.3.1.1.1.
 максималния брой на местата за сядане, за които превозното средство е проектирано;
 3.3.1.1.2.
 максималния брой на правостоящите места, ако има такива, за които превозното средство е проектирано;
 3.3.1.1.3.
 максималния брой на инвалидните колички, които превозното средство е проектирано да превозва, ако това е предвидено;
 3.3.1.2.
 с букви или пиктограми с височина, не по-малка от 10 mm, и цифри с височина, не по-малка от 12 mm, съдържащо:
 3.3.1.2.1.
 масата на багажа, която


text:
може да бъде превозвана, когато превозното средство е напълно натоварено в съответствие с точка 3.2.3 от настоящото приложение.
 3.3.1.2.2.
 според целесъобразността, това трябва да включва масата на багажа, поместен:
 3.3.1.2.2.1.
 в багажни отделения (маса B, точка 3.2.3.2.1 по-горе);
 3.3.1.2.2.2.
 на покрива, ако е оборудван за превоз на багаж (маса BX, точка 3.2.3.2.1 по-горе).
 3.3.2. В близост до горните обозначения трябва да се предвиди пространство, което позволява върху превозното средство да се обозначи посредством букви или пиктограми с височина, не по-малка от 10 mm, и цифри с височина, не по-малки от 12 mm, масата на багажа B и BX, която може да бъде превозвана, когато превозното средство е натоварено с максималния брой пътници и екипаж, без да се надвишава максималната маса на натоварване на превозното средство, нито максималната маса на никоя ос или група оси, при която превозното средство може бъде пуснато в експлоатация в страна по Спогодбата, в която то трябва да бъде регистрирано. Страните по Спогодбата, които изискват обозначаването на тази маса, трябва по споразумение с производителя да определят масата на багажа, която да бъде обозначавана, и да предприемат нужните мерки, за да гарантират, че превозните средства са обозначени по този начин преди тяхното регистриране.
 3.4. Маневреност
 3.4.1. Всяко превозно средство трябва да може да маневрира на всяка страна, така че да опише пълна кръгова траектория от 360° в рамките на зона, определена от две концентрични окръжности, външната с радиус 12,50 m, а вътрешната с радиус 5,30 m, без никоя от най-външните точки на превозното средство (с изключение на издадени части, които се изключват при измерване широчината на превозното средство), да се издава извън окръжностите. За превозни средства с устройства за повдигане на ос, това изискване се прилага също, когато прибиращата се ос (или оси) е в повдигнато положение или годната за натоварване ос (или оси) е в ненатоварено състояние.
 3.4.1.1. Изискванията на точка 3.4.1 по-горе трябва да се проверяват, като най-външната предна точка на превозното средство се направлява по контура на външната окръжност (вж. фигура A).
 3.4.2. При неподвижно превозно средство се маркира линия на земната повърхност, определяща вертикална равнина, която е допирателна към страната на превозното средство и гледа в посока навън от окръжността. При съчленено превозно средство двете твърди секции трябва да се изравнят с равнината. Когато превозното средство прекрати праволинейния си подход и премине към кръгово движение в зоната, описана в точка 3.4.1 по-горе, никоя част от него не бива да излиза извън тази вертикална равнина на повече от 0,60 m (вж. фигури Б и В).
 Фигура A
 Фигура Б
 R
 =
 12,5 m
 r
 =
 5,3 m
 U
 =
 максимално 0,6 m
 Фигура В
 R
 =
 12,5 m
 r
 =
 5,3 m
 U
 =
 максимално 0,6 m
 3.4.3. Изискванията на точки 3.4.1 и 3.4.2 по-горе могат да бъдат проверени също по искане на производителя с подходящото, еквивалентно изчисление или геометрична демонстрация.
 3.4.4. В случай на некомплектовани превозни средства, производителят обявява максимално допустимите размери, за които превозното средство трябва да бъде проверено по отношение на изискванията от точки 3.4.1 и 3.4.2 по-горе.
 (*1) Включително 3


text:
kg за ръчен багаж.
 (1) Тази стойност се намалява до 20 % за превозни средства с 3 оси от класове II и III, които имат две управлявани оси.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 12
 Допълнителни предписания за безопасност за тролейбуси
 1. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 1.1. „Напрежение на мрежата“ означава напрежението, което се подава на тролейбус от външен електрозахранващ източник.
 Тролейбусите трябва да бъдат проектирани така, че да работят с номинално напрежение:
 а)
 600 V (работен обхват от 400 до 720 V и 800 V– за 5 минути); или
 б)
 750 V (работен обхват от 500 до 900 V и 1 000 V– за 5 минути); и
 в)
 и да издържат на пренапрежения от 1 270 V в продължение на 20 ms.
 1.2. Електрическите вериги на тролейбусите се класифицират в зависимост от тяхното номинално напрежение в следните класове:
 1.2.1.
 „Напреженов клас А“ означава:
 номинално напрежение ≤ 30 V~; и
 номинално напрежение ≤ 60 V–;
 1.2.2.
 „Напреженов клас Б“ означава:
 30 V~ < номинално напрежение ≤ 1 000 V~; и
 60 V– < номинално напрежение ≤ 1 500 V–;
 1.3. Нормални климатични условия
 1.3.1. Тролейбусите трябва да бъдат проектирани така, че да работят надеждно при следните условия на околната среда:
 1.3.1.1.
 температурен интервал от – 25 °С до + 40 °С;
 1.3.1.2.
 относителна влажност 98 % при температура, не по-висока от 25 °С;
 1.3.1.3.
 интервал за атмосферното налягане от 86,6 kPa до 106,6 kPa;
 1.3.1.4.
 интервал за надморската височина до максимум 1 400 m над морското равнище.
 1.3.2. Специални условия на околната среда, извън номиналните климатични условия, определени в точка 1.3.1 по-горе, се посочват в документацията за одобряване на типа (приложение 1, част 1, допълнения 1—3) и формуляра за съобщения (приложение 1, част 2, допълнения 1—3).
 1.4. „Самозагасващ материал“ означава материал, който не продължава да гори, след като източникът на възпламеняване бъде отстранен.
 1.5. „Изолация“ — съществуват различни видове изолация:
 1.5.1. Работна изолация: гарантира функционирането на оборудването;
 1.5.2. Основна изолация: предпазва лицата от електрически опасности в системи със защитно свързване към масата;
 1.5.3. Допълнителна изолация: предпазва лицата от електрически опасности в системи без защитно свързване към масата;
 1.5.4. Двойна изолация: комбинация от основна и допълнителна изолация, всяка от които може да бъде поотделно изпитана чрез метализиран междинен слой.
 1.6. „Номинално напрежение на изолацията“
 1.6.1. За вериги, свързани към мрежата, номиналното напрежение на изолацията (UNm) за всяка част от двойната изолация е максималното напрежение на мрежата в съответствие с точка 1.1 по-горе; и
 1.6.2. За вериги, изолирани от мрежата, номиналното напрежение на изолацията (UNm) е максималното постоянно напрежение, възникващо във веригата.
 2. ТОКОПРИЕМАНЕ
 2.1. Токът трябва да се получава от контактните проводници посредством едно или повече свързващи устройства, състоящи се обичайно от два токоприемника. (Единичен токоприемник или пантограф може да се използва в случаи с направляване.) Токоприемникът се състои от стойка за монтаж на покрива (основа на тролеен токоприемник), ролкова щанга, плъзгач на токоприемника и заменяема контактна вложка. Токоприемниците трябва да бъдат монтирани така, че да могат да се въртят както в хоризонтална, така и във вертикална посока.
 Токоприемникът трябва да постига ъгъл на завъртане от най-малко ± 55°


text:
около вертикалната ос и ± 20° около хоризонталната ос на закрепването си към тролейбуса.
 2.2. Тролейните щанги трябва да бъдат изработени от материал, който осигурява изолация, или от метал, покрит с изолационен материал, представляващ работна изолация, с цел да се избегне късо съединение между контактните проводници в случай на отделянето (откачването) им, и трябва да бъдат устойчиви на механични удари.
 2.3. Токоприемниците трябва да бъдат проектирани така, че да поддържат подходящ принудителен контакт с контактните проводници, когато проводниците са разположени най-малко на височина между 4 и 6 метра над земната повърхност, и да позволяват надлъжната ос на тролейбуса да се отклонява най-малко на 4,0 метра във всяка от двете посоки спрямо осевата линия на контактните проводници.
 2.4. Всяка тролейна щанга трябва да бъде оборудвана с устройство, което автоматично прибира щангата, в случай че токоприемникът се отдели случайно от контактния проводник (откачване).
 2.5. В случай на откачване, трябва да се предотврати контакт между прибраните щанги и която и да е част от покрива.
 2.6. В случай че плъзгачът на токоприемника се откачи от своята нормална позиция на ролковата щанга, той трябва да остава закрепен към нея.
 2.7. Токоприемниците може да бъдат снабдени с дистанционно управление от кабината на водача, най-малко за прибирането.
 2.8. Трябва се предвиди възможност водачът да подменя, ако е необходимо, контактните вложки, докато превозното средство е в експлоатация на пътя.
 3. ТЯГОВО И ПОМОЩНО ОБОРУДВАНЕ
 3.1. Електрическите компоненти, монтирани на тролейбусите, трябва да бъдат предпазени срещу пренапрежения и токове на късо съединение. За предпочитане е защитата да бъде осигурена чрез изключватели, които се регулират автоматично, дистанционно или ръчно.
 3.2. Електрическите компоненти трябва да бъдат защитени срещу комутационни или атмосферни пренапрежения.
 3.3. Изключвателите трябва да осигуряват прекъсване на определени повредени вериги.
 3.4. Ако в някоя верига има еднополюсен изключвател, той трябва да бъде инсталиран на положителния проводник на веригата.
 3.5. Всички електрически вериги и разклонения на вериги с напреженов клас Б трябва да бъдат двупроводни. Каросерията на тролейбуса може да се използва като проводник за защитно свързване към масата на вериги с напреженов клас Б, с двойна изолация от мрежовото напрежение. Тя може също да се използва като обратен проводник при вериги с клас по напрежение А.
 3.6. Отделенията, капаците и гнездата за акумулаторни батерии трябва да бъдат направени от негорими или самозагасващи материали.
 3.7. Електрическите компоненти, свързани към мрежовото напрежение, трябва да имат в допълнение към основната си изолация допълнителна изолация спрямо каросерията на тролейбуса, бордовото електрозахранване и сигналните интерфейси.
 По отношение на защитата на тоководещите части и метализираните междинни слоеве вътре в отделението за пътници и отделението за багаж трябва да се осигури степен на защита IPXXD (съгласно стандарт ISO 20653:2013).
 По отношение на защитата на тоководещите части и метализираните междинни слоеве в зони извън отделението за пътници и отделението за багаж, които не са на покрива, трябва да се постигне степен на защита IPXXB (съгласно стандарт ISO 20653:2013).
 По отношение на защитата на тоководещите части и метализираните междинни слоеве на покрива, използващи защита чрез разстояние, не се изисква определена степен на защита.
 3.7.1. Външни изолации, напр.


text:
тези на тавана и на тяговия двигател, със случайна проводимост и редовно почистване трябва да имат минимално отстояние 10 mm.
 Те трябва да бъдат монтирани съвместно с приспособления за защита от атмосферни влияния, или да са конструирани с формата на шапка или с капчук, или да постигат еквивалентен ефект по друг начин. Препоръчва се използването на силиций като материал или покритие. В този случай минималното разстояние за предотвратяване на повърхностни токове на утечка трябва да бъде 20 mm.
 При други материали, конструкции или монтаж, или при крайно тежки условия на експлоатация трябва да се избира по-голямо разстояние за предотвратяване на повърхностни токове на утечка. Документацията на конструкцията е част от одобрението (вж. точка 6.2.11 от приложение 1, част 1, допълнения 1, 2 и 3).
 3.7.2. Оборудване с напреженов клас Б се маркира със символа „мълния“. Очертанията и стрелката на символа трябва да бъдат черни, а фонът — жълт.
 Символът трябва да бъде поставен също на обвивките и преградите, чието отстраняване дава достъп до тоководещите части на вериги с напреженов клас Б. Достъпността на тоководещи части и възможностите за отстраняване на преградите/обвивките следва да бъдат взети под внимание при оценката на изискването за символа.
 3.8. Тоководещите части на електрически компоненти, с изключение на токоприемниците, отводителите за пренапрежения и тяговите съпротивления, трябва да бъдат защитени против влага и прах.
 3.9. Трябва да се осигурят средства за периодично изпитване на устойчивостта на всяка основна и допълнителна изолация на компоненти с двойна изолация. При нов и сух тролейбус изолационното съпротивление на електрическите вериги при изпитвателно напрежение 1 000 V– не трябва да бъде по-малко от:
 3.9.1.
 :
 За всяка основна изолация
 :
 10 MΩ;
 3.9.2.
 :
 За всяка допълнителна изолация
 :
 10 MΩ;
 3.9.3.
 :
 За цялостната двойна изолация
 :
 10 MΩ.
 3.10. Проводници и апаратура
 3.10.1. За всички вериги трябва да се използват гъвкави проводници. Номиналното напрежение на изолацията между проводниците и земя трябва да е не по-малко от номиналното напрежение на изолацията съгласно точка 1.6.
 3.10.2. Инсталираните проводници не трябва да бъдат подложени на механични напрежения.
 3.10.3. Изолацията на проводниците не трябва да позволява разпространението на горенето.
 3.10.4. Проводници с различен напреженов клас трябва да се монтират отделно.
 3.10.5. Каналите за проводници трябва да бъдат направени от незапалим или самогасящ материал. Каналите за проводници с напреженов клас Б, намиращи се в отделението за пътници, трябва да са от затворен тип и да са изработени от метал. Металните канали за проводници трябва да са свързани към шасито на превозното средство.
 3.10.6. [запазено]
 3.10.7. Проводниците, намиращи се под пода на тролейбуса, трябва да бъдат положени в тръба, която ги предпазва от проникване и разпространение на вода и прах.
 3.10.8. Закрепването и разположението на проводниците и кабелите трябва да е проектирано така, че да предотвратява щети от абразивно износване (протриване) на изолацията. На местата, където проводниците навлизат в метална конструкция, трябва да бъдат поставени уплътнителни пръстени от еластомерен материал. Радиусът на огъване на тръбите, в които са положени проводниците, трябва да бъде поне пет пъти по-голям от външния диаметър на тръбата.
 3.10.9. Разположението на проводници


text:
в близост до прекъсвачи трябва да е проектирано така, че да предотвратява искрене по проводниците.
 3.10.10. Трябва да бъдат взети предпазни мерки, за да се избегнат повреди по проводниците от нагрети съпротивления и други електрически компоненти. В критичните зони трябва да се използват термоустойчиви проводници.
 3.10.11. Държачите, съединителите на проводниците и други монтажни устройства трябва да бъдат направени от негорими или самозагасващи материали. Електрическите компоненти на самозагасващите материали трябва да се инсталират само извън пътническото отделение.
 3.10.12. Всяка от изолациите на оборудване с напреженов клас Б, намиращо се на борда на тролейбуса, трябва бъде изпитана с източник на променливо напрежение с честота 50-60 Hz в продължение на 1 минута.
 Изпитвателното напрежение (UTest) за кабели и компоненти, монтирани на тролейбуса, трябва да бъде:
 Основна изолация
 :
 UTest = 2 × UNm + 1 500 V
 Допълнителна изолация
 :
 UTest = 1,6 × UNm + 500 V
 За вериги с двойна изолация спрямо напрежението на въздушната контактна мрежа, изпитвателното напрежение (UTest) трябва да бъде най-малко 1 500 V, или:
 Основна изолация
 :
 UTest = 2 × UNm + 1 000 V
 Еквивалентното постоянно напрежение на изпитване се равнява на √2 пъти стойността на променливото напрежение.
 При тролейбуси не се разрешава усилена изолация за вериги, свързани директно с въздушната контактна мрежа.
 4. ЕЛЕКТРИЧЕСКА БЕЗОПАСНОСТ НА ПЪТНИЦИТЕ И ЕКИПАЖА
 4.1. При тролейбусите всяка верига, захранвана с напрежение от въздушната контактна мрежа, трябва да е с двойна изолация спрямо шасито на превозното средство.
 4.2. Въздействието на динамичните зарядни токове, предизвикани от капацитивното взаимодействие между оборудване с напреженов клас Б и електрическото шаси, се намалява чрез защитния импеданс на изолационните материали, използвани във входните зони. Преградите и парапетите на входовете, плоскостите и ръкохватките на вратите, рампите за подпомагане на лица с ограничена подвижност и първите стъпала трябва да бъдат изработени от изолационен материал или да бъдат покрити с устойчива механична изолация или да бъдат изолирани от каросерията на тролейбуса.
 4.3. Тролейбусът трябва да бъде оборудван с бордово устройство за постоянно следене на тока на утечка или напрежението между шасито и повърхността на пътя. Устройството трябва автоматично да изключва веригите с високо напрежение от контактната мрежа (когато тролейбусът е неподвижен), ако токът на утечка надвишава 3 mA или напрежението на утечка надвишава 60 V– (съгласно EN 50122-1 или IEC 62128-1).
 5. КАБИНА НА ВОДАЧА
 5.1. В кабината на водача не трябва да има никакво оборудване под високо напрежение, което да е достъпно за водача.
 5.2. Арматурното табло трябва да включва най-малко:
 5.2.1.
 индикатор за напрежението в контактната система;
 5.2.2.
 индикатор за нулево напрежение в контактната система;
 5.2.3.
 индикатор за състоянието на главния автоматичен изключвател за напрежението на контактната мрежа;
 5.2.4.
 индикатор за зареждане/разреждане на акумулаторните батерии;
 5.2.5.
 индикатор за напрежение върху каросерията или ток на утечка, превишаващи границите, посочени в точка 4.2 по-горе.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 13
 ЧАСТ 1
 Пожарогасителна система, одобрена като компонент
 1. СПЕЦИФИКАЦИИ
 1.1. Действието на пожарогасителните системи се изпитва в условията на пожар с високо натоварване, пожар с ниско натоварване, пожар с високо натоварване при работещ вентилатор, както и по отношение повторно запалване.
 1.2. Изпитвателната


text:
апаратура, изпитвателните пламъци и общите условия на изпитването са описани в допълнение 1 към настоящото приложение.
 1.3. Пожар с високо натоварване
 1.3.1. Изпитването се провежда в съответствие с допълнение 2 към настоящото приложение.
 1.3.2. За провеждането на изпитването контейнерът на гасителното средство и изтласкващия газ или генераторът на противопожарното средство се охлажда до минималната работна температура за пожарогасителната система, както е обявена от производителя.
 1.3.3. Пожарите трябва да бъдат напълно изгасени най-късно в рамките на една минута след задействането на системата или преди пълното изразходване на гасителното средство, в зависимост от това кое се случва първо.
 1.3.4. Изпитването се счита за успешно преминато, ако първият опит за гасене е успешен или ако два от три опита са успешни, в случай че първият опит е бил неуспешен.
 1.4. Пожар с ниско натоварване
 1.4.1. Изпитването се провежда в съответствие с допълнение 3 към настоящото приложение.
 1.4.2. Пожарите трябва да бъдат напълно изгасени най-късно в рамките на една минута след задействането на системата или преди пълното изразходване на гасителното средство, в зависимост от това кое се случва първо.
 1.4.3. Изпитването се счита за успешно преминато, ако първият опит за гасене е успешен или ако два от три опита са успешни, в случай че първият опит е бил неуспешен.
 1.5. Пожар с високо натоварване при работещ вентилатор
 1.5.1. Изпитването се провежда в съответствие с допълнение 4 към настоящото приложение.
 1.5.2. Пожарите трябва да бъдат напълно изгасени в рамките на една минута след задействането на системата или до приключването на разпръскването от пожарогасителната система.
 1.5.3. Изпитването се счита за успешно преминато, ако първият опит за гасене е успешен или ако два от три опита са успешни, в случай че първият опит е бил неуспешен.
 1.6. Изпитване по отношение на повторно запалване
 1.6.1. Изпитването се провежда в съответствие с допълнение 5 към настоящото приложение.
 1.6.2. Не трябва да възниква повторно запалване в рамките на 45 секунди, след като пожарът е бил напълно изгасен.
 1.6.3. Изпитването се счита за успешно преминато, ако първият опит за гасене е успешен или ако два от три опита са успешни, в случай че първият опит е бил неуспешен.
 ЧАСТ 2
 Пожарогасителна система, монтирана в специално отделение за двигателя
 1. СПЕЦИФИКАЦИИ
 1.1. Специално отделение за двигателя означава отделения за двигателя, които не се различават съществено в следните аспекти:
 а)
 разположение на отделението за двигателя;
 б)
 максимален брутен обем;
 в)
 общото разположение на компонентите в отделението (т.е. местоположение на определените пожароопасни зони).
 За части, където е разположен отоплител, работещ чрез изгаряне на гориво, се прилагат точки б) и в).
 1.2. Действието на пожарогасителните системи се изпитва в условията на пожар с високо натоварване, пожар с ниско натоварване, пожар с високо натоварване при работещ вентилатор (прилага се, ако в отделението за двигателя и/или в отделението за отоплителя, работещ чрез изгаряне на гориво, е монтиран вентилатор), както и по отношение повторно запалване.
 1.3. Изпитвателната апаратура, изпитвателните пламъци и общите условия на изпитването са описани в допълнение 1 към настоящото приложение.
 С цел да се улесни позиционирането на огневите подложки в отделението за двигателя и отделението


text:
за отоплителя, работещ чрез изгаряне на гориво, могат да се използват допълнителни подпори и височината на предписания изпитвателен пламък може да бъде намалена до 40 mm.
 Условията за изпитване от допълнения 2—5 може да се адаптират за конкретното отделение за двигател и конкретното отделение за отоплител, работещ чрез изгаряне на гориво. Това адаптиране трябва да се основава на разпоредбите от приложение 3, точки 7.5.1.5.4.2 и 7.5.1.5.4.3 за определяне на пожароопасните зони в рамките на отделението и мащабирането на пожарогасителната система. Адаптирането трябва да осигурява еквивалентно равнище на безопасност. Използваните принципи на адаптиране се проверяват от техническата служба, отговорна за провеждането на изпитванията. Използваният принцип на адаптиране се документира и се добавя към протокола от изпитването.
 1.4. Пожар с високо натоварване
 1.4.1. Изпитването се провежда в съответствие с допълнение 2 към настоящото приложение.
 1.4.2. За провеждането на изпитването гасителното средство и контейнерът с изтласкващия газ или генераторът на противопожарното средство се охлажда до минималната работна температура за пожарогасителната система, както е обявена от производителя.
 1.4.3. Пожарите трябва да бъдат напълно изгасени в рамките на една минута след задействането на системата или до приключването на разпръскването от пожарогасителната система.
 1.4.4. Изпитването се счита за успешно преминато, ако първият опит за гасене е успешен или ако вторият и третият опит са успешни, в случай че първият опит е бил неуспешен.
 1.5. Пожар с ниско натоварване
 1.5.1. Изпитването се провежда в съответствие с допълнение 3 към настоящото приложение.
 1.5.2. Пожарите трябва да бъдат напълно изгасени в рамките на една минута след задействането на системата или до приключването на разпръскването от пожарогасителната система.
 1.5.3. Изпитването се счита за успешно преминато, ако първият опит за гасене е успешен или ако вторият и третият опит са успешни, в случай че първият опит е бил неуспешен.
 1.6. Пожар с високо натоварване при работещ вентилатор (ако в отделението за двигателя и/или в отделението за отоплителя, работещ чрез изгаряне на гориво, е монтиран вентилатор)
 1.6.1. Изпитването се провежда в съответствие с допълнение 4 към настоящото приложение.
 2.6.1. Пожарите трябва да бъдат напълно изгасени в рамките на една минута след задействането на системата или до приключването на разпръскването от пожарогасителната система.
 3.6.1. Изпитването се счита за успешно преминато, ако първият опит за гасене е успешен или ако вторият и третият опит са успешни, в случай че първият опит е бил неуспешен.
 1.7. Изпитване по отношение на повторно запалване
 1.7.1. Изпитването по отношение на повторно запалване се провежда в съответствие с допълнение 5 към настоящото приложение.
 1.7.2. Не трябва да възниква повторно запалване в рамките на 45 секунди, след като пожарът е бил напълно изгасен.
 1.7.3. Изпитването се счита за успешно преминато, ако първият опит за гасене е успешен или ако вторият и третият опит са успешни, в случай че първият опит е бил неуспешен.
 Допълнение 1
 Изпитвателна апаратура, изпитвателни пламъци и общи спецификации на изпитването
 1. ИЗПИТВАТЕЛНА АПАРАТУРА
 1.1. Изпитвателната апаратура трябва да е изработена от листова стомана. Дебелината на стоманения лист трябва да е в съответствие с таблица 1. На фигура 1 е даден изглед на изпитвателната апаратура отпред, на


text:
фигура 2 — изглед на изпитвателната апаратура отзад, а на фигура 3 — изглед на изпитвателната апаратура отгоре. Предната страна на изпитвателната апаратура симулира задната страна на истинско отделение за двигателя.
 Фигура 1
 Координатна система за разполагане на обекти в изпитвателната апаратура (изглед отпред)
 Фигура 2
 Изглед на изпитвателната апаратура отзад
 Фигура 3
 Изглед на изпитвателната апаратура отгоре
 Таблица 1
 Обекти, разположени в изпитвателна апаратура
 (в mm)
 Обекти
 Дебелина на листа
 Вентилаторен цилиндър
 1,5 – 2
 Препятствия
 1,5 – 2
 Макет на изпускателен колектор
 8
 Макет на двигател
 2 – 3
 Макет на шумозаглушител
 2 – 3
 Изпускателна тръба
 2 – 3
 Свързваща тръба
 2 – 3
 Стени, таван и под
 1,5 – 3
 1.2. Местоположения на обектите
 1.2.1. Всички обекти в изпитвателната апаратура се разполагат в съответствие с координати (x, y, z), както е показано в таблица 2. Началото на координатната система е в точката, отбелязана с (О) на фигура 1. Стойностите на координатите представляват разстоянието в метри от началото на координатната система (вж. фигура 1), т.е. от левия преден долен ъгъл.
 Таблица 2
 Координати на обектите
 Обекти
 Координати [x; y; z]
 Вентилаторен цилиндър
 [-0,60; 0,40; 0,10]
 Препятствие 1
 [0,0; 0,26; 0,0]
 Препятствие 2
 [0,26; 0,05; 0,02]
 Макет на изпускателен колектор
 [0,76; 0,05; 0,47]
 Макет на двигател
 [0,87; 0,05; 0,04]
 Препятствие 3
 [1,44; 0,05; 0,02]
 Препятствие 4
 [0,82; 1,2; 0,0]
 Макет на шумозаглушител
 [2,0; 0,28; 0,23]
 1.3. Рамка
 1.3.1. Рамката на изпитвателната апаратура се изработва съгласно фигура 4. Размерите на гредите са съответно 50 × 50 mm и 50 × 100 mm. Рамката се разполага на 300 mm над земната повърхност.
 Фигура 4
 Рамка за изпитвателната апаратура
 1.4. Отвори
 1.4.1. Освен отвора за вентилатора изпитвателната апаратура има шест други отвора. Техните размери и разположение отговарят на координатите, посочени в таблица 3. Разположенията се задават чрез два диагонално противоположни ъгъла (всички отвори имат правоъгълна форма). Отворите са показани на фигура 4.
 Таблица 3
 Координати на отворите в изпитвателната апаратура
 Отвор
 Координати [x; y; z] – [x; y; z]
 Площ на отвора (в m2)
 A1
 [0,03; 0,00; 1,08] – [1,18; 0,00; 1,13]
 0,06
 A2
 [1,22; 0,00; 1,08] – [2,37; 0,00; 1,13]
 0,06
 B
 [2,40; 0,50; 0,70] – [2,40; 1,30; 0,90]
 0,16
 C
 [0,85; 1,50; 0,03] – [1,24; 1,50; 0,36]
 0,13
 D1
 [2,00; 0,05; 0,00] – [2,35; 0,73; 0,00]
 0,27
 D2
 [2,00; 0,78; 0,00] – [2,35; 1,20; 0,00]
 0,26
 Обща площ на отворите:
 0,94
 1.5. Вентилатор
 1.5.1. От лявата страна на вентилаторния цилиндър се монтира осев вентилатор с диаметър 710 mm. Диаметърът на цилиндъра е равен на диаметъра на вентилатора. Вентилаторът трябва да произвежда определен дебит на въздушния поток през цилиндъра в съответствие със сценариите за изпитване в допълнения от 2 до 5. За регулиране на честотата на въртене на вентилатора може да се използва преобразувател на честотата.
 1.6. Макети на компоненти
 1.6.1. Размерите на макета на двигателя са 1 000 mm × 650 mm × 500 mm. Макетът на шумозаглушителя има диаметър 400 mm и дължина 800 mm. Макетът на изпускателния колектор има вътрешен диаметър 80 mm и вътрешна дължина 900


text:
mm. Макетите на компонентите трябва да бъдат кухи. Макетът на изпускателния колектор се свързва към макета на шумозаглушителя чрез тръба с диаметър 76 mm. Също така, за отвеждането на отработилите газове от системата за предварително загряване извън изпитвателната апаратура се използва тръба, излизаща от макета на шумозаглушителя.
 1.7. Термодвойки
 1.7.1. Седем термодвойки (Tc), завити на дълбочина 2 mm от външната страна на тръбата, се монтират на макета на изпускателния колектор. Термодвойки Tc1—Tc4 се разполагат върху макета, като разстоянията до входа на макета са в съответствие с таблица 4. Термодвойки Tc5—Tc7 се разполагат около макета на същото разстояние от входа като Tc2. Местоположението на термодвойките е показано на фигури 5 и 6.
 Таблица 4
 Разстояние от дадена термодвойка до входа на макета на изпускателния колектор
 Термодвойка
 Разстояние до входа (в mm)
 Tc1
 250
 Tc2
 300
 Tc3
 350
 Tc4
 600
 Tc5
 300
 Tc6
 300
 Tc7
 300
 Фигура 5
 Термодвойки върху макета на изпускателния колектор
 Текст на изображението
 Вход
 Фигура 6
 Термодвойки върху макета на изпускателния колектор (входът на макета е от лявата страна)
 1.8. Пропанова горелка
 1.8.1. Пропановата горелка, използвана за предварителното загряване на изпускателната система, се избира така, че да съответства на изискванията относно постигнатите температури, посочени в точка 3.4.6.
 1.9. Препятствия
 1.9.1. Препятствие 1 има размери 900 mm × 840 mm × 230 mm, както е показано на фигура 7. Препятствия 2 и 3 се състоят от хоризонтално и вертикално разположени тръби, както е показано на фигура 8. Хоризонтално разположените тръби са затворени и кухи, с диаметър от 80 mm и дължина 480 mm. Вертикалните тръби са кухи и отворени в долната си част, с диаметър 80 mm и дължина 230 mm. Отвореното разстояние между всеки две тръби е 20 mm. Препятствие 4 е клетка с размери 1 250 mm × 300 mm × 390 mm, както е показано на фигура 9.
 Фигура 7
 Препятствие 1
 Фигура 8
 Препятствия 2 и 3
 Фигура 9
 Препятствие 4
 1.10. Огневи подложки за разливен огън
 1.10.1. Подробни описания на тези подложки са дадени в таблица 5. В таблица 6 са дадени три различни вида огневи подложки за разливен огън: квадратни, правоъгълни и и кръгли.
 Таблица 5
 Спецификации на огневите подложки за разливен огън
 Размери
 Височина на ръба (в mm)
 Номинална дебелина (в mm)
 Използвана за изпитвателен пламък No
 300 mm × 300 mm
 70
 1,5
 1, 2
 200 mm × 300 mm
 70
 2
 3
 Диаметър: 150 mm
 100
 1,5
 4
 1.10.2. Квадратните огневи подложки за разливен огън с дървесно-влакнести плоскости и правоъгълните огневи подложки за разливен огън се разполагат в своята съответна ориентация съгласно сценариите за изпитване в допълнения 2—4. На фигура 10 са показани размерите за изпитвателен пламък No 2. Изпитвателният пламък се разполага перпендикулярно на дългия ръб на апаратурата.
 Фигура 10
 Разстояния за изпитвателен пламък No 2
 2. ИЗПИТВАТЕЛНИ ПЛАМЪЦИ
 2.1. Изпитвателните пламъци в таблица 6 се организират, както е описано в допълнения 2—5. Като горива за изпитването се използват дизелово гориво (предлагано в търговската мрежа дизелово гориво или леко дизелово гориво), хептан (C7H16) и двигателно масло 15W-40 с пламна


text:
температура 230 °C и вискозитет при 40 °C от 107 mm2/s.
 Таблица 6
 Изпитвателни пламъци
 Изпитвателен пламък No
 Описание
 Гориво
 Приблизителна върхова стойност на топлоотделянето за единица време 60 s след запалването (kW)
 1
 Разливен огън 300 mm × 300 mm
 Дизелово гориво и хептан
 60
 2
 Разливен огън 300 mm × 300 mm и 2 дървесно-влакнести плоскости
 Дизелово гориво и хептан
 110
 3
 Разливен огън 200 mm × 300 mm
 Дизелово гориво и хептан
 40
 4
 Разливен огън с диаметър 150 mm
 Дизелово гориво и хептан
 7
 5
 Пламъчна струя (450 kPa, 0,73 kg/min ± 10 %)
 Дизелово гориво
 520
 6
 Пламъчна струя (450 kPa, 0,19 kg/min ± 10 %)
 Дизелово гориво
 140
 7
 Пламък от капещо масло (40 капки/min ± 10)
 Масло на двигателя
 5
 2.2. Количествата вода, дизелово гориво и хептан, използвани при изпитванията, трябва да са в съответствие с таблица 7.
 Таблица 7
 Количество гориво, използвано в огневи подложки за разливен огън
 Размери
 Вода (в l)
 Дизелово гориво (в l)
 Хептан (в l)
 Използвана за изпитвателен пламък
 300 mm × 300 mm
 1,0
 0,5
 0,2
 1, 2
 200 mm × 300 mm
 0,5
 0,5
 0,2
 3
 Диаметър 150 mm
 0,2
 0,2
 0,1
 4
 2.3. Изпитвателен пламък No 2 се състои от вана с хептан и две напоени с дизелово гориво дървесно-влакнести плоскости със суха плътност от 3,5 kg/m3. Размерите на дървесно-влакнестите плоскости трябва да бъдат 12 mm × 295 mm × 190 mm. Дървесно-влакнестите плоскости трябва да съдържат най-малко 90 % дървесни суровини. Съдържанието на влага в дървесните плоскости, преди те да бъдат накиснати в дизеловото гориво, не трябва да надхвърля 7 %. Дървесно-влакнестите плоскости се потапят изцяло в дизелово гориво в продължение на поне 10 минути преди началото на изпитването и се монтират вертикално в огневата подложка за разливен огън не повече от 10 минути преди началото на изпитването.
 2.4. Изпитвателни пламъци No 5 и 6 са струйни пламъци от дизелово гориво, а изпитвателен пламък No 7 представлява пламък от капещо масло (с възпламеняване от нагорещена повърхност).
 Разпръскващата дюза за изпитване с изпитвателен пламък No 5 трябва да е Lechler 460.368.30 или неин еквивалент. Разпръскващата дюза за изпитване с изпитвателен пламък No 6 трябва да е Lechler 212.245.11 или неин еквивалент. Разпръскващата дюза за изпитване с изпитвателен пламък No 7 трябва да е Danfoss 0.60X80H или неин еквивалент.
 3. МОНТИРАНЕ НА ПОЖАРОГАСИТЕЛНАТА СИСТЕМА
 3.1. За да отговаря на условието за минимално разпръскване, една пожарогасителната система трябва да бъде сглобена, така че да достигне своя максимален възможен размер с оглед на броя на приспособленията и размера и дължината на тръбата, ако е приложимо. Цилиндърът трябва да се използва при своята номинална вместимост, а цилиндровата или газовата бутилка да е заредена с изтласкващ газ с нормално работно налягане, ако е приложимо.
 3.2. Пожарогасителната система се монтира от производителя или доставчика. На фигура 11 е показана областта, където може да се разполагат разпръсквателни точки на гасително средство като дюзи, генератори на гасително средство или разпръсквателни тръби за гасителното средство. Разпръсквателните точки се разполагат във вътрешността на изпитвателната апаратура,


text:
в две различни области:
 а)
 По тавана и на задната стена. Разпръсквателните точки по тавана се разполагат най-малко на 750 mm над нивото на пода (z ≥ 0,75) и извън препятствие 1. Дюзите на задната стена се разполагат на разстояние до 350 mm от задната стена (y ≥ 1,15) и най-малко на 450 mm над нивото на пода (z ≥ 0,45). На фигури 17 и 18 е показана областта, където може да се разполагат дюзите.
 б)
 В малката кутия (обозначена като „препятствие 4“) в задната страна на изпитвателната апаратура. Дюзите се разполагат по тавана на клетката най-малко на 290 mm от нивото на пода (z ≥ 0,29).
 Фигура 11
 Разположение на дюзата — изглед откъм задната страна на изпитвателната апаратура
 3.3. Настройването и конфигурирането на системата трябва да бъде наблюдавано и документирано преди изпитването (напр. количество на противопожарното средство и изтласкващия газ, налягане на системата, брой, тип и местоположение на разпръсквателните точки, дължината на тръбите и брой на приспособленията).
 Температурата трябва да се измерва по време на изпитвания за повторно запалване на местата, определени в допълнение 1.
 3.4. Метод за изпитване
 3.4.1. Огневите подложки за разливен огън се пълнят с дизелово гориво и хептан върху слой вода съгласно таблица 7. Ако дървесно-влакнестите плоскости трябва да бъдат използвани като източник на пламък, те се накисват в дизелово гориво преди изпитването съгласно указанията в точка 2.3 по-горе.
 3.4.2. Необходимо е време за разгаряне въз основа на информацията в допълнения 2—5. Времето за разгаряне се измерва от момента на запалването на първия пламък. Всички разливни огньове в сценариите за изпитване се запалват в рамките на допустимото време за запалване в съответствие с допълнения 2—5, като се използва подходящ източник на запалване. Изпитванията за пожар с ниско натоварване, посочени в таблица 1 на допълнение 3, се извършват поотделно или едновременно.
 3.4.3. При някои сценарии за изпитване се използва вентилатор, за да се постигне определен дебит на въздуха през изпитвателната апаратура. Вентилаторът трябва да се задейства 30 секунди преди да се задейства пожарогасителната система. Вентилаторът трябва да остава задействан, докато бъде определен резултатът от изпитването.
 3.4.4. При някои сценарии за изпитване се използва струя дизелово гориво. Изхвърлянето на струята дизелово гориво се задейства 10 секунди преди да се задейства пожарогасителната система. Изхвърлянето на струята трябва да продължи до определянето на резултата от изпитването.
 3.4.5. След изтичането на определения интервал за разгаряне пожарогасителната система се задейства ръчно или автоматично.
 3.4.6. Преди изпитването за повторно запалване макетът на тръбата на изпускателния колектор се нагрява предварително с горелка. Към пламъка може да бъде добавен сгъстен въздух с цел подобряване на горенето. Тръбата се нагрява от вътрешната страна, докато температурата на Tc2 надхвърли 600 °С, тази на Tc1 — 570 °C, а температурите на Tc5, Tc6 и Tc7 — 520 °C. Когато бъдат достигнати предварително определените температури, процедурата на предварително загряване се преустановява. Маслото на двигателя трябва да започне да капе след 30 секунди, а пожарогасителната система да се задейства 15 секунди по-късно. Маслото на двигателя трябва да се запали преди задействането на пожарогасителната система. Маслото трябва да продължава


text:
да капе върху тръбата, докато бъде определен резултатът от изпитването.
 4. ДОПУСТИМИ ОТКЛОНЕНИЯ
 4.1. Прилага се допустимо отклонение от ± 5 % от определените стойности (за времеви стойности: ± 5 секунди).
 Допълнение 2
 Пожар с високо натоварване
 Таблица 1
 Изпитвателни пламъци
 Изпитвателен пламък No
 (вж. таблица 6 от допълнение 1)
 Описание
 Координати [x; y; z]
 (вж. фигура 1 от допълнение 1)
 6
 Пламъчна струя (0,45 МPa, 0,19 kg/min)
 [1,47; 0,73; 0,46]
 3
 Разливен огън 200 mm × 300 mm
 [0,97; 0,85; 0,70]
 4
 Разливен огън с диаметър 150 mm
 [0,97; 1,28; 0,00]
 3
 Разливен огън 200 mm × 300 mm
 [1,54; 0,57; 0,36]
 2
 Разливен огън 300 mm × 300 mm и 2 дървесно-влакнести плоскости
 [1,54; 0,77; 0,36]
 3
 Разливен огън 200 mm × 300 mm
 [1,54; 0,13; 0,00]
 Бележка: Вентилаторът не се използва
 Таблица 2
 Процедура на изпитване
 Време
 Действие
 00:00
 Започва измерването на времето
 01:20
 Запалва се разливният огън (в рамките на 20 секунди)
 01:50
 Започва изхвърлянето на дизелово гориво
 02:00
 Задейства се пожарогасителната система
 Фигура 1
 Разположение на изпитвателния пламък, изглед отпред
 Фигура 2
 Разположение на изпитвателния пламък, изглед отзад
 Допълнение 3
 Пожар с ниско натоварване
 Таблица 1
 Изпитвателни пламъци
 Изпитвателен пламък No
 (вж. таблица 6 от допълнение 1)
 Описание
 Координати [x; y; z]
 (вж. фигура 1 от допълнение 1)
 4
 Разливен огън с диаметър 150 mm
 [0,02; 0,08; 0,00]
 3
 Разливен огън 200 mm × 300 mm
 [0,37; 0,57; 0,00]
 4
 Разливен огън с диаметър 150 mm
 [0,45; 1,20; 0,00]
 4
 Разливен огън с диаметър 150 mm
 [0,97; 1,28; 0,00]
 4
 Разливен огън с диаметър 150 mm
 [1,54; 0,57; 0,00]
 Бележка: Вентилаторът трябва да създава въздушен поток с дебит 1,5 m3/s.
 Таблица 2
 Процедура на изпитване
 Време
 Действие
 00:00
 Започва измерването на времето
 01:00
 Запалва се разливният огън (в рамките на 30 секунди)
 01:30
 Задейства се вентилаторът
 02:00
 Задейства се пожарогасителната система
 Фигура 1
 Разположение на изпитвателния пламък, изглед отпред
 Фигура 2
 Разположение на изпитвателния пламък, изглед отзад
 Допълнение 4
 Пожар с високо натоварване при работещ вентилатор
 Таблица 1
 Изпитвателни пламъци
 Изпитвателен пламък No
 (вж. таблица 6 от допълнение 1)
 Описание
 Координати [x; y; z]
 (вж. фигура 1 от допълнение 1)
 5
 Пламъчна струя (0,45 МPa, 0,73 kg/min)
 [0,37; 0,70; 0,46]
 1
 Разливен огън 300 mm × 300 mm
 [0,37; 0,47; 0,36]
 2
 Разливен огън 300 mm × 300 mm и 2 дървесно-влакнести плоскости
 [0,37; 0,77; 0,36]
 1
 Разливен огън 300 mm × 300 mm
 [0,37; 0,13; 0,00]
 1
 Разливен огън 300 mm × 300 mm
 [1,54; 0,13; 0,00]
 Бележка: Вентилаторът трябва да създава въздушен поток с дебит 1,5 m3/s.
 Таблица 2
 Процедура на изпитване
 Време
 Действие
 00:00
 Започва измерването на времето
 01:00
 Запалва се разливният огън (в рамките на 20 секунди)
 01:30
 Задейства се вентилаторът
 01:50
 Започва изхвърлянето на дизелово гориво
 02:00
 Задейства се пожарогасителната система
 Фигура 1
 Разположение на изпитвателния пламък, изглед отпред
 Допълнение 5
 Изпитване по отношение на повторно запалване
 Таблица 1
 Изпитвателни пламъци
 Изпитвателен пламък No
 (вж. таблица 6 от допълнение 1)
 Описание
 Координати [x; y; z]
 (вж. фигура 1 от допълнение


text:
 Важна правна забележка
 |
 22006D0133
 Официален вестник n° L 366 , 21/12/2006 стр. 0073 - 0074
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 133/2006от 27 октомври 2006 годиназа изменение на приложение XIII (Транспорт) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, по-нататък наричано "споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение XIII към споразумението е изменено с Решение No 123/2006 на Съвместния комитет на ЕИП от 22 септември 2006 г. [1].(2) Регламент (ЕО) No 549/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за определяне на рамката за създаване на единно европейско небе [2], Регламент (EО) No 550/2004 на Европейския парламент и на Съвета oт 10 март 2004 г. за осигуряване на аеронавигационното обслужване в единното европейско небе [3], Регламент (ЕО) No 551/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за организацията и използването на въздушното пространство в единното европейско небе [4] и Регламент (ЕО) No 552/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2004 г. за оперативната съвместимост на европейската мрежа за управление на въздушното движение [5] бяха включени в споразумението с Решение No 67/2006 на Съвместния комитет на ЕИП от 2 юни 2006 г. [6] със специфични промени за страните.(3) Регламент (ЕО) No 730/2006 на Комисията от 11 май 2006 г. за класифициране на въздушното пространство и достъпа на полети, осъществявани според правилата за визуални полети, над полетно ниво 195 [7] следва да се включи в споразумението,РЕШИ:Член 1След точка 66ц (Регламент (EО) No 552/2004 на Европейския парламент и на Съвета) от приложение XIII към споразумението се добавя следната точка:"66ца. 32006 R 0730: Регламент (EО) No 730/2006 на Комисията oт 11 май 2006 г. за класифициране на въздушното пространство и достъпа на полети, осъществявани според правилата за визуални полети, над полетно ниво 195 (ОВ L 128, 16.5.2006 г., стр. 3)."Член 2Текстовете на Регламенти No 730/2006 на исландски и норвежки език, които се публикуват в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 28 октомври 2006 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103, параграф 1 от споразумението са направени [], или в деня на влизането в сила на Решение No 67/2006 от 2 юни 2006 г. на Съвместния комитет на ЕИП, в зависимост от това коя дата е по-късна.Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.Съставено в Брюксел на 27 октомври 2006 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателOda Helen Sletnes[1] ОВ L 333, 30.11.2006 г., стр. 52.[2] ОВ L 96, 31.3.2004 г., стр. 1.[3] ОВ L 96, 31.3.2004 г., стр. 10.[4] ОВ L 96, 31.3.2004 г., стр. 20.[5] ОВ L 96, 31.3.2004 г., стр. 26.[6] ОВ L 245, 7.9.2006 г., стр. 18.[7] ОВ L 128, 16.5.2006 г., стр. 3.[] Не са посочени конституционни изисквания.--------------------------------------------------


text:
 7.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/21
 МЕМОРАНДУМ ЗА РАЗБИРАТЕЛСТВО
 между Европейския омбудсман и Европейския надзорен орган по защита на данните
 (2007/C 27/07)
 Работно споразумение за конструктивно сътрудничество
 1. Предистория и цели на настоящия меморандум за разбирателство
 От 1995 г. Европейският омбудсман (омбудсманът) упражнява правомощията си за провеждане на разследвания при случаи на лошо управление при осъществяване на дейността на институциите или органите на Общността, с изключение на Съда на Европейските общности и Първоинстанционния съд, когато те действат в качеството си на правораздавателни органи. Разследванията могат да бъдат провеждани по инициатива на Европейския омбудсман или след получаване на жалба от физическо или юридическо лице.
 От 2004 г. Европейският надзорен орган по защита на данните (Надзорният орган) изпълнява задачата си да контролира и да гарантира, че по отношение на обработката на лични данни основните права и свободи на физическите лица, и по-специално тяхното право на неприкосновеност на личния живот, са зачитани от институциите и органите на Общността. Правомощията на Надзорния орган включват провеждане на разследване по своя инициатива или след получаване на жалба от субект на данни.
 Въз основа на своя опит и сътрудничество досега Европейският омбудсман и Надзорният орган считат, че е ползотворно да предвидят случаите, които водят или могат да доведат до жалби и до двата органа. Целта на настоящия меморандум за разбирателство е да набележи гъвкаво работно споразумение с оглед на избягване на ненужно дублиране на процедурите и, доколкото е възможно, различни тълкувания на подобни случаи.
 Общата цел на Европейския омбудсман и Надзорния орган е да постигнат оптимално използване на средствата на Общността и да благоприятстват придържането към последователен подход към правните и административни аспекти на защитата на данните, като по този начин се насърчават правата и интересите на гражданите и жалбоподателите. Настоящият меморандум предоставя основа за конструктивно сътрудничество при преследване на тази цел. Той не е предназначен да създава юридически права или задължения.
 Настоящият меморандум не засяга правомощията на омбудсмана или Надзорния орган да разследват взаимно дейността си.
 2. С оглед на конструктивното сътрудничество: работно споразумение
 Настоящият меморандум за разбирателство се основава на следните позиции, съгласувани от омбудсмана и Надзорния орган:
 I.
 Понятието за лошо управление включва неспазване на правото на Общността относно защитата на данните.
 II.
 Надзорният орган има специален експертен опит в областта на защита на данните и е специализираният орган по отношение на надзора върху спазването от страна на институциите и органите на правото на Общността относно защитата на данните.
 III.
 Когато дадени жалби могат да бъдат разгледани както от омбудсмана, така и от Надзорния орган, жалбоподателите могат да изберат органа, до който да отправят своята жалба, и следва да получат необходимата информация, въз основа на която да направят своя избор.
 IV.
 Излишното дублиране на процедури следва да се избягва, доколкото това е възможно.
 V.
 Различните подходи към правните и административни аспекти на защитата на данните следва да се избягват, доколкото това е възможно.
 VI.
 При обмена на информация между омбудсмана и Надзорния орган следва да се зачитат изискванията за поверителност, приложими спрямо техните дейности.
 Въз основа на горепосочените позиции и


text:
опита, натрупан в рамките на досегашното сътрудничество, омбудсманът и Надзорният орган приемат следното работно споразумение.
 А. Информация за жалбоподателя при подаване от негова страна на жалба
 —
 Омбудсманът възнамерява да уведоми жалбоподателите по целесъобразност относно специалния експертен опит на Надзорния орган, упоменат в точка II по-горе, и условията, при които жалби във връзка с обработката на лични данни от институциите и органите на Общността могат да бъдат подадени в Надзорния орган.
 —
 По-специално гореспоменатата информация ще се предоставя, когато жалба, по която омбудсманът би могъл да открие разследване, се отнася изключително или предимно до защита на данните, с цел да се даде възможност на жалбоподателя да реши дали желае да се обърне по-скоро към Надзорния орган, преди омбудсманът да открие разследване.
 —
 В подобни случаи омбудсманът възнамерява да осведоми жалбоподателя относно възможността за подаване на жалбата в Надзорния орган. Омбудсманът също би улеснил прехвърлянето на подобна жалба в Надзорния орган, ако жалбоподателят поиска това преди откриването на разследване.
 —
 Надзорният орган възнамерява да уведоми жалбоподателите по целесъобразност, че жалбите във връзка със случаи на лошо управление при осъществяване на дейността на институциите и органите на Общността, могат да бъдат подадени в службата на омбудсмана.
 —
 По целесъобразност Надзорният орган също би се стремил да улесни прехвърлянето на жалба в службата на омбудсмана, ако жалбоподателят поиска това.
 —
 И двата органа предвиждат да уведомят жалбоподателите по целесъобразност, че информацията от техните досиета ще бъде изпратена на другия орган.
 Б. Избягване на дублиране на процедурите
 —
 Нито един от двата органа предвижда да открие разследване по жалба, ако другият орган разглежда, или е разгледал, друга жалба, която по същество е същата, освен ако жалбоподателят представи важни нови доказателства по случай, по който другият орган вече е приключил разследване. И двата органа възнамеряват да се уведомят взаимно, когато откажат да открият разследване по тази причина и обявят своята готовност да предоставят информация, за да се улеснят взаимно при вземането на решение в това отношение.
 —
 Омбудсманът възнамерява да уведоми Надзорния орган винаги когато открива разследване по въпрос, свързан със защита на данните. В случай че Надзорният орган вече разследва въпроса, двата органа обявяват своето намерение да обсъдят какъв е най-добрият начин за избягване на ненужното дублиране на процедури и различните тълкувания.
 —
 Ако омбудсманът и Надзорният орган разберат, че и двамата разглеждат жалби, произтичащи от едни и същи фактически обстоятелства, те ще се стремят да се осведомяват взаимно.
 В. Избягване на различни тълкувания
 —
 В случаи, в които текстът на Регламент (ЕО) No 45/2001 (1) и съществуващата съдебна практика на Съда на Европейските общности предоставят възможност за различни възгледи относно правилното тълкуване и прилагане на правилата за защита на данните, омбудсманът предвижда да се консултира с Надзорния орган, освен ако възгледите на последния по въпроса не са вече известни. Надзорният орган изразява своето намерение да отговори в рамките на изисквания срок. Когато взема решение по даден случай, омбудсманът предвижда да вземе предвид отговора на Надзорния орган.
 —
 Омбудсманът заявява своето намерение да уведоми Надзорния орган относно заключенията от своите разследвания, доколкото те се


text:
отнасят до важни въпроси, свързани със защита на данните.
 —
 Надзорният орган заявява своето намерение да уведоми омбудсмана относно заключенията от своите разследвания, доколкото той счита, че ти биха могли да бъдат от значение за омбудсмана.
 Г. Достъп до документи и информация
 —
 Омбудсманът и Надзорният орган отбелязват следното относно свързани със защита на данните възможни аспекти на жалби, отнасящи се до достъп до документи и информация:
 —
 Регламент (ЕО) No 45/2001 предвижда всеки субект на данни да има известни права на достъп до данни, свързани с него (2). Надзорният орган е упълномощен да разглежда жалби от субекти на данни относно неспазване на това задължение.
 —
 Случаите, свързани с отказ на достъп до информация относно друго лице, или случаи, отнасящи се до достъпа на жалбоподателя до информация или документи, свързани с него, които не се основават на Регламент (ЕО) No 45/2001 (например случаи вследствие на отхвърляне на молба съгласно Регламент (ЕО) No 1049/2001 (3)) са от компетентността на омбудсмана. В последния случай омбудсманът възнамерява да уведоми жалбоподателя относно правата съгласно Регламент (ЕО) No 45/2001, доколкото тази информация може да бъде полезна.
 —
 Омбудсманът и Надзорният орган заявяват, че части А, Б и В по-горе се прилагат също при жалби относно достъп до документи и информация.
 Д. Прилагане
 —
 Двата органа заявяват своето намерение да провеждат срещи редовно, поне един път в годината, с цел да обменят своите възгледи относно прилагането на работното споразумение, изложено в настоящия меморандум, и да обсъдят възможни подобрения.
 Брюксел, 30 ноември 2006 г.
 P. Nikiforos DIAMANDOUROS
 Европейски омбудсман
 Peter HUSTINX
 Европейски надзорен орган по защита на данните
 (1) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 г. относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни, OB L 8 от 12.1.2001, p. 1.
 (2) Член 13.
 (3) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, Съвета и Комисията, OB L 145 от 31.5.2001, p. 43.