text:
една зона на контрол WNTE, при условие че са спазени следните предписания:
 a)
 може да се използва един обхват на честотата на въртене на зона на контрол WNTE; измерените честоти на въртене n30 и nhi са в рамките на ± 3 % от заявените от производителя честоти на въртене. Когато за някоя честота на въртене се превишава допускът, измерената честота на въртене се използва за определянето на зоната на контрол WNTE;
 б)
 може да се използва един обхват на въртящия момент/мощността на двигателя на зона на контрол WNTE, ако той покрива целият обхват от най-високата до най-ниската мощност на семейството двигатели. Като алтернатива, разрешава се групирането на мощностите на двигателя в различни зони на контрол WNTE.
 Фигура 2
 Пример на зона на контрол WNTE
 Фигура 3
 Пример за кумулативно разпределение на честотата на въртене WNTE
 7.1.5. Изключение от изискването за съответствие за някои работни точки WNTE
 Производителят може да поиска органът по одобряването на типа да изключи при одобряването/сертифицирането на типа работни точки от зоната на контрол WNTE, определена в точки 7.1.1.—7.1.4. Органът по одобряването на типа може да предостави това изключение, ако производителят може да докаже, че двигателят при никакви обстоятелства не може да работи в тези работни точки, независимо от състава от превозни средства, в който е използван.
 7.2. Минимална продължителност на събитието и честота на събиране на данни WNTE (световни хармонизирани гранични стойности)
 7.2.1. За да се определи съответствието с граничните стойности на емисиите WNTE, определени в точка 5.2., двигателят трябва да работи в границите на зоната на контрол WNTE, определена в точка 7.1., и неговите емисии трябва да се измерват и интегрират за период от минимум 30 секунди. Събитието WNTE се определя като един набор от интегрирани емисии за определен период от време. Например, ако двигателят работи 65 секунди последователно в границите на зоната на контрол и при условията на околната среда WNTE, това представлява едно събитие WNTE и емисиите трябва да бъдат усреднени за целия период от 65 секунди. В случай на изпитване в лабораторни условия се прилага периодът за интегриране, определен в точка 7.5.
 7.2.2. При двигателите, оборудвани с технологии за контрол на емисиите, които включват периодично регенериране, ако по време на изпитването WNTE се извършва регенериране, то периодът на усредняване трябва да бъде поне толкова дълъг, колкото времето между епизодите на регенериране, умножено по броя на пълните епизоди на регенериране в рамките на периода на вземане на проби. Това изкискване се прилага само за двигатели, които изпращат електронен сигнал, указващ началото на епизода на регенериране.
 7.2.3. Епизод WNTE е последователност поредица от данни, събрани при честота поне 1 Hz по време на работа на двигателя в зоната на контрол WNTE за минималната продължителност на периода или за по-дълго време. Измерените данни за емисии се усредняват за продължителността на всеки епизод WNTE.
 7.3. Изпитване в работен режим
 При одобряването на типа се извършва демонстрационно изпитване с PEMS чрез изпитване на базовия двигател в превозно средство, като се използва процедурата, описана в допълнение 1 към настоящото приложение.
 7.3.1. Производителят може да избере превозно средство, което


text:
да се използва за изпитване, но изборът на превозното средство е предмет на съгласието на органа по одобряването на типа. Характеристиките на превозното средство, използвано за демонстрационното изпитване с PEMS, трябва да бъдат представителни за категорията превозно средство, предназначена за двигателната система. Превозното средство може да бъде прототип.
 7.3.2. По искане на органа по одобряването на типа в превозно средство може да бъде изпитван допълнителен двигател в рамките на семейството двигатели или еквивалентен двигател, представляващ различна категория на превозното средство.
 7.4. Изпитване в лабораторни условия WNTE (световни хармонизирани гранични стойности)
 Когато предписанията на настоящото приложение се използват за основа на изпитване в лабораторни условия, се прилагат следните предписания:
 7.4.1. Специфичните масови емисии на регулираните замърсители се определят на основата на произволно определени изпитвателни точки, разпределени в зоната на контрол WNTE. Всички изпитвателни точки трябва да се съдържат в границите на 3 произволно избрани мрежи в зоната на контрол. Мрежата трябва да съдържа 9 области за двигатели с номинална честота на въртене, по-малка от 3 000 min-1, и 12 области за двигатели с номинална честота на въртене, по-голяма от или равна на 3 000 min-1. Мрежите са определени, както следва:
 a)
 външните страни на мрежата съвпадат с тези на зоната на контрол WNTE;
 б)
 2 вертикални линии разделят на 3 равни части интервала между честотите на въртене n30 и nhi за мрежи с 9 области или 3 вертикални линии разделят на 4 равни части интервала между честотите на въртене n30 и nhi за мрежи с 12 области; и
 в)
 2 линии разделят на равни части интервала на въртящия момент и минават през всяка от вертикалните линии, които са в зоната на контрол WNTE.
 Пример на мрежите, приложени към конкретни двигатели, са показани на фиг. 5 и 6.
 7.4.2. Всяка от трите избрани мрежови области трябва да включва 5 произволно избрани изпитвателни точки, така че общо 15 произволно избрани изпитвателни точки се измерват в зоната на контрол WNTE. Последователно се изпитва всяка област; следователно всички 5 точки в една мрежова област се изпитват, преди да се премине към следващата мрежова област. Всички изпитвателни точки се комбинират в изпитвателен цикъл със стабилни състояния и линейни преходи между тях.
 7.4.3. Редът, по който всяка от мрежовите области се изпитва, и редът на изпитване на точките в една мрежова област се определя произволно. Трите мрежови области, подлежащи на изпитване, 15-те изпитвателни точки, редът за изпитване на мрежовите области и редът на изпитване на точките в една мрежова област е по избор на органа по одобряването или сертифицирането на типа, като се използват статистически методи случаен подбор.
 7.4.4. Когато са измерени по време на който и да е от циклите в мрежова област с 5 изпитвателни точки, специфичните средни маси на емисиите от регулирани замърсители не трябва да надвишават граничните стойности WNTE, посочени в точка 5.2.
 7.4.5. Когато са измерени по време на цял цикъл с 15 изпитвателни точки, специфичните средни маси на емисиите от регулирани замърсители не трябва да надвишават граничните стойности WNTE, посочени в точка 5.2.
 7.5. Процедура на изпитване в лаборатория
 7.5.1. След

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
завършване на цикъл WHSC, двигателят трябва да се подготви в режим 9 на WHSC за период от три минути. Последователността на изпитването започва непосредствено след завършване на фазата на предварителна подготовка.
 7.5.2. Двигателят работи 2 минути във всяка произволна изпитвателна точка. Това време включва предходния линеен преход от предишната точка на стабилно състояние. Преходите между изпитвателните точки трябва да бъдат линейни за честотата на въртене и натоварването и трябва да продължават 20 ± 1 секунда.
 7.5.3. Общото време на изпитването от началото до края трябва да бъде 30 минути. Изпитването на всеки набор от 5 произволно избрани точки в мрежовата област трябва да продължи 10 минути, измерени от началото на началния преход до първата точка до края на измерването на стабилното състояние в петата точка. Фиг. 5 илюстрира последователността на процедурата на изпитване.
 7.5.4. Изпитването в лабораторни условия WNTE трябва да съответства на статистическите изисквания за валидиране от точка 7.7.2. от приложение 4.
 7.5.5. Измерването на емисиите трябва да се извършва в съответствие с точки .5., 7.7. и 7.8. от приложение 4.
 7.5.6. Изчисляването на резултатите от изпитването трябва да се извършва в съответствие с точка 8. от приложение 4.
 Фигура 4
 Схематичен пример на началото на изпитвателния цикъл WNTE
 Фигури 5 и 6
 Мрежи на изпитвателен цикъл WNTE
 7.6. Закръгляване
 Всеки краен резултат от изпитване се закръглява еднократно до съответния брой знаци след десетичната запетая, посочени в приложимия стандарт за емисии, плюс една допълнителна значеща цифра, в съответствие с ASTM E 29-06. Не се позволява получаването на окончателни резултати на специфичните емисии, получени при изпитване на стенд, чрез закръгляване на междинни стойности.
 8. ПОДЛЕЖИ НА УТОЧНЯВАНЕ.
 9. ПОДЛЕЖИ НА УТОЧНЯВАНЕ.
 10. ДЕКЛАРАЦИЯ ЗА СЪОТВЕТСТВИЕ НА ЕМИСИИТЕ ИЗВЪН РАМКИТЕ НА ЦИКЪЛА
 При подаването на заявление за одобрение на типа производителят трябва да представи декларация, че семейството двигатели или превозното средство съответства на изискванията на настоящото правило за ограничаване на емисиите извън рамките на цикъла. Освен тази декларация съответствието с приложимите гранични стойности и изискванията относно работния режим трябва да бъде проверено посредством допълнителни изпитвания.
 10.1. Примерна декларация за съответствие на емисиите извън рамките на цикъла
 Следното е пример на декларация за съответствие:
 „(Наименование на производителя) удостоверява, че двигателите от това семейство двигатели съответстват на всички изисквания от настоящото приложение. (Наименование на производителя) прави тази декларация добросъвестно след извършване на съответната техническа оценка на работата по емисиите на двигателите от семейството двигатели за целия приложим обхват от условия на работа и на околната среда.“
 10.2. Данни, на които се основава декларацията за съответствие на емисиите извън рамките на цикъла
 Производителят трябва да съхранява в своите помещения регистри, които съдържат всички данни от изпитвания, техническите анализи и друга информация, която може да служи като основа за декларацията за съответствие на емисиите извън рамките на цикъла. Производителят трябва да предоставя тази информация на органа по одобряването или сертифицирането на типа при поискване.
 11. ДОКУМЕНТАЦИЯ
 Органът по одобряването на типа може да реши да поиска от производителя да предостави комплект документация. В него трябва да е описан всеки конструктивен елемент и технология за контрол


text:
на емисиите на системата на двигателя и начините, по които се контролират нейните изходни променливи величини, независимо дали този контрол е директен, или косвен.
 Тази информация може да включва пълно описание на технологията за контрол на емисиите. Освен това може да бъде включена информация за работата на всички технологии AES и BES, в това число описание на параметрите, които се променят от AES, и граничните условия, при които AES действа, както и указание за технологиите AES и BES, които е вероятно да бъдат активни при условията на процедурите за изпитване от настоящото приложение.
 (1) Номерацията на настоящото приложение следва номерацията на OCE gtr. No 10. Някои раздели на OCE gtr обаче не са необходими за настоящото приложение.
 (2) Номерацията на настоящото приложение следва номерацията на OCE gtr. No 10. Някои раздели на OCE gtr обаче не са необходими за настоящото приложение.
 Допълнение 1
 Демонстрационно изпитване с PEMS при одобряването на типа
 A.1.1. Въведение
 В настоящото допълнение се описва процедурата за демонстрационно изпитване с PEMS при одобряване на типа.
 A.1.2. Изпитвателно превозно средство
 A.1.2.1. Превозното средство, използвано за демонстрационното изпитване с PEMS, трябва да бъде представително за категорията превозно средство, предназначена за монтиране на системата на двигателя. Превозното средство може да бъде прототип или приспособено серийно произвеждано превозно средство.
 A.1.2.2. Доказва се наличието и съответствието на информацията във вид на поток от данни от ECU (напр. съгласно разпоредбата на точка 5 от приложение 8 към настоящото правило).
 A.1.3. Условия на изпитването
 A.1.3.1. Полезен товар на превозното средство
 Полезният товар на превозното средство трябва да е 50—60 % от максималния полезен товар на превозното средство в съответствие с приложение 8.
 A.1.3.2. Условия на околната среда
 Изпитването се провежда при условията на околната среда, описани в точка 4.2. от приложение 8.
 A.1.3.3. Температурата на охлаждащия агент на двигателя трябва да бъде в съответствие с точка 4.3. от приложение 8.
 A.1.3.4. Гориво, масла и реагент
 Горивото, смазочното масло и реагентът за системата за последваща обработка на отработили газове трябва да съответстват на разпоредбите от точка 4.4. от приложение 8.
 A.1.3.5. Маршрут и изисквания относно движението
 Маршрутът и изискванията относно движението са описаните в точки 4.5. — 4.6.8. от приложение 8.
 A.1.4. Оценка на емисиите
 A.1.4.1. Изпитването се провежда и резултатите от него се изчисляват в съответствие с разпоредбите на точка 6 от приложение 8.
 A.1.5. Протокол
 A.1.5.1. В технически протокол, описващ демонстрационното изпитване с PEMS, се представят дейностите и резултатите и се дава най-малко следната информация:
 a)
 обща информация, както е описана в точка 10.1.1. от приложение 8;
 б)
 обяснение на основанието за това превозното средство (средства), използвано за изпитването, да бъде смятано за представително за категорията превозни средства, предназначени за двигателната система;
 в)
 информация относно оборудването за изпитвания и данните от изпитвания, описани в точки 10.1.3. — 10.1.4. от приложение 8;
 г)
 информация относно изпитвания двигател, описан в точка 10.5.1. от приложение 8;
 д)
 информация относно използваното за изпитването превозно средство, описано в точки 10.1.6. от приложение 8;
 е)
 информация относно характеристиките на маршрута, описани в точка 10.1.7. от приложение 8;
 ж)
 информация


text:
относно измерваните и изчислявани моментни данни, описани в точки 10.1.8. и 10.1.9.8. от приложение 8;
 з)
 информация относно усреднените и интегрирани данни, описани в точка 10.1.10. от приложение 8;
 и)
 резултати относно преминаването успешно/непреминаването на изпитването, описани в точка 10.1.11. от приложение 8;
 й)
 информация относно изпитванията за проверка, описани в точка 10.1.12. от приложение 8.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 11
 ИЗИСКВАНИЯ ЗА ОСИГУРЯВАНЕ ПРАВИЛНО ДЕЙСТВИЕ НА МЕРКИТЕ ЗА КОНТРОЛ НА NOX
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 В настоящото приложение са определени изискванията за осигуряване правилното действие на мерките за контрол на NOx. То включва изисквания за превозни средства, които зависят от използването на реагент за намаляване на емисиите.
 2. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
 Всяка система на двигателя, обхваната в настоящото приложение, трябва да е проектирана, конструирана и монтирана така, че да е в състояние да отговори на тези изисквания през целия нормален срок на експлоатация на превозното средство при нормални условия на използване. За постигане на тази цел се приема, че двигатели с пробег, превишаващ съответния срок на надеждност, посочен в член 5.4. от настоящото правило, могат да покажат признаци на влошаване на работните показатели и на чувствителността на системата за следене.
 2.1. Алтернативно одобрение
 2.1.1. Подлежи на уточняване (1)
 2.2. Изисквана информация
 2.2.1. Информация, която напълно описва функционалните работни характеристики на системата на двигателя, обхваната в настоящото приложение, се осигурява от производителя във формуляра, посочен в приложение 1.
 2.2.2. В своето заявление за одобрение на типа производителят специфицира характеристиките на всички реагенти, консумирани от система за контрол на емисиите. Тази спецификация включва типове и концентрации, условия относно работната температура и позовавания на международни стандарти.
 2.2.3. Подробна писмена информация, описваща изцяло функционалните характеристики на действие на системата за предупреждение на водача, предвидена в съответствие с точка 4., и действието на системата за блокиране, предвидена в съответствие с точка 5., трябва да се предостави на органа по одобряването на типа при подаването на заявление за одобрение на типа.
 2.2.4. Когато производителят подава заявление за одобрение на двигател или семейство двигатели като отделен технически възел, заявлението включва в комплекта документи, посочен в точки 3.1.3., 3.2.3. или 3.3.3. от настоящото правило, съответните изисквания, които гарантират, че превозното средство, при използване в зависимост от случая по пътя или на друго място, съответства на изискванията на настоящото приложение. Тази документация включва следното:
 a)
 подробните технически изисквания, включително предписанията, които гарантират съответствието с наличните в системата на двигателя системи за следене, предупреждение и блокиране за целите на спазването на изискванията на настоящото приложение;
 б)
 процедурата на проверка, която трябва да бъде спазена при монтирането на двигателя в превозното средство.
 Съществуването и адекватността на тези изисквания за монтаж може да бъде проверена по време на процеса на одобряване на системата на двигателя.
 Документацията, посочена в букви а) и б) по-горе, не се изисква, ако производителят подава заявление за одобрение на типа на превозно средство по отношение на емисиите.
 2.3. Експлоатационни условия
 2.3.1. Всяка система на двигателя, която попада в обхвата на настоящото приложение, трябва да запазва своята функция на контрол на емисиите при всички условия, които обичайно се срещат на съответната територия (напр. Европейския


text:
съюз), особено при ниски околни температури, в съответствие с приложение 10.
 2.3.2. Системата за следене на контрола на емисиите работи:
 a)
 при околна температура между 266 K и 308 K (-7°C и 35°C);
 б)
 на всяка надморска височина под 1 600 m;
 в)
 при температура на охлаждащия агент на двигателя над 343 K (70°C).
 Настоящата точка не се прилага в случай на следене на нивото на реагента в резервоара, когато трябва да се извършва следене при всякакви условия, в които измерването е технически осъществимо, включително всички условия, при които течният реагент не е замръзнал.
 2.4. Защита на реагента срещу замръзване
 2.4.1. Производителят може да използва загрети или незагрети резервоар и дозираща система за реагент в съответствие с общите изисквания на точка 2.3.1. Загряваната система трябва да отговаря на изискванията на точка 2.4.2. Незагряваната система трябва да отговаря на изискванията на точка 2.4.3.
 2.4.1.1. Използването на незагрети резервоар и дозираща система за реагент трябва да бъде указано в писмените указания, предназначени за собственика на превозното средство.
 2.4.2. Загрети резервоар и дозираща система за реагент
 2.4.2.1. Ако реагентът е замръзнал, производителят гарантира, че в рамките на максимум 70 минути след пускане в ход на превозното средство при околна температура 266 K (– 7 °С) е налице реагент за използване.
 2.4.2.2. Доказване
 2.4.2.2.1.
 Резервоарът и дозиращата система за реагент се поддържат при температура 255 K (– 18 °С) в продължение на 72 часа или докато по-голямата част от реагента премине в твърдо състояние.
 2.4.2.2.2.
 След периода на охлаждане, предвиден в точка 2.4.2.2.1., двигателят се пуска и работи при околна температура 266 K (– 7 °С), както следва: 10 до 20 минути работа на празен ход, следвана от най-много 50 минути при не повече от 40 % натоварване.
 2.4.2.2.3.
 Дозиращата система за реагент трябва да бъде напълно функционална в края на процедурите на изпитване, описани в точки 2.4.2.2.1. и 2.4.2.2.2.
 2.4.2.2.4.
 Доказването на съответствието с изискванията на точка 2.4.2.2. може да се извърши в студена изпитвателна камера, оборудвана с динамометричен стенд за двигател или с превозно средство, или може да се основава на полеви изпитвания на превозно средство, одобрени от органа по одобряването на типа.
 2.4.3. Незагрети резервоар и дозираща система за реагент
 2.4.3.1. Системата за предупреждение на оператора, описана в точка 4., се задейства, ако при околна температура ≤ 266 К (– 7 ° C) не се извършва дозиране на реагент.
 2.4.3.2. Системата за максимално блокиране, описана в точка 5.4., се задейства, ако при околна температура ≤ 266 К (– 7 ° C) не се извършва дозиране на реагент в рамките на максимум 70 минути след пускане в ход на превозното средство.
 2.5. Всеки отделен резервоар за реагент, монтиран на превозно средство, включва начин за взимане на проба от флуид вътре в резервоара, като това се прави без да е необходима информация, която не е съхранявана на борда на превозното средство. Точката на вземане на пробите трябва да е леснодостъпна без използването на специализиран инструмент или устройство. Ключове или системи, които обикновено се намират в превозното средство, за заключване на достъпа до резервоара,


text:
не се считат за специализирани инструменти или устройства за целите на настоящата точка.
 3. ИЗИСКВАНИЯ КЪМ ТЕХНИЧЕСКОТО ОБСЛУЖВАНЕ
 3.1. Производителят предоставя или урежда предоставянето на всички собственици на нови превозни средства или двигатели, получили одобрение на типа в съответствие с настоящия регламент, на писмени указания относно системата за контрол на емисиите и нейното правилно действие.
 Тези указания гласят, че ако системата за контрол на емисиите на превозното средство не работи правилно, водачът се информира за наличието на проблем от системата за предупреждение на водача и при несъобразяване с това предупреждение работата на системата за блокиране води до невъзможност на превозното средство да изпълнява ефективно своето предназначение.
 3.2. В указанията се посочват изисквания за правилната употреба и техническото обслужване на превозните средства с цел поддържане на устойчивостта на показателите по отношение на емисиите, включително, когато е уместно, правилната употреба на реагенти за еднократна употреба.
 3.3. Указанията са написани на ясен и нетехнически език и на официалния(те) език на държавата членка, в която новото превозно средство или новият двигател се продава или е регистриран(о).
 3.4. В указанията се уточнява дали реагентите за еднократна употреба трябва да се зареждат от водача на превозното средство между нормалните интервали на техническо обслужване. В указанията се определя също изискваното качество на реагента. Те посочват начина на зареждане на резервоара за реагент от оператора. В информацията също се указва вероятната консумация на реагент за типа превозно средство и честотата на зареждане.
 3.5. В указанията се уточнява, че употребата и зареждането с реагент с правилни характеристики е съществено изискване, за да може превозното средство да съответства на изискванията за издаването на сертификата за съответствие на въпросния тип превозно средство.
 3.6. Указанията трябва да гласят, че използването на превозно средство, което не консумира реагент, може да представлява престъпление, в случай че реагентът е задължителен за намаляването на емисиите.
 3.7. В указанията се обяснява начинът на работа на системата за предупреждение на водача и на системата за блокиране. Освен това, по отношение на работните показатели на превозното средство и запаметяването на повредите, се обясняват и последиците от несъобразяване със системата за предупреждение, непълненето с реагент или некоригирането на даден проблем.
 4. СИСТЕМА ЗА ПРЕДУПРЕЖДЕНИЕ НА ВОДАЧА
 4.1. Превозното средство трябва да включва система за предупреждение на водача с визуална сигнализация, която информира водача, когато е открито ниско ниво на реагента, несъответстващо качеството на реагента, ниска норма за разход на реагента или неизправност, която може да бъде резултат на непозволено изменение и да доведе до задействане на системата за блокиране, ако не е отстранена своевременно. Системата за предупреждение също е действаща, когато е задействана системата за блокиране, описана в точка 5.
 4.2. Системата за изобразяване на бордовата диагностика на превозното средство, описана в приложение 9Б, не трябва да бъде използвана с цел осигуряването на визуалната сигнализация, описана в точка 4.1. Предупреждението не трябва да е същото като предупреждението, използвано за целите на СБД (т.е. ИН — индикаторът за неизправност) или на друга система за поддръжка на двигателя. Не трябва да бъде възможно да се изключва системата за предупреждение или визуалната сигнализация


text:
посредством четящо устройство, ако причината за задействането на предупреждението не е отстранена. Условията за задействане и изключване на системата за предупреждение и визуалната сигнализация са описани в допълнение 2 към настоящото приложение.
 4.3. Системата за предупреждение на водача може да изобразява кратки съобщения, включително съобщения, които ясно указват следното:
 a)
 остатъкът от пробега или интервала от време преди задействането на минималното или максимално блокиране;
 б)
 нивото на ограничаване на въртящия момент;
 в)
 условията, при които превозното средство може отново да бъде пуснато в ход.
 Системата, използвана за изобразяване на съобщенията, посочени в настоящата точка, може да бъде същата система, която се използва за целите на бордовата диагностика или за други цели, свързани с техническо обслужване.
 4.4. По избор на производителя системата за предупреждение може да включва звуков компонент, за да предупреди водача. Допуска се потискането на звуковите предупредителни сигнали от водача.
 4.5. Системата за предупреждение на водача се задейства, както е определено в точки 6.2., 7.2., 8.4. и 9.3.
 4.6. Системата за предупреждение на водача се изключва, когато условията за нейното задействане вече не са налице. Системата за предупреждение на водача не се изключва автоматично, без да се отстрани причината за нейното задействане.
 4.7. Действието на системата за предупреждение може да се прекъсва временно от други предупредителни сигнали, предоставящи важни съобщения, свързани с безопасността.
 4.8. Превозните средства, проектирани и произведени за използване от въоръжените сили, гражданската отбрана, противопожарните служби и силите, отговорни за поддържане на обществения ред, могат да бъде оборудвани с устройство, което позволява на водача да намали интензитета на визуалната сигнализация на системата за предупреждение
 4.9. Подробностите относно процедурите на задействане и изключване на системата за предупреждение на водача са определени в допълнение 2 към настоящото приложение.
 4.10. Като част от заявлението за одобрение на типа съгласно настоящия регламент, производителят доказва, че системата за предупреждение на водача работи, както е определено в допълнение 1 към настоящото приложение.
 5. СИСТЕМА ЗА БЛОКИРАНЕ
 5.1. Превозното средство включва двустепенна система за блокиране, като се започне с минимално блокиране (ограничение на работните показатели), последвано от максимално блокиране (ефективно блокиране на работата на превозното средство).
 5.2. Изискването за система за блокиране не се прилага за двигатели или превозни средства, предназначени за използване от спасителните служби, или за двигатели или превозни средства, проектирани и произведени за използване от въоръжените сили, гражданската отбрана, противопожарните служби и силите, отговорни за поддържане на обществения ред Единствено производителят на двигателя или превозното средство има право да извършва постоянно изключване на системата за блокиране.
 5.3. Система за минимално блокиране
 Системата за минимално блокиране намалява максималния наличен въртящ момент на двигателя в диапазона на честотата на въртене на двигателя с 25 % между оборотите при максималната честота на въртене и праговата точка на регулатора, както е описано в допълнение 3 към настоящото приложение. Максималният наличен намален въртящ момент на двигателя, по-малък от максималния момент, не трябва да надвишава намаления въртящ момент при оборотите на максималния въртящ момент.
 Системата за минимално блокиране се задейства, когато превозното средство е неподвижно за първи път, след като са настъпили условията, посочени в точки 6.3.,


text:
7.3., 8.5. и 9.4.
 5.4. Система за максимално блокиране
 Производителят на превозното средство или двигателя трябва да вгради поне една от системите за максимално блокиране, описани в точки 5.4.1.—5.4.3., и системата „изключване след определен период“, описана в точка 5.4.4.
 5.4.1. Системата „изключване след повторно пускане“ ограничава скоростта на превозното средство до 20 km/h („режим на бавно движение“), след като двигателят е бил изключен по задание на водача („ключ — изкл.“).
 5.4.2. Системата „изключване след зареждане с гориво“ ограничава скоростта на превозното средство до 20 km/h („режим на бавно движение“), след като нивото на горивото в резервоара достигне измеримо количество, което е не повече от 10 % от вместимостта на резервоара за гориво и е одобрено от органа по одобряването на типа въз основа на техническите характеристики на нивомера за горивото и на декларация от производителя.
 5.4.3. Системата „изключване след паркиране“ ограничава скоростта на превозното средство до 20 km/h („режим на бавно движение“), след като превозното средство е било неподвижно повече от един час.
 5.4.4. Системата „изключване след определен период“ ограничава скоростта на превозното средство до 20 km/h („режим на бавно движение“) при първия случай, когато превозното средство е неподвижно след осем часа работа на двигателя, ако преди това не е задействана нито една от системите, описани в точки 5.4.1.—5.4.3.
 5.5. Системата за блокиране се задейства, както е определено в точки 6.3., 7.3., 8.5. и 9.4.
 5.5.1. Когато системата за блокиране е определила, че трябва да бъде задействана системата за максимално блокиране, системата за минимално блокиране остава задействана, докато скоростта на автомобила бъде ограничена до 20 km/h („режим на бавно движение“).
 5.6. Системата за блокиране се изключва, когато условията за нейното задействане вече не са налице. Системата за блокиране не се изключва автоматично, без да се отстрани причината за нейното задействане.
 5.7. Подробностите относно процедурите на задействане и изключване на системата за блокиране са описани в допълнение 2 към настоящото приложение.
 5.8. Като част от заявлението за одобрение на типа съгласно настоящия регламент, производителят доказва, че системата за блокиране работи, както е определено в допълнение 1 към настоящото приложение.
 6. НАЛИЧНОСТ НА РЕАГЕНТ
 6.1. Индикатор за реагент
 Превозното средство включва специфичен индикатор на арматурното табло, който ясно информира водача за нивото на реагент в резервоара за реагент. Минималното приемливо ниво на работните показатели на индикатора за реагент е непрекъснатото указване на нивото на реагент, докато системата за предупреждение на водача, посочена в точка 4., е задействана, за да указва проблеми с наличността на реагент. Индикаторът за реагент може да бъде под формата на аналогов или цифров дисплей и може да показва нивото като относителна част от пълната вместимост на резервоара, количеството на оставащия реагент или изчисления оставащ пробег.
 Индикаторът за реагент се поставя в непосредствена близост до индикатора за нивото на горивото.
 6.2. Задействане на системата за предупреждение на водача
 6.2.1. Системата за предупреждение на водача, определена в точка 4., се задейства, когато нивото на реагент е по-малко от 10 % от вместимостта на резервоара за реагент или от по-висок процент по избор на производителя.
 6.2.2. Осигуряваното предупреждение е достатъчно ясно,


text:
за да разбере водачът, че нивото на реагент е ниско. Когато системата за предупреждение включва система за показване на съобщения, визуалното предупреждение показва съобщение, указващо ниско ниво на реагента (напр. „ниско ниво на урея“, „ниско ниво на AdBlue“ или „ниско ниво на реагент“).
 6.2.3. Не е необходимо системата за предупреждение на водача първоначално да бъде непрекъснато задействана, задействането обаче трябва увеличи честотата си, така че да стане непрекъснато, когато нивото на реагент се приближи до много малък относителен дял от вместимостта на резервоара за реагент, както и до точката, в която системата за блокиране влиза в действие. Най-високата степен на задействане представлява уведомяване на водача на ниво, което е по избор на производителя, но е достатъчно по-забележимо от точката, в която системата за блокиране от точка 6.3. влиза в действие.
 6.2.4. Непрекъснатото предупреждение не трябва да бъде лесно изключвано или игнорирано. Когато системата за предупреждение включва система за показване на съобщения, се показва изрично съобщение (напр. „напълнете с урея“, „напълнете с AdBlue“ или „напълнете с реагент“). Непрекъснатото предупреждение може да се прекъсва временно от други предупредителни сигнали, предоставящи важни съобщения, свързани с безопасността.
 6.2.5. Не трябва да е възможно да се изключи системата за предупреждение на водача, докато резервоарът не е напълнен отново с реагент до ниво, което не налага нейното задействане.
 6.3. Задействане на системата за блокиране
 6.3.1. Системата за минимално блокиране, описана в точка 5.3., се задейства, когато нивото на реагент спадне под 2,5 % от номиналната пълна вместимост на резервоара за реагент или по-висок процент по избор на производителя.
 6.3.2. Системата за максимално блокиране, описана в точка 5.4., се разблокира и впоследствие се задейства в съответствие с изискванията на посочената точка, когато резервоарът за реагента е празен (т.е. дозиращата система за реагента не може да извлича повече реагент от резервоара) или при всяко ниво на реагента под 2,5 % от номиналната пълна вместимост на резервоара, по преценка на производителя.
 6.3.3. Не трябва да е възможно да се изключи системата за минимално или максимално блокиране, докато резервоарът не е напълнен отново с реагент до ниво, което не налага нейното задействане.
 7. СЛЕДЕНЕ НА КАЧЕСТВОТО НА РЕАГЕНТА
 7.1. Превозното средство включва начин за определяне на наличието на неподходящ реагент в превозното средство.
 7.1.1. Производителят определя минималната допустима концентрация на реагент CDmin, при която емисиите от изходната тръба на последния шумозаглушител не надвишават граничните стойности, определени в точка 5.3. от настоящото правило.
 7.1.1.1. През периода на въвеждане, определен в точка 4.10.7. от настоящото правило и по искане на производителя за целите на точка 7.1.1 позоваването на граничната стойност на емисиите на NOx, посочена в точка 5.3. от настоящото правило, се заменя със стойност 900 mg/kWh.
 7.1.1.2. Правилната стойност на CDmin се доказва по време на одобряването на типа посредством процедурата, определена в допълнение 6 към настоящото приложение, и се записва в разширения комплект документи, определен в точка 5.1.4. от настоящото правило.
 7.1.2. Всеки реагент с концентрация, по-ниска от CDmin, трябва да се открива и да се счита за целите на точка 7.1. за неподходящ реагент.
 7.1.3. Предвижда се специфичен брояч


text:
(„брояч за качеството на реагента“), предназначен да следи за качеството на реагента. Броячът за качеството на реагента отброява броя на работните часове на двигателя с неподходящ реагент.
 7.1.4. Подробностите относно критериите и механизмите на задействане и изключване на брояча на клапана за рециркулация на отработилите газове са описани в допълнение 2 към настоящото приложение.
 7.1.5. Информацията на брояча за качеството на реагента се предоставя по стандартизиран начин в съответствие с разпоредбите на допълнение 5 към настоящото приложение.
 7.2. Задействане на системата за предупреждение на водача
 Когато системата за следене открие или, по целесъобразност, потвърди, че качеството на реагента е несъответстващо, системата за предупреждение на водача, описана в точка 4., се задейства. Когато системата за предупреждение включва система за показване на съобщения, тя показва съобщение, указващо причината за предупреждението (напр. „открита неподходяща урея“, „открит неподходящ AdBlue“ или „открит неподходящ реагент“).
 7.3. Задействане на системата за блокиране
 7.3.1. Системата за минимално блокиране, описана в точка 5.3., се разблокира и впоследствие се задейства в съответствие с изискванията на посочената точка, ако качеството на реагента не е коригирано в рамките на 10 часа работа на двигателя след задействането на системата за предупреждение на водача, описано в точка 7.2.
 7.3.2. Системата за максимално блокиране, описана в точка 5,4., се разблокира и впоследствие се задейства в съответствие с изискванията на посочената точка, ако качеството на реагента не е коригирано в рамките на 20 часа работа на двигателя след задействането на системата за предупреждение на водача, описано в точка 7.2.
 7.3.3. Броят на часовете преди задействането на системата за блокиране се намалява в случай на повтаряща се поява на неизправност, в съответствие с механизма, описан в допълнение 2 към настоящото приложение.
 8. СЛЕДЕНЕ НА РАЗХОДА НА РЕАГЕНТА
 8.1. Превозното средство включва начин за определяне на разхода на реагент и осигуряване на външен достъп до информацията за разхода.
 8.2. Броячи за разхода на реагент и дозирането на реагент
 8.2.1. Предвижда се специфичен брояч ("брояч за разхода на реагент"), предназначен да следи за разхода на реагент, и друг — за дозирането („брояч за дозирането“). Тези броячи отчитат броя на работните часове на двигателя с неправилен разход на реагент и съответно с прекъсване на дозирането на реагент.
 8.2.2. Подробностите относно критериите и механизмите на задействане и изключване на брояча за разхода на реагент и брояча за дозирането на реагент са описани в допълнение 2 към настоящото приложение.
 8.2.3. Информацията на брояча за разхода на реагент и брояча за дозирането се предоставя по стандартизиран начин в съответствие с разпоредбите на допълнение 5 към настоящото приложение.
 8.3. Условия на следене
 8.3.1. Максималният период за откриване на недостатъчен разход на реагент е 48 часа или е равен на времето, необходимо за изискван разход на реагент от поне 15 литра, в зависимост от това кой период е по-дълъг.
 8.3.2. За да се следи разходът на реагент, се следи поне един от следните параметри на превозното средство или двигателя:
 a)
 нивото на реагент в резервоара в превозното средство;
 б)
 дебитът на реагента или количеството впръскван реагент в технически възможно най-близката точка на впръскване в системата


text:
за последваща обработка на отработили газове.
 8.4. Задействане на системата за предупреждение на водача
 8.4.1. Системата за предупреждение на водача, описана в точка 4., се задейства, ако е открита разлика над 20 % между средния разход на реагент и изисквания среден разход на реагент от системата на двигателя за период, определен от производителя, който не трябва да е по-дълъг от максималния период, определен в точка 8.3.1. Когато системата за предупреждение включва система за показване на съобщения, тя показва съобщение, указващо причината за предупреждението (напр. „неизправност при дозирането на уреята“, „неизправност при дозирането на AdBlue“ или „неизправност при дозирането на реагента“).
 8.4.1.1. До края на периода на въвеждане, определен в точка 4.10.7. от настоящото правило системата за предупреждение на водача, описана в точка 4., се задейства, ако е открита разлика над 50 % между средния разход на реагент и изисквания среден разход на реагент от системата на двигателя за период, определен от производителя, който не трябва да е по-дълъг от максималния период, определен в точка 8.3.1.
 8.4.2. В случай на прекъсване на дозирането на реагент системата за предупреждение на водача, описана в точка 4., се задейства. Когато системата за предупреждение включва система за показване на съобщения, се показва изрично съобщение, указващо съответно предупреждение. Това задействане не се изисква, когато прекъсването е поискано от модула за електронно управление (ECU), тъй като работните условия на превозното средство са такива, че емисиите не изискват дозиране на реагент.
 8.5. Задействане на системата за блокиране
 8.5.1. Системата за минимално блокиране, описана в точка 5.3., се разблокира и впоследствие се задейства в съответствие с изискванията на посочената точка, ако грешка в разхода на реагент или прекъсване на дозирането на реагента не е коригирано в рамките на 10 часа работа на двигателя след задействането на системата за предупреждение на водача, определено в точки 8.4.1. и 8.4.2.
 8.5.2. Системата за максимално блокиране, описана в точка 5.4., се разблокира и впоследствие се задейства в съответствие с изискванията на посочената точка, ако грешка в разхода на реагент или прекъсване на дозирането на реагента не е коригирано в рамките на 20 часа работа на двигателя след задействането на системата за предупреждение на водача, определено в точки 8.4.1. и 8.4.2.
 8.5.3. Броят на часовете преди задействането на системата за блокиране се намалява в случай на повтаряща се поява на неизправност, в съответствие с механизма, описан в допълнение 2 към настоящото приложение.
 9. СЛЕДЕНЕ ЗА НЕИЗПРАВНОСТИ, КОИТО МОЖЕ ДА СЕ ДЪЛЖАТ НА НЕУПЪЛНОМОЩЕНА НАМЕСА
 9.1. Освен нивото на реагент в резервоара за реагент, качеството на реагента и разходът на реагент, следните повреди се следят от системата срещу непозволено изменение, тъй като може да се дължат на непозволено изменение:
 a)
 възпрепятстване на работата на клапана за рециркулация на отработилите газове;
 б)
 повреди на системата на следене за непозволено изменение, описани в точка 9.2.1.
 9.2. Изисквания към следенето
 9.2.1. Системата на следене за непозволено изменение се следи с цел откриване на електрически повреди и на сваляне или изключване на всеки датчик, които възпрепятстват системата да диагностицира всяка друга повреда, спомената в точки 6—8 (следене на компоненти).


text:
Непълен списък на датчици, които влияят на диагностичния капацитет, като тези, които пряко измерват концентрацията на NOx, датчици за качеството на уреята, датчици за условията на околната среда и датчици, използвани за следене на дозирането, нивото или разхода на реагента.
 9.2.2. Брояч на клапана за рециркулация на отработилите газове
 9.2.2.1. Предвижда се специфичен брояч, предназначен да следи за блокиран клапан за рециркулация на отработилите газове. Броячът на клапана за рециркулация на отработилите газове отчита броя на работните часове на двигателя, когато е потвърдено, че диагностичният код за повреда, свързан с блокиран клапан за рециркулация на отработилите газове, е задействан.
 9.2.2.2. Подробностите относно критериите и механизмите на задействане и изключване на брояча на клапана за рециркулация на отработилите газове са описани в допълнение 2 към настоящото приложение.
 9.2.2.3. Информацията на брояча за качеството на реагента се предоставя по стандартизиран начин в съответствие с разпоредбите на допълнение 5 към настоящото приложение.
 9.2.3. Броячи на системата за следене
 9.2.3.1. Предвижда се специфичен брояч, предназначен за всяка от следените повреди, разгледани в буква б) от точка 9.1. Броячите на системата за следене отчитат броя на работните часове на двигателя, когато е потвърдено, че диагностичният код за повреда, свързан с неизправност на системата за следене, е задействан. Допуска се групирането на няколко повреди за отчитане от един брояч.
 9.2.3.2. Подробностите относно критериите на задействане и изключване на броячите на системата за следене и свързаните с тях механизми са описани в допълнение 2 към настоящото приложение.
 9.2.3.3. Информацията на брояча на системата за следене се предоставя по стандартизиран начин в съответствие с разпоредбите на допълнение 5 към настоящото приложение.
 9.3. Задействане на системата за предупреждение на водача
 Системата за предупреждение на водача, описана в точка 4., се задейства в случай на поява на някоя от повредите, определени в точка 9.1., и трябва да указва, че е необходим спешен ремонт. Когато системата за предупреждение включва система за показване на съобщения, тя показва съобщение, указващо причината за предупреждението (напр. „изключен клапан за дозиране на реагента“ или „критична повреда, свързана с емисиите“).
 9.4. Задействане на системата за блокиране
 9.4.1. Системата за минимално блокиране, описана в точка 5.3., се разблокира и впоследствие се задейства в съответствие с изискванията на посочения раздел, ако повредата, определена в точка 9.1., не е отстранена в рамките на 36 часа работа на двигателя след задействането на системата за предупреждение на водача, описано в точка 9.3.
 9.4.2. Системата за максимално блокиране, описана в точка 5.4., се разблокира и впоследствие се задейства в съответствие с изискванията на посочения раздел, ако повредата, определена в точка 9.1., не е отстранена в рамките на 100 часа работа на двигателя след задействането на системата за предупреждение на водача, описано в точка 9.3.
 9.4.3. Броят на часовете преди задействането на системата за блокиране се намалява в случай на повтаряща се поява на неизправност, в съответствие с механизма, описан в допълнение 2 към настоящото приложение.
 (1) Настоящата точка подлежи на уточняване във връзка с бъдещи алтернативни одобрения (напр. транспониране на Euro VI в Правило No 83).
 Допълнение 1
 Изисквания към доказателствата
 A.1.1. Общи


text:
положения
 A.1.1.1. Производителят предоставя на органа по одобряването на типа пълен комплект документи, който доказва съответствието на системата за селективна каталитична редукция с изискванията от настоящото приложение по отношение на способността ѝ за следене и задействане на системата за предупреждение на водача и за блокиране, което може да включва:
 а)
 алгоритми и схеми на решения;
 б)
 резултати от изпитвания и/или симулации;
 в)
 позоваване на вече одобрени системи за следене и др.
 A.1.1.2. Съответствието с изискванията на настоящото приложение се доказва по време на одобряването на типа, като се извърши, както е показано в таблица 1 и определено в настоящото допълнение, доказване на следното:
 а)
 доказване на задействането на системата за предупреждение;
 б)
 доказване на задействането на системата за минимално блокиране;
 в)
 доказване на задействането на системата за максимално блокиране.
 Таблица 1
 Онагледяване на съдържанието на процеса на доказване в съответствие с разпоредбите на точки A.1.3., A.1.4. и A.1.5.
 Механизъм
 Елементи на доказването
 Задействане на системата за предупреждение, определено в точка A.1.3.
 а)
 4 изпитвания на задействане (вкл. липса на реагент);
 б)
 допълнителни елементи на доказването, по целесъобразност.
 Задействане на минималното блокиране, определено в точка A.1.4.
 а)
 2 изпитвания на задействане (вкл. липса на реагент);
 б)
 допълнителни елементи на доказването;
 в)
 1 изпитване за ограничаване на въртящия момент.
 Задействане на максималното блокиране, определено в точка A.1.5.
 а)
 2 изпитвания на задействане (вкл. липса на реагент);
 б)
 допълнителни елементи на доказването, по целесъобразност;
 в)
 елементи на доказване на правилно поведение на превозното средство по време на блокиране.
 A.1.2. Семейства двигатели или семейства двигатели с БД
 Съответствието на семейство двигатели или семейство двигатели с БД с изискванията на настоящото приложение може да бъде доказано чрез изпитването на един от членовете на разглежданото семейство, при условие че производителят докаже на органа по одобряването на типа, че системите за следене, необходими за спазване на изискванията на настоящото приложение, са сходни в рамките на семейството.
 A.1.2.1. Доказването може да бъде извършено чрез представяне на органите по одобряването на типа на алгоритми, функционални анализи и др.
 A.1.2.2. Изпитваният двигател се избира от производителя в съгласие с органа по одобряването на типа. Това може да бъде или да не бъде базовият двигател на разглежданото семейство.
 A.1.2.3. В случай когато двигателите на семейство двигатели принадлежат към семейство двигатели с БД, което вече е получило одобрение на типа, се счита, че съответствието на посоченото семейство двигатели е доказано без допълнителни изпитвания (фиг. 1), при условие че производителят докаже пред органа, че системите за следене, необходими за спазване на изискванията на настоящото приложение, са сходни в рамките на разглежданото семейство двигатели и семейство двигатели с БД.
 Фигура 1
 Предварително доказано съответствие на семейство двигатели с БД
 A.1.3. Доказване на задействането на системата за предупреждение
 A.1.3.1. Съответствието на задействането на системата за предупреждение се доказва, като се извърши едно изпитване за всяка от категориите повреди, разгледани в точки 6—9, като например: липса на реагент, ниско качество на реагента, нисък разход на реагент, повреда на компонентите на системата за следене.
 A.1.3.2. Избор на повредите, подлежащи на изпитване
 A.1.3.2.1.
 За целите на доказването на


text:
задействането на системата за предупреждение в случай на реагент с лошо качество се избира реагент с концентрация на активната съставка, равна или по-висока от минималната допустима концентрация на реагент CDmin, съобщена от производителя в съответствие с изискванията на точка 7.1.1 от настоящото приложение.
 A.1.3.2.2.
 За целите на доказването на задействането на системата за предупреждение в случай на неправилна норма за разход на реагент е достатъчно да се осигури прекъсване на дозирането.
 A.1.3.2.2.1.
 Когато задействането на системата за предупреждение е доказано чрез прекъсване на дозирането, производителят освен това представя на органа по одобряването на типа доказателства като алгоритми, функционални анализи, резултатите от предишни изпитвания и др., които показват, че системата за предупреждение се задейства правилно в случай на неправилна норма за разход на реагент поради други причини.
 A.1.3.2.3.
 За целите на доказването на задействането на системата за предупреждение в случай на повреди, които може да се дължат на непозволено изменение, определено в точка 9, от настоящото приложение, изборът се прави в съответствие със следните изисквания:
 A.1.3.2.3.1.
 Производителят предоставя на органа по одобряването на типа списък на тези потенциални повреди.
 A.1.3.2.3.2.
 Повредата, която подлежи на разглеждане при изпитването, се избира от органа по одобряването на типа от списъка, посочен в точка A.1.3.2.3.1.
 A.1.3.3. Доказване
 A.1.3.3.1.
 За целите на доказването на това задействане на системата за предупреждение се извършва отделно изпитване за всяка от повредите, разгледани в точка A.1.3.1.
 A.1.3.3.2.
 По време на изпитването не трябва да е налична повреда, различна от тази, която е предмет на изпитването.
 A.1.3.3.3.
 Преди започване на изпитването трябва да са изтрити всички диагностични кодове за повреда.
 A.1.3.3.4.
 По искане на производителя и със съгласието на органа по одобряването на типа повредите, които са предмет на изпитване, могат да бъдат симулирани.
 A.1.3.3.5.
 За повреди, различни от липса на реагент, след като повредата се предизвиква или се симулира, откриването на тази повреда се извършва в съответствие с точка 7.1.2.2. от приложение 9Б.
 A.1.3.3.5.1.
 Последователността за откриване се спира, веднага щом диагностичният код за избраната повреда е получил статус „потвърден и действащ“.
 A.1.3.3.6.
 За целите на доказването на задействането на системата за предупреждение в случай на липса на наличен реагент системата на двигателя трябва да работи в продължение на една или повече работни последователности по преценка на производителя.
 A.1.3.3.6.1.
 Доказването започва с ниво на реагент в резервоара, което се съгласува между производителя и органа по одобряването на типа, но представлява не по-малко от 10 процента от номиналната вместимост на резервоара.
 A.1.3.3.6.2.
 Счита се, че системата за предупреждение е сработила по правилен начин, ако едновременно са изпълнени следните условия:
 а)
 системата за предупреждение е задействана при наличност на реагент, по-голяма или равна на 10 % от вместимостта на резервоара за реагента;
 б)
 системата за „непрекъснато“ предупреждение е задействана при наличност на реагент, по-голяма или равна на стойността, обявена от производителя съгласно разпоредбите на точка 6, от настоящото приложение.
 A.1.3.4. Счита се, че доказването на задействането на системата за предупреждение е извършено, ако в края на всяко демонстрационно изпитване, проведено в съответствие с точка A.1.3.2.1., системата за предупреждение е правилно задействана.
 A.1.3.5.


text:
Счита се, че доказването на задействането на системата за предупреждение е извършено за събития, предизвикани от ДКП, ако в края на всяко демонстрационно изпитване, проведено в съответствие с точка A.1.3.2.1., системата за предупреждение е правилно задействана и диагностичният код за избраната повреда е в състоянието, посочено в таблица 1 в допълнение 2 към настоящото приложение.
 A.1.4. Доказване действието на системата за блокиране
 A.1.4.1. Доказване действието на системата за блокиране се прави посредством изпитвания, извършени на стенд за изпитване на двигател.
 A.1.4.1.1.
 Всички допълнителни компоненти или подсистеми на превозното средство, като например датчиците за околната температура, датчиците за ниво, както и системите за предупреждение и информация на водача, които са необходими за извършването на доказването, са свързани за тази цел със системата на двигателя или са симулирани по удовлетворителен за органа по одобряването на типа начин.
 A.1.4.1.2.
 По избор на производителя и след съгласието на органа по одобряването на типа демонстрационните изпитвания могат да се извършат с комплектовано превозно средство чрез монтиране на превозното средство на подходящ изпитвателен стенд или чрез движението му по писта за изпитване при контролирани условия.
 A.1.4.2. Последователността на изпитването трябва да докаже задействането на системата за блокиране в случай на липса на реагент и в случай на една от повредите, определени в точки 7., 8. или 9. от настоящото приложение.
 A.1.4.3. За целите на това доказване:
 а)
 органът по одобряването на типа трябва да избере, в допълнение към липсата на реагент, една от повредите, определени в раздели 7., 8. или 9. от настоящото приложение, която е използвана преди при доказване действието на системата за предупреждение;
 б)
 със съгласието на органа по одобряването на типа се допуска производителят да симулира постигането на определен брой работни часове;
 в)
 постигането на ограничаване на въртящия момент, изисквано за минимално блокиране, може да се докаже едновременно с общия процес на одобряване на работните показатели на двигателя, извършено в съответствие с настоящото правило. В този случай по време на доказване действието на системата за блокиране не се изисква отделно измерване на въртящия момент. Ограничаването на скоростта, изисквано за максимално блокиране, се доказва в съответствие с изискванията на точка 5. от настоящото приложение.
 A.1.4.4. Освен това производителят доказва работата на системата за блокиране съгласно посочените условия за повреди, определени в точки 7., 8. или 9. от настоящото приложение, които не са били избрани за използване в демонстрационните изпитвания, описани в точки A.1.4.1., A.1.4.2. и A.1.4.3. Тези допълнителни доказвания могат да се извършат чрез представяне на органа по одобряването на типа на технически случай, като за доказателство се използват алгоритми, функционални анализи и резултатите от предишни изпитвания.
 A.1.4.4.1.
 Тези допълнителни доказвания трябва, по-специално, да доказват по удовлетворителен за органа по одобряването на типа начин включването на правилен механизъм за ограничаване на въртящия момент в модула за електронно управление на двигателя.
 A.1.4.5. Демонстрационно изпитване на системата за минимално блокиране
 A.1.4.5.1.
 Това доказване на действието започва, когато системата за предупреждение или съответната система за „непрекъснато“ предупреждение е задействана в резултат на откриването на повреда, избрана от органа по одобряването на типа.
 A.1.4.5.2.
 Когато системата се проверява


text:
за нейната реакция в случай на липса на реагент в резервоара, двигателната система работи, докато наличността на реагент достигне стойност 2,5 % от номиналната пълна вместимост на резервоара или стойността, обявена от производителя в съответствие с точка 6.3.1. от настоящото приложение, при която е предвидено да сработи системата за минимално блокиране.
 A.1.4.5.2.1.
 Със съгласието на органа по одобряването на типа производителят може да симулира непрекъсната работа чрез извличане на реагент от резервоара, докато двигателят работи или е спрян.
 A.1.4.5.3.
 Когато системата се проверява за нейната реакция в случай на повреда, различна от липсата на реагент в резервоара, системата на двигателя работи съответния брой работни часове, указани в таблица 2 от допълнение 2, или, по избор на производителя, докато съответният брояч достигне стойността, при която се задейства системата за минимално блокиране.
 A.1.4.5.4.
 Счита се, че доказването на действието на системата за минимално блокиране е извършено, ако в края на всяко демонстрационно изпитване, проведено в съответствие с точки A.1.4.5.2. и A.1.4.5.3., производителят е доказал на органа по одобряването на типа, че модулът за електронно управление на двигателя е задействал ограничителя на въртящия момент.
 A.1.4.6. Демонстрационно изпитване на системата за максимално блокиране
 A.1.4.6.1.
 Това доказване на действието започва от състояние, при което системата за минимално блокиране е била задействана преди това, и може да бъде извършено като продължение на изпитванията, предприети за доказване действието на системата за минимално блокиране.
 A.1.4.6.2.
 Когато системата се проверява за нейната реакция в случай на липса на реагент в резервоара, системата на двигателя работи, докато резервоарът за реагент се изпразни (т.е. докато дозиращата система за реагент не може да извлича повече реагент от резервоара) или достигне ниво под 2,5 % от номиналната пълна вместимост на резервоара, обявено от производителя за ниво, при което се задейства системата за максимално блокиране.
 A.1.4.6.2.1.
 Със съгласието на органа по одобряването на типа производителят може да симулира непрекъсната работа чрез извличане на реагент от резервоара, докато двигателят работи или е спрян.
 A.1.4.6.3.
 Когато системата се проверява за своята реакция в случай на повреда, която не е липса на реагент в резервоара, системата на двигателя работи съответния брой работни часове, указани в таблица 2 от допълнение 2, или, по избор на производителя, докато съответният брояч достигне стойността, при която се задейства системата за максимално блокиране.
 A.1.4.6.4.
 Счита се, че доказването на действието на системата за максимално блокиране е извършено, ако в края на всяко демонстрационно изпитване, проведено в съответствие с точки A.1.4.6.2. и A.1.4.6.3., производителят е доказал на органа по одобряването на типа, че изискваният механизъм за ограничаване на скоростта на превозното средство е задействан.
 A.1.5. Доказване на ограничаването на скоростта на превозното средство след задействане на системата за максимално блокиране
 A.1.5.1. Доказването на ограничаването на скоростта на превозното средство след задействане на системата за максимално блокиране се извършва чрез представянето на органа по одобряването на типа на технически случай, като за доказателство се използват алгоритми, функционални анализи и резултатите от предишни изпитвания.
 A.1.5.1.1.
 Като алтернатива, по избор на производителя и след съгласието на органа по одобряването на типа доказването на ограничаването на скоростта


text:
на превозното средство може да се извърши на комплектовано превозно средство в съответствие с изискванията на точка A.1.5.4. чрез монтиране на превозното средство на подходящ изпитвателен стенд или чрез движението му по писта за изпитване при контролирани условия.
 A.1.5.2. Когато производителят подаде заявление за одобрение на двигател или семейство двигатели като отделен технически възел, производителят предоставя на органа по одобряването на типа доказателства, че комплектът документи относно монтирането съответства на разпоредбите на точка 2.2.4 от настоящото приложение относно мерките, които гарантират, че превозното средство при използване в зависимост от случая на пътя или на друго място съответства на изискванията на настоящото приложение по отношение на максималното блокиране.
 A.1.5.3. Когато органът по одобряването на типа не е удовлетворен от доказателствата за правилната работа на системата за максимално блокиране, предоставени от производителя, органът по одобряването на типа може да поиска доказване с единично представително превозно средство, за да потвърди правилната работа на системата. Доказването с превозно средство се извършва в съответствие с изискванията на точка A.1.5.4.
 A.1.5.4. Допълнително доказване за потвърждаване на ефекта от задействане на системата за максимално блокиране върху превозно средство
 A.1.5.4.1.
 Това доказване се извършва по искане на органа по одобряването на типа, когато последният не е удовлетворен от доказателствата за правилната работа на системата за максимално блокиране, предоставени от производителя. Това доказване се извършва при първа възможност със съгласието на органа по одобряването на типа.
 A.1.5.4.2.
 Една от повредите, определени в точки 6. — 9., се избира от производителя и се въвежда или симулира в системата на двигателя, както е съгласувано между производителя и органа по одобряването на типа.
 A.1.5.4.3.
 Системата за блокиране се привежда от производителя в състояние, в което системата за минимално блокиране е задействана, а системата за максимално блокиране все още не е задействана.
 A.1.5.4.4.
 Превозното средство работи, докато броячът, свързан с избраната повреда, достигне съответния брой работни часове, указани в таблица 2 от допълнение 2, или, по целесъобразност, докато резервоарът за реагент се изпразни или достигне ниво под 2,5 % от номиналната пълна вместимост на резервоара, избрано от производителя за ниво, при което се задейства системата за максимално блокиране.
 A.1.5.4.5.
 Ако производителят е избрал подхода „изключване след повторно пускане“, посочен в точка 5.4.1. от настоящото приложение, превозното средство работи до края на текущата работна последователност, която трябва да включва доказателство, че превозното средство е в състояние да надвиши 20 km/h. След повторно пускане скоростта на превозното средство трябва да бъде ограничена до не повече от 20 km/h.
 A.1.5.4.6.
 Ако производителят е избрал подхода „изключване след зареждане с гориво“, посочен в точка 5.4.2, от настоящото приложение, превозното средство работи до изминаването на кратко разстояние, избрано от производителя, след като е приведено в състояние, в което има достатъчно свободна вместимост в резервоара, което позволява да бъде заредено с количеството гориво, определено в точка 5.4.2. от настоящото приложение. Работата на превозното средство преди зареждането трябва да включва доказателство, че превозното средство е в състояние да надвиши 20 km/h. След зареждане с количеството гориво, определено в точка 5.4.2, от настоящото приложение, скоростта на превозното средство трябва да бъде


text:
ограничена до не повече от 20 km/h.
 A.1.5.4.7.
 Ако производителят е избрал подхода „изключване след паркиране“, посочен в точка 5.4.3. от настоящото приложение, превозното средство се спира, след като е работило до изминаването на кратко разстояние, избрано от производителя, което е достатъчно за доказване, че превозното средство е в състояние да надвиши 20 km/h. След като превозното средство е неподвижно повече от един час, скоростта на превозното средство трябва да бъде ограничена до не повече от 20 km/h.
 Допълнение 2
 Описание на механизмите на задействане и изключване на предупреждението на водача и на блокирането
 A.2.1. В допълнение към изискванията, посочени в настоящото приложение, относно механизмите на задействане и изключване на предупреждението на водача и на блокирането, в настоящото допълнение се определят техническите изисквания за прилагането на посочените механизми на задействане и изключване в съответствие с разпоредбите относно СБД в приложение 9Б.
 Всички определения, използвани в приложение 9Б, са приложими към настоящото допълнение.
 A.2.2. Механизми на задействане и изключване на системата за предупреждение на водача
 A.2.2.1. Системата за предупреждение на водача се задейства, когато диагностичният код за повреда (ДКП), свързан с неизправност, която е условие за неговото задействане, има статуса, определен в таблица 1
 Таблица 1
 Задействане на системата за предупреждение на водача
 Тип повреда
 Статус на ДКП за задействане на системата за предупреждение
 недобро качество на реагента;
 потвърден и действащ
 нисък разход на реагент;
 потенциален (ако се открие след 10 часа), потенциален или потвърден и действащ в останалите случаи;
 липса на дозиране;
 потвърден и действащ;
 блокиран клапан за рециркулация на отработилите газове;
 потвърден и действащ;
 неизправност на системата за следене;
 потвърден и действащ.
 A.2.2.1.1. Ако броячът, свързан със съответната повреда, не е в нулево положение и следователно указва, че уредът за следене е открил ситуация, при която неизправност може да се е появила за втори или последващ път, системата за предупреждение на водача се задейства, когато ДКП е със статус „потенциален“.
 A.2.2.2. Системата за предупреждение на водача се изключва, когато системата за диагностика заключи, че неизправността, свързана със съответното предупреждение, не е вече налице, или когато информацията, включително ДКП, свързани с повредите, обосноваващи нейното задействане, е изтрита от четящо устройство.
 A.2.2.2.1. Изтриване на информация за повреда посредством четящо устройство
 A.2.2.2.1.1.
 Изтриването на информация, включително ДКП, свързани с повредите, обосноваващи задействане на сигнал за предупреждение на водача, и на свързаните с тях данни, посредством четящо устройство, се извършва в съответствие с приложение 9Б.
 A.2.2.2.1.2.
 Изтриването на информация за повреда е възможно само при условията на „загасен двигател“.
 A.2.2.2.1.3.
 Когато се изтрива информация, включително ДКП, всеки брояч, свързан с тези повреди и посочен в настоящото приложение като брояч, който не трябва да бъде изтрит, не се изтрива.
 A.2.3. Механизъм на задействане и изключване на системата за блокиране
 A.2.3.1. Системата за блокиране се задейства, когато системата за предупреждение е в действие и броячът, отчитащ съответния тип неизправност, обосноваваща задействането на системата, достигне стойността, посочена в таблица 2.
 A.2.3.2. Системата за блокиране се изключва, когато системата вече не открива неизправност, обосноваваща нейното задействане, или ако информацията, ДКП, свързани с повредите, обосноваващи задействането на системата,


text:
са изтрити от четящо устройство или уред за поддръжка.
 A.2.3.3. Системите за предупреждение на водача и за блокиране незабавно се задействат и изключват по целесъобразност в съответствие с разпоредбите на точка 6. от настоящото приложение след оценка на количеството реагент в резервоара за реагент. В този случай механизмите на задействане и изключване не трябва да зависят от статуса на свързан с тях ДКП.
 A.2.4. Механизъм на брояча
 A.2.4.1. Общи положения
 A.2.4.1.1. За да съответства на изискванията на настоящото приложение, системата съдържа най-малко 5 брояча за отчитане на броя на часовете, през които двигателят е работил, докато системата е открила някое от следните положения:
 a)
 несъответстващо качество на реагента;
 б)
 прекъсване на дозирането на реагент;
 в)
 прекъсване на дозирането на реагент;
 г)
 блокиран клапан за рециркулация на отработилите газове;
 д)
 повреда на системата за следене, определена в точка 9.1., буква б) от настоящото приложение.
 A.2.4.1.2. Всеки от тези броячи брои до максималната стойност, предоставяна от двубайтов брояч със стъпка от един час и поддържа тази стойност, освен ако не са изпълнени условията, които допускат броячът да бъде върнат в нулево положение.
 A.2.4.1.3. Производителят може да използва система за следене с един или няколко брояча.
 Един брояч може да събира броя на часовете на две или повече различни неизправности, отчитани от този тип брояч.
 A.2.4.1.3.1.
 Когато производителят реши да използва система за следене с няколко брояча, системата трябва да може да определя специфичен брояч на системата за следене на всяка неизправност, която е отчитана в съответствие с настоящото приложение от този тип брояч.
 A.2.4.2. Принцип на механизмите на брояча
 A.2.4.2.1. Всеки от броячите работи, както следва:
 A.2.4.2.1.1.
 Ако започва от нулево положение, броячът започва да брои веднага след като неизправност, отчитана от този брояч, е открита и след като съответният диагностичен код за повреда (ДКП) е със статус, описан в таблица 1.
 A.2.4.2.1.2.
 Броячът спира и запазва текущата си стойност, ако настъпи единично следено събитие и неизправността, която първоначално е задействала брояча, вече не се открива или ако повредата е заличена от четящо устройство или уред за поддръжка.
 A.2.4.2.1.2.1.
 Ако броячът спре да брои, когато системата за максимално блокиране е в действие, той остава блокиран на стойността, определена в таблица 2.
 A.2.4.2.1.2.2.
 В случай на система за следене с един брояч, броячът продължава да брои, ако неизправност, отчитана от този брояч, е открита и съответният диагностичен код за повреда (ДКП) е със статус „потвърден и действащ“. Броячът спира и запазва стойността, определена съответно в точка A.2.4.2.1.2. или A.2.4.2.1.2.1., ако не е открита неизправност, която може да обоснове задействането на брояча, или ако всички повреди, свързани с този брояч, са изтрити от четящо устройство или уред за поддръжка.
 Таблица 2
 Броячи и блокиране
 Статус на ДКП за първо задействане на брояча
 Стойност на брояча за минимално блокиране
 Стойност на брояча за максимално блокиране
 Блокирана стойност, запазвана от брояча през периода непосредствено след максимално блокиране
 Брояч за качеството на реагента
 потвърдена и действаща
 10 часа
 20 часа
 18 часа
 Брояч за разхода на реагента
 потенциална или потвърдена и действаща
 (вж. таблица 1)
 10 часа


text:
20 часа
 18 часа
 Брояч за дозирането
 потвърдена и действаща
 10 часа
 20 часа
 18 часа
 Брояч на клапана за рециркулация на отработилите газове
 потвърдена и действаща
 36 часа
 100 часа
 95 часа
 Броячи на системата за следене
 потвърдена и действаща
 36 часа
 100 часа
 95 часа
 A.2.4.2.1.3.
 След като е блокиран, броячът се връща в нулево положение, когато уредите за следене, свързани с този брояч, са работили поне веднъж до приключване на цикъла си на следене, без да открият неизправност, или не е открита неизправност, отчитана от този брояч, по време на 36 часа работа на двигателя от последното спиране на брояча (вж. фиг. 1).
 A.2.4.2.1.4.
 Броячът продължава да брои от точката, в която е запазил съответната стойност, ако неизправност, отчитана от този брояч, е открита по време на период, в който броячът е блокиран (вж. фиг. 1).
 Фигура 1
 Повторно задействане и връщане в нулево положение на брояч след период, в който стойността му е блокирана
 A.2.5. Онагледяване на механизмите на задействане и изключване на брояча
 A.2.5.1. В настоящата точка са онагледени механизмите за задействане и изключване на брояча в някои типични случаи. Фигурите и описанията, дадени в точки A.2.4.2., A.2.4.3. и A.2.4.4., служат само за целите на онагледяването в настоящото приложение и не трябва да бъдат посочвани като примери за изискванията на настоящото правило или като окончателно обяснение на съответните процеси. С цел опростяване, например, фактът, че системата за предупреждение също е в действие, когато системата за блокиране действа, не е споменат в дадените за илюстрация примери.
 A.2.5.2. На фиг. 2 е онагледено действието на механизмите на задействане и изключване на брояча при следене на наличността на реагент в пет случая:
 a)
 случай на използване 1: въпреки предупреждението, водачът продължава да управлява превозното средство до блокиране на работата на превозното средство;
 б)
 случай на ремонт 1 („достатъчно“ зареждане): водачът зарежда резервоара за реагент, така че се достига ниво над граничната стойност 10 %. Предупреждението и блокирането са изключени;
 в)
 случаи на ремонт 2 и 3 („недостатъчно“ зареждане): системата за предупреждение е задействана. Степента на предупреждение зависи от количеството наличен реагент;
 г)
 случай на ремонт 4 („твърде недостатъчно“ зареждане): минималното блокиране се задейства незабавно.
 Фигура 2
 Наличност на реагент
 A.2.5.3. На фиг. 3 са онагледени три случая с урея с лошо качество:
 a)
 случай на използване 1: въпреки предупреждението, водачът продължава да управлява превозното средство до блокиране на работата на превозното средство;
 б)
 случай на ремонт 1 („лош“ или „несъвестен“ ремонт): след блокиране на превозното средство водачът променя качеството на реагента, но скоро след това го заменя отново с реагент с недобро качество; Системата за блокиране веднага се задейства отново и работата на превозното средство се блокира след 2 работни часа на двигателя;
 в)
 случай на ремонт 2 („добър“ ремонт): след блокиране на превозното средство водачът коригира качеството на реагента. След известно време обаче той зарежда отново с реагент с недобро качество. Процесите на предупреждение, блокиране и броене започват отново от нулево положение.
 Фигура 3
 Пълнене с реагент с недобро качество
 A.2.5.4. На фиг. 4 са онагледени три


text:
случая на повреда на дозиращата система за урея. На фигурата е онагледен също процесът, който се прилага в случай на повредите при следене, описани в точка 9. от настоящото приложение.
 a)
 случай на използване 1: въпреки предупреждението, водачът продължава да управлява превозното средство до блокиране на работата на превозното средство;
 б)
 случай на ремонт 1 („добър“ ремонт): след блокиране на превозното средство водачът ремонтира дозиращата система. След известно време обаче дозиращата система се поврежда отново. Процесите на предупреждение, блокиране и броене започват отново от нулево положение;
 в)
 случай на ремонт 2 („лош“ ремонт): през периода на минимално блокиране (ограничаване на въртящия момент) водачът ремонтира дозиращата система. Скоро след това обаче дозиращата система се поврежда отново. Системата за блокиране незабавно се задейства отново и броячът започва да брои отново от стойността, която е имал към момента на ремонта.
 Фигура 4
 Повреда на дозиращата система за реагент
 Допълнение 3
 Схема на ограничаване на въртящия момент чрез минимално блокиране
 На диаграмата са онагледени разпоредбите на точка 5.3. от настоящото приложение за ограничаване на въртящия момент.
 Допълнение 4
 Доказване на правилното монтиране на превозно средство в случай на двигатели, получили одобрение на типа като отделен технически възел
 Настоящото допълнение се прилага, когато производителят подаде заявление за одобрение на типа на превозно средство с двигател, одобрен по отношение на емисиите в съответствие с настоящото правило.
 В този случай и в допълнение към изискванията относно монтирането в точка 6. от настоящото правило се изисква доказване на правилното монтиране. Това доказване се извършва чрез представянето на органа по одобряването на типа на технически случай, като за доказателство се използват инженерни чертежи, функционални анализи и резултатите от предишни изпитвания.
 Когато е целесъобразно и по избор на производителя, представените доказателства могат да включват монтирането на системи или компоненти на действителни или симулирани превозни средства, при условие че производителят може да представи доказателство, че представеният монтаж правилно представя стандарта, който ще бъде постигнат в производството.
 Доказването трябва да се отнася до съответствието на следните елементи с изискванията на настоящото приложение:
 a)
 монтаж на превозното средство, що се отнася до съвместимостта със системата на двигателя (хардуер, софтуер и комуникация);
 б)
 системите за предупреждение и за блокиране (напр. пиктограми, схеми на задействане и др.);
 в)
 резервоарът за реагент и елементите (напр. датчици), монтирани на превозното средство с цел съответствие с настоящото приложение.
 Може да се проверят правилното задействане на системите за предупреждение и блокиране, системите за съхраняване на информацията и системите на бордовата и извънбордовата комуникация. Нито една проверка на тези системи не трябва да налага демонтиране на системата или компоненти на двигателя, нито да усложнява ненужно изпитванията, като изисква процеси като смяна на качеството на уреята или работа на превозното средство или двигателя през дълги периоди от време. С цел да се улесни производителят на превозното средство, като проверки на тези системи се избират, ако е възможно, прекъсване на електричеството и симулация на броячи с голям брой работни часове.
 Допълнение 5
 Достъп до „информация за контрола на NOx“
 A.5.1. В настоящото допълнение са описани спецификациите, които позволяват достъп до информацията, необходима


text:
за проверка на статуса на превозното средство по отношение на правилната работа на системата за контрол на NOx („информация за контрола на NOx“).
 A.5.2. Методи на достъп
 A.5.2.1.
 „Информацията за контрола на NOx“ се осигурява само в съответствие със стандарта или стандартите, използвани във връзка с получаването на информация за системата на двигателя от СБД.
 A.5.2.2.
 Достъпът до „информацията за контрола на NOx“ не трябва да зависи от код за достъп или друго устройство или метод, който може да бъде получен единствено от производителя или неговите доставчици. Тълкуването на тази информация не трябва да изисква специална или уникална декодираща информация за декодиране, освен ако посочената информация за декодиране не е общодостъпна.
 A.5.2.3.
 Трябва да бъде възможно извличането на цялата информация за контрола на NOx от системата, като се използва методът за достъп, използван за получаване на информация от СБД в съответствие с приложение 9А.
 A.5.2.4.
 Трябва да бъде възможно извличането на цялата информация за контрола на NOx от системата, като се използва методът за достъп, използван за получаване на информация от СБД в съответствие с приложение 9А.
 A.5.2.5.
 „Информацията за контрола на NOx“ се предоставя чрез достъп „само за четене“ (т.е. не трябва да бъде възможно данните да се изчистват, инициализират, изтриват или променят).
 A.5.3. Съдържание на информацията
 A.5.3.1.
 „Информацията за контрола на NOx“ съдържа най-малко следната информация:
 a)
 VIN (идентификационен номер на превозното средство);
 б)
 статусът на системата за предупреждение (действаща; изключена);
 в)
 статусът на системата за минимално блокиране (действаща; задействана; изключена);
 г)
 статусът на системата за максимално блокиране (действаща; задействана; изключена);
 д)
 броят на циклите на загряване и на работните часове на двигателя, след като записаната „информация за контрола на NOx“ е била за последно изчистена поради обслужване или ремонт;
 е)
 типовете броячи, за които се отнася настоящото приложение (за качество на реагента, разход на реагент, дозираща система, клапан за рециркулация на отработилите газове, система на следене), и броят работни часове на двигателя, указан на всеки от тези броячи; в случай на използване на няколко брояча, стойността, която се взема предвид за целите на „информацията за контрола на NOx“, е стойността на всеки от броячите, свързани с разглежданата повреда, които имат най-висока стойност;
 ж)
 ДКП, свързани с неизправностите, за които се отнася настоящото приложение, и техния статус („потенциален“, „потвърден и действащ“ и т.н.).
 Допълнение 6
 Доказване на минимална допустима концентрация на реагент CDmin
 A.6.1.
 Производителят доказва правилната стойност на CDmin по време на одобряването на типа, като проведе частта от WHTC изпитвателен цикъл на загрял двигател, в съответствие с разпоредбите на приложение 4, като използва реагент с концентрация CDmin.
 A.6.2.
 Изпитването се предхожда от съответен подготвителен цикъл, който позволява система за контрол на NOx със затворен контур да се адаптира към качеството на реагент с концентрация CDmin.
 A.6.3.
 Емисиите на замърсители, получени при това изпитване, трябва да бъдат по-ниски от граничните стойности на емисиите, определени в точки 7.1.1. и 7.1.1.1. от настоящото приложение.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 12
 ЕМИСИИ НА CO2 И РАЗХОД НА ГОРИВО
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 1.1. В настоящото приложение се определят предписанията и процедурите на изпитване за докладване на


text:
емисиите на CO2 и разхода на гориво.
 2. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
 2.1. Емисиите на CO2 и разходът на гориво се определят по време на WHTC и WHSC изпитвателни цикли в съответствие с точки 7.2. —7.8. от приложение 4.
 2.2. Резултатите от изпитването се докладват като усреднени стойности за цикъл на специфичните емисии, получени при изпитване на стенд, и се изразяват в мерната единица g/kWh.
 3. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ЕМИСИИТЕ НА CO2
 3.1. Измерване в неразредени отработили газове
 Настоящата точка се прилага, ако CO2 се измерва в неразредени отработили газове.
 3.1.1. Измерване
 CO2 в неразредените отработили газове, изпускани от двигателя, предоставен за изпитване, се измерва с недисперсен инфрачервен анализатор (NDIR) в съответствие с точка 9.3.2.3. и допълнение 2 към приложение 4.
 Системата за измерване трябва да отговаря на изискванията за линейност от точка 9.2. и таблица 7 в приложение 4.
 Системата за измерване трябва да отговаря на изискванията на точки 9.3.1., 9.3.4. и 9.3.5. от приложение 4.
 3.1.2. Оценка на данните
 Съответните данни се записват и съхраняват в съответствие с точка 7.6.6. от приложение 4. Графиките на записаните концентрации и графиката на масовия поток на отработилите газове се синхронизират с времето на преобразуване, определено в точка 3.1.30. от приложение 4.
 3.1.3. Изчисляване на усреднените емисии за цикъл
 Ако са измерени на суха база, корекционният коефициент за преминаване от сухо към влажно състояние в съответствие с точка 8.1. от приложение 4 се прилага към стойностите на моментната концентрация, преди да се правят допълнителни изчисления.
 Масата на CO2 (g/изпитване) се определя, като се изчислят моментните масови емисии от неразредената концентрация на CO2 и от масовия поток на отработилите газове, които се синхронизират по отношение на времето на преобразуване, както е определено в съответствие с точка 8.4.2.2. от приложение 4, като се интегрират моментните стойности от цикъла и интегрираните стойности се умножат със стойностите u за CO2 от таблица 5 в приложение 4.
 Прилага се следната формула:
 (в g/изпитване)
 където:
 u
 CO2
 е съотношението между плътността на CO2 и плътността на отработилите газове;
 c
 CO2,i
 е моментната концентрация на CO2 в отработилите газове, ppm;
 q
 mew,i
 е моментният масов дебит на отработилите газове, kg/s;
 f
 е честотата на вземане на проби, Hz;
 n
 е броят на измерванията.
 Като вариант, масата на CO2 може да бъде изчислена в съответствие с точка 8.4.2.4. от приложение 4, като се използва моларна маса на CO2 (M
 CO2
 ), равна на 44,01 g/mol.
 3.2. Измерване в разредени отработили газове
 Настоящата точка се прилага, ако CO2 се измерва в разредени отработили газове.
 3.2.1. Измерване
 CO2 в разредените отработили газове, изпускани от двигателя, предоставен за изпитване, се измерва с недисперсен инфрачервен анализатор (NDIR) в съответствие с точка 9.3.2.3. и допълнение 2 към приложение 4. Разреждането на отработилите газове се прави с филтриран околен въздух, изкуствен въздух или азот. Дебитът на системата за разреждане на целия поток трябва да бъде достатъчно голям, за да елиминира кондензацията на вода в системите за разреждане и вземане на проби.
 Системата за измерване трябва да отговаря на изискванията за линейност от точка 9.2. и таблица 7 в приложение


text:
4.
 Системата за измерване трябва да отговаря на изискванията на точки 9.3.1., 9.3.4. и 9.3.5. от приложение 4.
 3.2.2. Оценка на данните
 Съответните данни се записват и съхраняват в съответствие с точка 7.6.6. от приложение 4.
 3.2.3. Изчисляване на усреднените емисии за цикъл
 Концентрацията, измерена на суха база, се преобразува към влажна база, съгласно точка 8.1. от приложение 4.
 При системите с постоянен масов дебит (с топлообменник), масата на CO2 (g/изпитване) се определя по следната формула:
 (в g/изпитване)
 където:
 c
 CO2
 е средната фонова коригирана концентрация на CO2, ppm;
 0,001519
 е съотношението между плътността на CO2 и плътността на въздуха (коефициент u);
 m
 ed
 е общата маса разредени отработили газове за цикъла, kg.
 При системи с компенсиране на потока (без топлообменник) масата на CO2 (g/изпитване) се определя, като се изчислят моментните масови емисии и се интегрират моментните стойности за цикъла. Също така фоновата корекция се прилага директно към стойностите на моментната концентрация. Прилага се следната формула:
 където:
 cCO2,e
 е концентрацията на CO2, измерена в разредените отработили газове, ppm;
 c
 CO2,d
 е концентрацията на CO2, измерена във въздуха за разреждане, ppm;
 0,001519
 е съотношението между плътността на CO2 и плътността на въздуха (коефициент u);
 m
 ed,i
 е моментната маса на разредените отработили газове, kg;
 m
 ed
 е общата маса на разредените отработили газове за цикъл, kg;
 D
 е коефициентът на разреждане.
 Като вариант коефициентът u може да бъде изчислен по формула (57) в точка 8.5.2.3.1. от приложение 4, като се използва моларна маса на CO2 (M
 CO2
 ), равна на 44,01 g/mol.
 Фоновата корекция за CO2 се прилага в съответствие с точка 8.5.2.3.2. от приложение 4.
 3.3. Изчисляване на специфичните емисии, получени при изпитване на стенд
 Работата в цикъла, необходима за изчисляване на специфичните емисии на CO2, получени при изпитване на стенд, се определя в съответствие с точка 7.8.6. от приложение 4.
 3.3.1. WHTC
 Специфичните емисии на e
 CO2
 (g/kWh), получени при изпитване на стенд, се изчисляват, както следва:
 където:
 m
 CO2, cold
 е масовите емисии на CO2 при изпитване на пускане на студен двигател, в g/изпитване;
 m
 CO2, hot
 е масовите емисии на CO2 при изпитване на пускане на загрял двигател, в g/изпитване;
 W
 act, cold
 е действителната работа в цикъла на изпитване на пускане на студен двигател, kWh;
 W
 act, hot
 е действителната работа в цикъла на изпитване на пускане на загрял двигател, kWh.
 3.3.2. WHSC
 Специфичните емисии на e
 CO2
 (g/kWh), получени при изпитване на стенд, се изчисляват, както следва:
 където:
 m
 CO2
 е масовите емисии на CO2, в g/изпитване;
 W
 act
 е действителната работа в цикъла, kWh.
 4. ОПРЕДЕЛЯНЕ НА РАЗХОДА НА ГОРИВО
 4.1. Измерване
 Измерването на моментния дебит на горивото се извършва чрез системи, които за предпочитане измерват масата директно, като следните:
 a)
 датчик за масов дебит;
 б)
 система за претегляне на горивото;
 в)
 Кориолисов разходомер.
 Системата за измерване на дебита на горивото трябва да има:
 a)
 грешка, която не надвишава ± 2 от показанието или ± 0,3 % от пълната скала, в зависимост от това кое от двете е по-точно;
 б)
 точност ± 1 %


text:
от пълната скала или по-голяма;
 в)
 време на нарастване, което не надвишава 5 s.
 Системата за измерване на дебита на горивото трябва да отговаря на изискванията за линейност от точка 9.2. и таблица 7 в приложение 4.
 Вземат се предпазни мерки за избягване на грешки при измерването. Тези предпазни мерки трябва да включват най-малко следното:
 a)
 внимателен монтаж на устройството съгласно препоръките на производителя на уреда и добрата инженерна практика;
 б)
 регулиране на потока, необходимо, за да се предотвратят спътни струи, вихри, циркулиращи потоци или пулсации на потока, които влияят върху прецизността или точността на системата на дебита на горивото;
 в)
 отчитане на всяко гориво, което обхожда двигателя или се връща от двигателя в резервоара за гориво.
 4.2. Оценка на данните
 Съответните данни се записват и съхраняват в съответствие с точка 7.6.6. от приложение 4.
 4.3. Изчисляване на усреднения разход на гориво за цикъл
 Масата на горивото (g/изпитване) се определя от сумата на моментните стойности по време на цикъла, както следва:
 където:
 q
 mf,i
 е моментният дебит на горивото, kg/s;
 f
 е честотата на вземане на проби, Hz;
 n
 е броят на измерванията.
 4.4. Изчисляване на специфичния разход на гориво, получен при изпитване на стенд
 Работата за цикъла, необходима за изчисляване на специфичния разход на гориво, получен при изпитване на стенд, се определя в съответствие с точка 7.8.6. от приложение 4.
 4.4.1. WHTC
 Специфичният разход на гориво e
 f (g/kWh), получен при изпитване на стенд, се изчислява, както следва:
 където:
 q
 mf, cold
 е масата на горивото при изпитване на пускане на студен двигател, в g/изпитване;
 q
 mf, hot
 е масата на горивото при изпитване на пускане на загрял двигател, в g/изпитване;
 W
 act, cold
 е действителната работа в цикъла на изпитване на пускане на студен двигател, kWh;
 W
 act, hot
 е действителната работа в цикъла на изпитване на пускане на загрял двигател, kWh.
 4.4.2. WHSC
 Специфичният разход на гориво e
 f (g/kWh), получен при изпитване на стенд, се изчислява, както следва:
 където:
 q
 mf
 е масата на горивото, в g/изпитване;
 W
 act
 е действителната работа в цикъла, kWh.
 Допълнение 1
 Разпоредби относно емисиите на CO2 и разхода на гориво за разширение на одобрение на тип превозно средство, одобрен съгласно настоящото правило, с базова маса над 2 380 kg, но непревишаваща 2 610 kg
 A.1.1. Въведение
 A.1.1.1.
 В настоящото допълнение се определят разпоредбите и процедурите на изпитване за докладване на емисиите на CO2 и разхода на гориво за разширение на одобрение на тип превозно средство, одобрен съгласно настоящото правило, за превозно средство с базова маса над 2 380 kg, но непревишаваща 2 610 kg.
 A.1.2. Общи изисквания
 A.1.2.1.
 За да получи разширение на одобрение на тип превозно средство по отношение на неговия тип двигател, одобрен съгласно настоящото правило, за превозно средство с базова маса над 2 380 kg, но непревишаваща 2 610kg, производителят трябва да спазва изискванията на Правило No 101, като са в сила посочените по-долу изключения.
 A.1.2.1.2.
 Точка 5.2.4. от Правило No 101 се разбира, както следва:
 (1)
 плътност: измерена за горивото за изпитването съгласно ISO 3675 или


text:
по еквивалентен метод. При бензин, дизелово гориво, етанол (E85) и етанол за едногоривни двигатели със самовъзпламеняване чрез сгъстяване (ED95) се използва плътността, измерена при 288 K (15°C); при ВНГ и природен газ/биометан се използва еталонна плътност, както следва:
 0,538 kg/l за ВНГ;
 0,654 kg/m3 за ПГ;
 (2)
 съотношение водород/въглерод/кислород: използват се фиксирани стойности, както следва:
 C1H1,93O0,032 за бензин (E10);
 C1H1,86O0,006 за дизелово гориво (B7);
 C1H2,525 за ВНГ (втечнен нефтен газ),
 CH4 за ПГ (природен газ) и биометан,
 C1H2,74O0,385 за етанол (E85),
 C1H2,92O0,46 за етанол за едногоривни двигатели със самовъзпламеняване чрез сгъстяване (ED95).
 A.1.2.1.3.
 Точка 1.4.3. от приложение 6 към Правило No 101 се разбира, както следва:
 „1.4.3.
 Разходът на гориво, изразен в литри на 100 km (за бензин, ВНГ, етанол (E85 и ED95) и дизелово гориво) или в m3 на 100 km (за ПГ/биометан) се изчислява по следните формули:
 a)
 за превозни средства с двигател с принудително запалване, използващ като гориво бензин (E10):
 б)
 за превозни средства с двигател с принудително запалване, работещ с втечнен нефтен газ:
 Ако съставът на горивото, използвано за изпитването, се различава от състава, който е предвиден за изчисляването на нормирания разход, по искане на производителя може да се използва коригиращ коефициент cf, както следва:
 Корекционният коефициент cf, който може да се приложи, се определя, както следва:
 където:
 nactual е действителното съотношение Н/С на използваното гориво;
 в)
 за превозни средства с двигател с принудително запалване, работещ с природен газ/биометан:
 г)
 за превозни средства с двигател с принудително запалване, работещ с етанол (Е85):
 д)
 за превозни средства с двигател със самовъзпламеняване чрез сгъстяване, използващ като гориво дизелово гориво (B7):
 е)
 за превозни средства с едногоривен двигател със самовъзпламеняване чрез сгъстяване, използващ като гориво етанол (ED95):
 В тези формули:
 FC
 е разходът на гориво в литри на 100 km (за бензин, етанол, ВНГ, дизелово гориво или биодизел) или в m3 на 100 km (за природен газ);
 HC
 са измерените емисии на въглеводороди в g/km;
 CO
 са измерените емисии на въглероден оксид в g/km;
 CO2
 са измерените емисии на въглероден диоксид в g/km;
 D
 е плътността на горивото за изпитване.
 В случай на газообразни горива това е плътността при 288 K (15°C).“
 ПРИЛОЖЕНИЕ 13
 ОДОБРЕНИЕ НА ТИПА НА РЕЗЕРВНИ УСТРОЙСТВА ЗА КОНТРОЛ НА ЗАМЪРСЯВАНЕТО КАТО ОТДЕЛЕН ТЕХНИЧЕСКИ ВЪЗЕЛ
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 1.1. В настоящото приложение се съдържат допълнителни изисквания за одобрението на типа на резервните устройства за контрол на замърсяването като отделен технически възел.
 1.2. Определение
 1.2.1. „Тип устройство за контрол на замърсяването“ означава каталитични преобразуватели и филтри за прахови частици, които не се различават в никой от следните основни аспекти:
 a)
 брой на субстратите, структура и материали;
 б)
 тип действие на всеки субстрат;
 в)
 обем, съотношение между напречното сечение и дължината на субстрата;
 г)
 използвани каталитични материали;
 д)
 съотношение между каталитичните материали;
 е)
 гъстота на клетките;
 ж)
 размери и форма;
 з)
 термична защита.
 2. ОБЩИ ИЗИСКВАНИЯ
 2.1. Маркировка
 2.1.1 На всяко резервно устройство за контрол на замърсяването са нанесени най-малко следните обозначения:
 a)
 наименованието на производителя или търговската марка;
 б)
 марка и идентификационен номер на резервното устройство за контрол


text:
на замърсяването, както са записани в информационния документ, издаден в съответствие с образеца, предвиден в допълнение 1 към настоящото приложение.
 2.1.2. На всяко оригинално резервно устройство за контрол на замърсяването са нанесени най-малко следните обозначения:
 a)
 наименованието или търговската марка на производителя на превозното средство или на двигателя;
 б)
 марка и идентификационен номер на оригиналното резервно устройство за контрол на замърсяването, както са записани в информацията, посочена в точка 2.3.
 2.2. Документация
 2.2.1. Всяко резервно устройство за контрол на замърсяването е придружавано от следната информация:
 a)
 наименованието на производителя или търговската марка;
 б)
 марка и идентификационен номер на резервното устройство за контрол на замърсяването, както са записани в информационния документ, издаден в съответствие с образеца, предвиден в допълнение 1 към настоящото приложение;
 в)
 превозни средства или двигатели (включително годината на производство), за които е одобрено резервното устройство за контрол на замърсяването, както и, когато е приложимо, маркировка, указваща дали резервното устройство за контрол на замърсяването може да бъде монтирано на превозно средство, оборудвано със система за бордова диагностика (СБД);
 г)
 указания за монтаж.
 Информацията, посочена в настоящата точка, трябва да е включена в продуктовия каталог, предоставен на разположение в точките на продажба от производителя на резервните устройства за контрол на замърсяването.
 2.2.2. Всяко оригинално резервно устройство за контрол на замърсяването е придружавано от следната информация:
 a)
 наименованието или търговската марка на производителя на превозното средство или на двигателя;
 б)
 марката и идентификационния номер на оригиналното резервно устройство за контрол на замърсяването, както са отбелязани в информацията, посочена в точка 2.3;
 в)
 превозните средства или двигателите, за които оригиналното резервно устройство за контрол на замърсяването е от тип, обхванат в точка 3.2.12.2.1. от част 1 на приложение 1, включително, когато е приложимо, маркировка, указваща дали оригиналното резервно устройство за контрол на замърсяването може да се монтира на превозно средство, оборудвано със система за бордова диагностика (СБД);
 г)
 указания за монтаж.
 Информацията, посочена в настоящата точка, трябва да е включена в продуктовия каталог, предоставен на разположение в точките на продажба от производителя на превозното средство или двигателя.
 2.3. В случай на оригинално резервно устройство за контрол на замърсяването производителят на превозното средство или двигателя предоставя на органа по одобряването на типа в електронен формат необходимата информация, която дава връзката между номерата на съответните части и документацията за одобрение на типа.
 Тази информация включва следното:
 a)
 марка (марки) и тип (типове) на превозното средство или двигателя;
 б)
 марка (марки) и тип (типове) на оригиналното резервно устройство за контрол на замърсяването;
 в)
 номер (номера) на оригиналното резервно устройство за контрол на замърсяването;
 г)
 номер на одобрението на типа на съответния(те) тип(ове) превозно средство или двигател.
 3. МАРКИРОВКА ЗА ОДОБРЕНИЕ НА ТИПА НА ОТДЕЛЕН ТЕХНИЧЕСКИ ВЪЗЕЛ
 3.1. На всяко резервно устройство за контрол на замърсяването, което отговаря на одобрения съгласно настоящото правило тип като отделен технически възел, е нанесена маркировка за одобрение на типа.
 3.2. Маркировката за одобрение на типа, посочена в точка 3.1., се състои от:
 3.2.1.
 оградена с окръжност буква „E“, следвана от отличителния номер на държавата, издала одобрението на типа (вж. точка