text:
параграф 1 от настоящия член включат следната информация:
 а)
 запитващ орган, който отправя искането;
 б)
 мярката, чието прилагане се иска;
 в)
 предмета и мотивите на искането;
 г)
 засегнатите закони, правила и други правни инструменти;
 д)
 данни, по възможност най-точни и подробни, за физическите и юридически лица, които са обект на разследванията;
 е)
 обобщение на необходимите факти, с изключение на случаите, предвидени в член 5.
 3. Исканията се подават на официалния език на запитания орган или на език, приемлив за този орган.
 4. Когато дадено искане не отговаря на изискванията за форма, може да се поиска то да се поправи или допълни; могат да се предприемат обаче обезпечителни мерки.
 Член 7
 Изпълнение на исканията
 1. За да се отговори на искане за предоставяне на помощ, запитаният орган или, ако последният не може да действа самостоятелно — административният отдел, към който е отправено искането от този орган, в рамките на своите правомощия и налични ресурси, предоставя информацията, която вече притежава, като извършва необходимите проучвания или организира събирането й, така както би направил за собствените си нужди или при поискване от други органи на същата тази страна.
 2. Исканията за помощ се изпълняват съгласно законите, правилата и другите правни инструменти на запитваната страна.
 3. Надлежно упълномощени служители на дадена страна могат, със съгласието на другата страна и при условията, определени от последната, да получават от службите на запитания орган или от тези на някой друг орган, за които запитаният орган отговаря, информация за нарушаване на митническото законодателство, която е необходима на запитващия орган за целите на настоящия протокол.
 4. Служителите на една от страните могат в определени случаи, със съгласието на другата страна, да присъстват при разследванията, които се извършват на територията на последната.
 Член 8
 Форма на предоставяне на информация
 1. Запитаният орган изпраща резултатите от разследванията на запитващия орган под формата на документи, заверени екземпляри на документи, отчети и други подобни.
 2. Документите, предоставяни по силата на параграф 1, могат да бъдат заменени от компютъризирана информация във всякаква форма, предназначена за целта.
 Член 9
 Изключения от задължението за предоставяне на помощ
 1. Страните могат да откажат да предоставят помощ по настоящия протокол, когато:
 a)
 има вероятност суверенитетът, обществените интереси, сигурността или други съществени интереси да бъдат накърнени; или
 б)
 предполага прилагането на валутни или данъчни разпоредби, различни от митническото законодателството; или
 в)
 се нарушава промишлена, търговска или професионална тайна.
 2. Когато запитващият орган иска оказване на помощ, която той самият не е в състояние да предостави на другата страна, той обръща внимание на това обстоятелство в искането си. След това запитаният орган решава какви мерки да предприеме по отношение на това искане.
 3. В случай на отказ на помощ решението и причините за това незабавно се нотифицират на запитващия орган.
 Член 10
 Задължение за спазване на поверителност
 1. Всяка информация, предавана под всякаква форма по настоящия протокол, е поверителна. Тя е предмет на задължението за опазване на служебната тайна и се ползва от защитата, която се предоставя за друга такава информация при съответното законодателство, приложимо в страната, която я приема, и


text:
на съответните разпоредби, приложими за службите на Общността.
 2. Поименни данни не се предоставят, когато съществуват основателни причини да се смята, че предаването или използването на предадените данни ще е в противоречие с основните законови принципи на една от страните, и по-специално ако засегнатото лице ще понесе неоправдана вреда. По искане на страната, предоставяща данни, страната получател я информира как е използвана предоставената информация и какви са постигнатите резултати.
 3. Поименните данни могат да се предоставят единствено на митническите органи и, при необходимост, за целите на съдебно разследване, на прокуратурата и на съдебните власти. Други лица или органи могат да придобиват такава информация само след предварителното разрешение на предоставящия орган.
 4. Предоставящата страна проверява точността на предоставяната информация. При съмнение, че предоставената информация е била неточна или е трябвало да бъде унищожена, предоставящата страна незабавно уведомява получаващата страна за това. Последната е задължена да нанесе поправките или да я унищожи.
 5. Без да се засягат случаите от широк обществен интерес, съответното лице може да получи при поискване информация за съхраняваните данни и за целта за съхраняването им.
 Член 11
 Използване на информацията
 1. Получената информация се използва единствено за целите на настоящия протокол и може да се използва във всяка страна за други цели само с предварителното писмено съгласие на административния орган, предоставил информацията, и при спазване на ограниченията, които този орган наложи.
 2. Параграф 1 не възпрепятства използването на информация във всяко съдебно или административно производство, образувано вследствие на неспазването на митническо законодателство.
 3. Страните могат в своите протоколи, заключения и свидетелски показания и в производствата и обвиненията, представяни в съдилищата, да използват като доказателства получената информация и документи, съгласно изискванията на настоящия протокол.
 Член 12
 Вещи лица и свидетели
 Служител на запитания орган може да бъде упълномощен да се яви, съгласно ограниченията на даденото разрешение, като вещо лице или свидетел в съдебно или административно производство, отнасящо се до въпроси, предмет на настоящия протокол, и възбудено от властите на другата страна, и да представи такива предмети, документи или техни заверени копия, каквито са необходими за нуждите на производството. В искането за явяване трябва да се посочи конкретно по кое дело, в какво качество и по какви въпроси ще бъде разпитван служителят.
 Член 13
 Разходи за оказване на помощ
 Страните се отказват от всички взаимни претенции за възстановяване направените разноските по силата на настоящия протокол, с изключение, според случая, за разноски за вещи лица и свидетели, както и за преводачите на свободна практика.
 Член 14
 Прилагане
 1. Прилагането на настоящия протокол се поверява на централните митнически органи на Киргизката република, от една страна, и на компетентните служби на Комисията на Европейските общности, а при необходимост — митническите органи на държавите-членки на Европейския съюз, от друга страна. Те вземат решение за всички практически мерки и разпоредби, необходими за прилагането му, като отчитат изискванията в областта на защита на данните. Те могат да правят препоръки пред компетентните органи за измененията, които считат за необходими по настоящия протокол.
 2. Страните се консултират и впоследствие се информират за правилата за прилагане, които се приемат

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
в съответствие с разпоредбите на настоящия протокол.
 Член 15
 Допълнителност
 1. Настоящият протокол допълва и не възпрепятства прилагането на споразумения за взаимопомощ, които са сключени или могат да бъдат сключени между отделни или няколко държави — членки на Европейския съюз и Киргизката република, нито изключва предоставянето на по-широка взаимопомощ по такива споразумения.
 2. Без да се засяга член 11, не засягат разпоредбите на Общността, които уреждат предаването, между компетентните служби на Комисията и на митническите органи на държавите-членки, на всякаква информация по митнически въпроси, която би могла да е от интерес за Общността.
 ЗАКЛЮЧИТЕЛЕН АКТ
 Пълномощните представители на:
 КРАЛСТВО БЕЛГИЯ,
 КРАЛСТВО ДАНИЯ,
 ФЕДЕРАЛНА РЕПУБЛИКА ГЕРМАНИЯ,
 РЕПУБЛИКА ГЪРЦИЯ,
 КРАЛСТВО ИСПАНИЯ,
 ФРЕНСКАТА РЕПУБЛИКА,
 ИРЛАНДИЯ,
 ИТАЛИАНСКАТА РЕПУБЛИКА,
 ВЕЛИКОТО ХЕРЦОГСТВО ЛЮКСЕМБУРГ,
 КРАЛСТВО НИДЕРЛАНДИЯ,
 РЕПУБЛИКА АВСТРИЯ,
 ПОРТУГАЛСКАТА РЕПУБЛИКА,
 РЕПУБЛИКА ФИНЛАНДИЯ,
 КРАЛСТВО ШВЕЦИЯ,
 ОБЕДИНЕНО КРАЛСТВО ВЕЛИКОБРИТАНИЯ И СЕВЕРНА ИРЛАНДИЯ,
 Договарящи се страни по Договора за създаване на ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ, Договора за създаване на ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ ЗА ВЪГЛИЩА И СТОМАНА и Договора за създаване на ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ ЗА АТОМНА ЕНЕРГИЯ,
 наричани по-долу „държави-членки“, и
 ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ, ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ ЗА АТОМНА ЕНЕРГИЯ и ЕВРОПЕЙСКАТА ОБЩНОСТ ЗА ВЪГЛИЩА И СТОМАНА, оттук нататък наричани „Общността“,
 от една страна, и
 и пълномощните представители на КИРГАЗКАТА РЕПУБЛИКА,
 от друга страна,
 на среща в Брюксел на 9 февруари хиляда деветстотин деветдесет и пета година за подписване на Споразумението за партньорство и сътрудничество, за установяване на партньорство между Европейските общности и техните държави-членки, от една страна, и Киргизката република, от друга страна, наричано по-долу „споразумението“, приеха следните текстове:
 споразумението, включващо приложенията към него и следния протокол:
 Протокол за взаимопомощ между административните органи в митническата област.
 Пълномощните представители на държавите-членки и на Общността и пълномощните представители на Киргизката република приеха текстове на съвместни декларации, изброени по-долу и приложени към настоящия заключителен акт:
 Съвместна декларация относно член 23 от споразумението
 Съвместна декларация относно понятието „контрол“ в член 25, буква б) и член 37 от споразумението
 Съвместна декларация относно член 43 от споразумението
 Съвместна декларация относно член 92 от споразумението
 Пълномощните представители на държавите-членки и на Общността, и пълномощните представители на Киргизката република взеха след това под внимание декларацията на френското правителство, приложена към настоящия заключителен акт:
 Декларация на френското правителство относно отвъдморските страни и територии.
 Hecho en Bruselas, el nueve de febrero de mil novecientos noventa y cinco.
 Udfærdiget i Bruxelles, den niende februar nitten hundrede og femoghalvfems.
 Geschehen zu Brüssel am neunten Februar neunzehnhundertfünfundneunzig.
 Έγινε στις Βρυξέλλες, στις εννέα Φεβρουαρίου χίλια εννιακόσια ενενήντα πέντε.Done at Brussels, on the ninth day of February in the year one thousand nine hundred and ninety-five.
 Fait à Bruxelles, le neuf février mil neuf cent quatre-vingt-quinze.
 Fatto a Bruxelles, addì nove febbraio millenovecentonovantacinque.
 Gedaan te Brussel, de negende februari negentienhonderd vijfennegentig.
 Feito em Bruxelas, em nove de Fevereiro de mil novecentos e noventa e cinco.
 Tehty Brysselissä yhdeksäntenä päivänä helmikuuta vuonna tuhatyhdeksänsataayhdeksänkymmentäviisi.
 Som skedde i Bryssel den nionde februari nittonhundranittiofem.
 Pour le Royaume de Belgique
 Voor het Koninkrijk België
 Für das Königreich Belgien
 På Kongeriget Danmarks vegne
 Für die Bundesrepublik Deutschland
 Για την Ελληνική Δημοκρατία
 Por el Reino de España


text:
Pour la République française
 Thar cheann Na hÉireann
 For Ireland
 Per la Repubblica italiana
 Pour le Grand-Duché de Luxembourg
 Voor het Koninkrijk der Nederlanden
 Für die Republik Österreich
 Pela República Portuguesa
 Suomen tasavallan puolesta
 För Konungariket Sverige
 For the United Kingdom of Great Britain and Northern Ireland
 Por las Comunidades Europeas
 For De Europæiske Fællesskaber
 Für die Europäischen Gemeinschaften
 Για τις Ευρωπαϊκές Κοινότητες
 For the European Communities
 Pour les Communautés européennes
 Per le Comunità europee
 Voor de Europese Gemeenschappen
 Pelas Comunidades Europeias
 Euroopan yhteisöjen puolesta
 På Europeiska gemenskapernas vägnar
 Съвместна декларация относно член 23
 Без да се засягат разпоредбите на членове 38 и 41, страните се договарят, че думите „в съответствие със законовите си и подзаконови нормативни актове“, използвани в член 23, параграфи 1 и 2, означават че всяка страна може да урежда установяването и дейността на дружества на своя територия, при условие че тези законови и подзаконови нормативни актове не създават в областта на установяване и дейност на дружествата ограничения, които водят до предоставянето на по-неблагоприятно третиране от това, предоставяно на собствените им дружества или на дружествата, дъщерните дружества или клоновете на която и да било трета страна.
 Съвместна декларация относно понятието „контрол“ по член 25, буква б) и член 37
 1. Страните потвърждават взаимното си разбиране, че въпросът за контрола зависи от фактическите обстоятелства на конкретните случаи.
 2. Едно дружество например се счита, че е „контролирано“ от друго и следователно дъщерно на това друго дружество, когато:
 —
 другото дружество притежава пряко или косвено мнозинство от гласовете, или
 —
 другото дружество има право да назначава или освобождава мнозинството от членовете на административния орган, на органа за управление или на надзорния орган и ако е акционер или член на дъщерното дружество.
 3. И двете страни считат, че критериите, посочени в точка 2, не са изчерпателни.
 СЪВМЕСТНА ДЕКЛАРАЦИЯ ОТНОСНО ЧЛЕН 43
 За целите на настоящото споразумение страните се съгласяват, че интелектуална, индустриална и търговска собственост по-специално включва авторско право, включително авторското право върху компютърни програми и други сродни права, патенти, промишлени образци, географски означения, включително наименования за произход, търговски марки и марки за услуги, топология на интегрални схеми, както и защита срещу нелоялна конкуренция, както е определена в член 10, второ от Парижката конвенция за закрила на индустриалната собственост и закрила на неразпространена информация за ноу-хау.
 Съвместна декларация относно Член 92
 Страните се съгласяват, че за целите на правилното тълкуване и прилагане понятието „случаи на неотложна спешност“, използвано в член 92 от споразумението, означава случаи на съществено нарушение на споразумението от страна на една от страните. Съществено нарушение на споразумението съставлява:
 a)
 незачитане на споразумението по начин, който не се санкционира от общите правила на международното право
 или
 б)
 неспазване на съществен елемент на споразумението, възпроизведен в член 2.
 ДЕКЛАРАЦИЯ НА ФРЕНСКОТО ПРАВИТЕЛСТВО
 Република Франция отбелязва, че споразумението за партньорство и сътрудничество с Киргизката република не се прилага за отвъдморските страни и територии, асоциирани към Европейската общност съгласно Договора за създаването на Европейската общност.


text:
 25.6.2018
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 160/11
 РЕШЕНИЕ No 1/2018 НА СЪВМЕСТНИЯ СЪВЕТ ЕС — КУБА
 от 15 май 2018 година
 за приемане на неговия процедурен правилник и на процедурния правилник на Съвместния комитет [2018/897]
 СЪВМЕСТНИЯТ СЪВЕТ ЕС — КУБА,
 като взе предвид Споразумението за политически диалог и сътрудничество между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Куба, от друга страна („Споразумението“), и по-специално член 81, параграф 4 и член 82, параграф 3 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В съответствие с член 86, параграф 3 от Споразумението части от Споразумението между Съюза и Куба се прилагат временно, считано от 1 ноември 2017 г.
 (2)
 В съответствие с член 81, параграф 4 от Споразумението Съвместният съвет изготвя свой собствен процедурен правилник.
 (3)
 Съгласно член 82, параграф 1 от Споразумението Съвместният съвет се подпомага в своята дейност от Съвместен комитет.
 (4)
 Съгласно член 82, параграф 3 от Споразумението Съвместният съвет установява процедурния правилник на Съвместния комитет,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 С настоящото се приемат процедурният правилник на Съвместния съвет и процедурният правилник на Съвместния комитет, както са изложени съответно в приложения 1 и 2.
 Член 2
 Настоящото решение влиза в сила в деня на приемането му.
 Съставено в Брюксел на 15 май 2018 година.
 За Съвместния съвет
 Председател
 F. MOGHERINI
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 Процедурен правилник на Съвместния съвет
 Член 1
 Общи разпоредби
 1. Съвместният съвет, създаден в съответствие с член 81, параграф 1 от Споразумението за политически диалог и сътрудничество между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Куба, от друга страна („Споразумението“), изпълнява своите задачи в съответствие с член 81, параграф 2 от Споразумението.
 2. В съответствие с член 81, параграф 3 от Споразумението Съвместният съвет се състои от представители на страните. Той заседава на равнище министри.
 3. Както е предвидено в член 81, параграф 6 от Споразумението, и с оглед на постигането на целите на това споразумение, Съвместният съвет разполага с правомощието да взема решения, които са задължителни за страните. Съвместният съвет предприема необходимите мерки за изпълнение на своите решения, включително, ако е необходимо, чрез упълномощаване на конкретни органи, създадени по силата на споразумението, да действат от негово име. Съвместният съвет може също така да отправя препоръки. Той приема своите решения и препоръки въз основа на съгласие между страните след приключване на съответните им вътрешни процедури, в съответствие с член 11 от настоящия процедурен правилник. Съвместният съвет може да делегира правомощието за вземане на решения на Съвместния комитет.
 4. Страните в настоящия процедурен правилник са страните, определени в член 84 от Споразумението.
 Член 2
 Председателство
 Председателството на Съвместния съвет се поема от едно заседание до следващото на ротационен принцип от представител на Европейския съюз и представител на Република Куба. Първият Съвместен съвет се председателства от представител на Европейския съюз.
 Член 3
 Заседания
 1. Съвместният съвет провежда редовни заседания най-малко веднъж на две години и винаги, когато обстоятелствата го налагат, и при съгласие на страните. Освен ако страните не решат друго, заседанията на Съвместния съвет се провеждат на


text:
обичайното място за заседания на Съвета на Европейския съюз.
 2. Заседанията на Съвместния съвет се провеждат на договорена от страните дата.
 3. Заседанията на Съвместния съвет се свикват съвместно от секретарите на Съвместния съвет със съгласието на председателя на Съвместния съвет най-късно 30 дни преди датата на заседанието.
 Член 4
 Представителство
 1. Членовете на Съвместния съвет могат да бъдат представлявани, ако не са в състояние да присъстват на заседанието. Ако даден член иска да изпрати свой представител, този член трябва да информира писмено председателя за името на своя представител преди въпросното заседание.
 2. Представителят на член на Съвместния съвет упражнява всички права на този член.
 Член 5
 Делегации
 Членовете на Съвместния съвет могат да бъдат придружавани от длъжностни лица. Преди всяко заседание председателят се уведомява от секретариата за предвидения състав на делегацията на всяка от страните.
 Член 6
 Секретариат
 Като секретари на Съвместния съвет работят съвместно служител на Генералния секретариат на Съвета на Европейския съюз и служител на правителството на Куба.
 Член 7
 Кореспонденция
 1. Кореспонденцията, предназначена за Съвместния съвет, се адресира до секретаря на една от страните, който на свой ред уведомява другия секретар.
 2. Двамата секретари осигуряват препращането на кореспонденцията до председателя, а когато е целесъобразно — и до останалите членове на Съвместния съвет.
 3. Разпространената кореспонденция в съответствие с параграф 2 се изпраща, според случая, до Генералния секретариат на Европейската комисия, до Европейската служба за външна дейност и до постоянните представителства на държавите членки към Европейския съюз, както и до представителството на Република Куба към Европейския съюз и Министерството на външните работи на Република Куба.
 4. Кореспонденцията от председателя на Съвместния съвет се изпраща до адресатите от двамата секретари от името на председателя на Съвместния съвет. Тази кореспонденция се разпространява, когато е целесъобразно, до членовете на Съвместния съвет, както е предвидено в параграф 3.
 Член 8
 Поверителност
 1. Освен ако е решено друго от страните, заседанията на Съвместния съвет не са публични.
 2. Когато една от страните представи на Съвместния съвет информация, обозначена като поверителна, другата страна третира тази информация като такава.
 Член 9
 Дневен ред на заседанията
 1. Председателят изготвя предварителен дневен ред за всяко заседание. Предварителният дневен ред се изпраща от секретарите до адресатите, посочени в член 7, най-късно 15 календарни дни преди заседанието.
 2. Предварителният дневен ред включва онези точки, за чието включване в дневния ред е постъпило искане при председателя най-късно 21 календарни дни преди заседанието. Тези точки са придружени със съответните придружаващи документи, които се изпращат до секретарите преди датата на изпращане на дневния ред.
 3. Дневният ред се приема от Съвместния съвет в началото на всяко заседание. Точка, която не фигурира в предварителния дневен ред, може да бъде добавена в дневния ред със съгласието на страните.
 4. След като се консултира със страните, председателят може да намали сроковете, посочени в параграфи 1 и 2, за да се вземат предвид изискванията, свързани с конкретен случай.
 5. При съгласие между страните Съвместният съвет може да покани независими експерти в дадена тематична област да присъстват на заседанията като наблюдатели или да предоставят информация по


text:
конкретни теми. Страните се договарят за всеки отделен случай относно реда и условията, при които експертите могат да присъстват на заседанията, и гарантират, че те спазват изискванията за поверителност.
 Член 10
 Протокол
 1. Двамата секретари съвместно изготвят проект на протокола от всяко заседание.
 2. Протоколът съдържа следната информация по всяка точка от дневния ред, освен ако на заседанието е договорено друго:
 а)
 документацията, предадена на Съвместния съвет;
 б)
 изявления, чието вписване в протокола е било поискано от член на Съвместния съвет; както и
 в)
 въпроси, по които страните са постигнали съгласие, като например приетите решения, изявленията, по които е постигнато съгласие, и заключенията.
 3. Проектът на протокола се представя на Съвместния съвет за одобрение. Съвместният съвет одобрява проекта на протокол на следващото си заседание. Друга възможност е проектът на протокола да бъде одобрен писмено от Съвместния съвет преди следващото заседание.
 Член 11
 Решения и препоръки
 1. Съвместният съвет взема решения и формулира препоръки по взаимно съгласие на страните след приключване на съответните им вътрешни процедури.
 2. Съвместният съвет може също така да взема решения или да формулира препоръки чрез писмена процедура, ако страните се договорят за това. За тази цел председателят на Съвместния съвет предоставя проекта на предложението в писмен вид на членовете му в съответствие с член 7, като указва срок, не по-кратък от 21 календарни дни, в който членовете го осведомят за евентуалните резерви или изменения, които желаят да направят. След консултация със страните председателят може да съкрати горепосочения срок, за да се вземат предвид изискванията, свързани с конкретен случай.
 3. Актовете на Съвместния съвет се именуват „решение“ или „препоръка“, според случая, следвано от сериен номер, годината на тяхното приемане и описание на предмета им. Решенията и препоръките на Съвместния съвет се подписват от председателя и се изпращат до всеки от адресатите, посочени в член 7 от настоящия процедурен правилник. Всяка от страните може да реши дали да публикува решенията и препоръките на Съвместния съвет в съответното си официално издание.
 4. Всяко решение влиза в сила в деня на приемането му, освен ако в решението е предвидено друго.
 Член 12
 Езиков режим
 1. Официалните езици на Съвместния съвет са английски и испански език.
 2. Освен ако е решено друго, разискванията в рамките на Съвместния съвет се основават на документация, изготвена на тези езици.
 Член 13
 Разходи
 1. Всяка страна поема всички разходи, които е направила в резултат на участието си в заседанията на Съвместния съвет, както разноските за персонал — пътни и дневни разноски, така и пощенските и телекомуникационните разходи.
 2. Разходите във връзка с устния превод по време на заседанията и писмения превод и размножаването на документи се поемат от Европейския съюз. В случай че Куба се нуждае от устен или писмен превод на или от езици, различни от предвидените в член 12, тя поема свързаните с това разходи.
 3. Другите разходи, свързани с организацията на заседанията, се поемат от страната по Споразумението, която е домакин на заседанията.
 Член 14
 Съвместен комитет
 1. В съответствие с член 82 от Споразумението при изпълнението на своите задължения Съвместният съвет


text:
се подпомага от Съвместен комитет. Съвместният комитет е съставен от представители на страните, обикновено на равнище висши служители.
 2. Съвместният комитет подготвя заседанията и разискванията в рамките на Съвместния съвет, изпълнява решенията на Съвместния съвет по целесъобразност и като цяло гарантира приемствеността в отношенията и правилното действие на Споразумението. Той разглежда всички въпроси, отнесени до него от Съвместния съвет, както и всякакви други въпроси, които могат да възникнат при непосредственото прилагане на Споразумението. Той представя предложения или проекти на решения или препоръки за приемане от Съвместния съвет.
 3. Съвместният комитет взема решенията и отправя препоръките, за които е оправомощен със Споразумението. В съответствие с член 82, параграф 4 от Споразумението Съвместният съвет може да упълномощи Съвместния комитет да взема решения.
 4. В случаите, в които в Споразумението се предвижда задължение за консултиране или възможност за консултиране, или когато страните решат по взаимно съгласие да се консултират една с друга, такива консултации могат да бъдат проведени в рамките на Съвместния комитет, освен ако в Споразумението не е предвидено друго. Консултациите могат да продължат в рамките на Съвместния съвет, ако страните се споразумеят за това.
 Член 15
 Изменяне на процедурния правилник
 Настоящият процедурен правилник може да бъде изменян с решение на Съвместния съвет в съответствие с член 11.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 Процедурен правилник на Съвместния комитет
 Член 1
 Общи разпоредби
 1. Съвместният комитет, създаден в съответствие с член 82 от Споразумението за политически диалог и сътрудничество между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Куба, от друга страна („Споразумението“), подпомага Съвместния съвет при изпълнението на неговите задължения и функции и изпълнява задълженията, предвидени в Споразумението и възложени му от Съвместния съвет.
 2. Съвместният комитет подготвя заседанията и разискванията в рамките на Съвместния съвет, изпълнява по целесъобразност решенията на Съвместния съвет и като цяло гарантира приемствеността в отношенията и правилното действие на Споразумението. Той разглежда всякакви въпроси, отнесени до него от Съвместния съвет, както и всякакви други въпроси, които могат да възникнат при ежедневното прилагане на Споразумението. Той представя предложения или проекти на решения или препоръки за приемане от Съвместния съвет.
 3. В съответствие с член 82, параграф 1 от Споразумението Съвместният комитет се състои от представители на страните, на равнище висши служители, като се вземат предвид конкретните въпроси, които следва да бъдат разгледани.
 4. Страните по настоящия Процедурен правилник са тези, за които се съдържа определение в член 84 от Споразумението.
 Член 2
 Председателство
 Председателството на Съвместния комитет се поема от едно заседание до следващото на ротационен принцип от представител на Европейския съюз и от представител на Република Куба. Първата страна, която председателства комитета, е Република Куба.
 Член 3
 Заседания
 1. Освен ако е договорено друго от страните, Съвместният комитет заседава на редовни интервали от време, поне веднъж годишно. По искане на някоя от страните и с тяхно съгласие е възможно провеждането на специални сесии на Съвместния комитет.
 2. Всяко заседание се свиква от председателя на договорени от страните дата и място. Уведомлението за свикване на заседанието се изпраща от секретариата на Съвместния комитет най-късно 28 календарни дни преди


text:
началото на заседанието, освен ако страните не се споразумеят за друго.
 3. Винаги когато това е възможно, редовното заседание на Съвместния комитет се свиква своевременно преди редовното заседание на Съвместния съвет.
 4. По изключение и при условие че страните са дали съгласието си за това, заседанията на Съвместния комитет могат да бъдат провеждани с помощта на всякакви съгласувани между тях технологични средства, като например видеоконферентна връзка.
 Член 4
 Делегации
 Преди всяко заседание страните се уведомяват чрез секретариата за предвидения състав на участващите от двете страни в заседанието делегации.
 Член 5
 Секретариат
 Длъжностно лице от Европейския съюз и длъжностно лице от правителството на Куба изпълняват съвместно функциите на секретари на Съвместния комитет и съвместно изпълняват секретарските задачи, освен ако настоящият процедурен правилник предвижда друго, в дух на взаимно доверие и сътрудничество.
 Член 6
 Кореспонденция
 1. Кореспонденцията, предназначена за Съвместния комитет, се адресира до секретаря на една от страните, който на свой ред уведомява другия секретар.
 2. Секретариатът осигурява препращането на адресираната до Съвместния комитет кореспонденция до председателя, а когато е целесъобразно — и разпращането ѝ, в съответствие с член 7.
 3. Кореспонденцията от председателя се изпраща до страните от секретариата от името на председателя. Тази кореспонденция се разпраща, когато е целесъобразно, в съответствие с член 7.
 Член 7
 Документи
 1. Документите се разпращат чрез секретарите.
 2. Всяка страна предава документите си на своя секретар. Секретарят незабавно предава тези документи на секретаря на другата страна.
 3. Всеки секретар разпраща документите до отговорните представители на своята страна, като систематично изпраща копие на секретаря на другата страна.
 Член 8
 Поверителност
 Освен ако страните решат друго, заседанията на Съвместния комитет не са публични. Когато някоя от страните представи на Съвместния комитет информация, обозначена като поверителна, другата страна третира тази информация като поверителна.
 Член 9
 Дневен ред на заседанията
 1. Въз основа на направените от страните предложения секретариатът изготвя предварителен дневен ред за всяко заседание, както и проект на оперативни заключения съгласно предвиденото в член 10. Предварителният дневен ред включва точките, за чието включване в дневния ред в секретариата е постъпило искане от някоя от страните, подкрепено със съответните документи, не по-късно от 21 календарни дни преди заседанието.
 2. Предварителният дневен ред, заедно със съответните документи, се разпраща в съответствие с член 7 и не по-късно от 15 календарни дни преди датата на заседанието.
 3. Дневният ред се приема от Съвместния комитет в началото на всяко заседание. Точки, които не са включени в предварителния дневен ред, могат да бъдат добавени в дневния ред със съгласието на страните.
 4. Ако другата страна е дала съгласието си за това, председателят на заседанието на Съвместния комитет може да кани на ad hoc принцип независими експерти в дадена тематична област да присъстват на заседанията, за да предоставят информация по конкретни теми. Страните гарантират, че тези наблюдатели или експерти спазват изискванията за поверителност.
 5. След като се консултира със страните, председателят на заседанието на Съвместния комитет може да съкрати сроковете, посочени в параграфи 1 и 2, за да бъдат отчетени специални обстоятелства.
 Член 10
 Протокол и оперативни заключения
 1. Двамата секретари


text:
съвместно изготвят проект на протокола от всяко заседание.
 2. По правило протоколът съдържа следната информация по всяка точка от дневния ред:
 а)
 списък на участниците, списък на придружаващите ги длъжностни лица, както и списък на евентуалните наблюдатели или експерти, присъствали на заседанието;
 б)
 документацията, предадена на Съвместния комитет;
 в)
 изявления, чието вписване в протокола е било поискано от Съвместния комитет, както и
 г)
 оперативни заключения от заседанието.
 3. Проектът на протокол се представя на Съвместния комитет за одобрение. Съвместният комитет одобрява протокола на следващото си заседание или, като алтернатива, в писмена форма.
 4. Секретарят от председателстващата страна изготвя проект на оперативни заключения от всяко заседание, който се разпраща до страните заедно с дневния ред, обикновено не по-късно от 15 календарни дни преди заседанието. Този проект се актуализира в хода на заседанието, така че в края на заседанието, освен ако между страните е договорено друго, Съвместният комитет приема оперативните заключения, отразяващи последващите действия, които трябва да предприемат страните. След като бъдат одобрени, оперативните заключения се прилагат към протокола, а по време на следващите заседания на Съвместният комитет се прави преглед на изпълнението им. За тази цел Съвместният комитет приема образец, който дава възможност за проследяване на изпълнението на всяка точка, изискваща действие, съобразно с конкретен срок.
 Член 11
 Решения и препоръки
 1. В специални случаи, когато със Споразумението се предоставят правомощия за вземане на решения или когато такива правомощия са му били делегирани от Съвместния съвет, Съвместният комитет взема решения. Той също така отправя препоръки до Съвместния съвет. Решенията и препоръките се приемат по взаимно съгласие на страните и след приключване на съответните вътрешни процедури. Всяко решение или препоръка се подписва от председателя.
 2. Съвместният комитет може да взема решения или да отправя препоръки чрез писмена процедура, ако и двете страни са съгласни. Писмената процедура се състои от обмен на ноти между двамата секретари, действащи в съгласие със страните. За тази цел текстът на предложението се разпраща в съответствие с член 7, като се указва срок, не по-кратък от 21 календарни дни, в който трябва да се съобщи за евентуални коментари или възражения. След като се консултира със страните, председателят на Съвместния комитет може да съкрати този срок, за да бъдат отчетени специални обстоятелства. След като текстът бъде одобрен, решението или препоръката се подписва от председателя.
 3. Актовете на Съвместния комитет се обозначават съответно като „решение“ или „препоръка“, последвани от сериен номер, годината на тяхното приемане и описание на предмета им. Всяко решение влиза в сила в деня на приемането му, освен ако е предвидено друго.
 4. Решенията и препоръките се разпращат до страните.
 5. Всяка от страните може да реши дали да публикува решенията и препоръките на Съвместния комитет в съответното си официално издание.
 Член 12
 Доклади
 Съвместният комитет докладва на Съвместния съвет за своите дейности и за тези на подкомитетите си, на всяко редовно заседание на Съвместния съвет.
 Член 13
 Езиков режим
 1. Официалните езици на Съвместния комитет са официалните езици на Съвместния съвет.
 2. Работните езици на Съвместния комитет са английски и испански език. Освен ако е решено


text:
друго, разискванията в рамките на Съвместния комитет се основават на документация, изготвена на тези езици.
 Член 14
 Разходи
 1. Всяка страна поема всички разходи, които е направила в резултат на участието си в заседанията на Съвместния комитет, както разноските за персонал — пътни и дневни разноски, така и пощенските и телекомуникационните разходи.
 2. Разходите във връзка с организирането на заседанията, възпроизвеждане на документи и осигуряване на устен превод на заседанията, както и за писмен превод на документи на или от английски и испански език се поемат от страната, която е домакин на заседанието. Разходите за устен и писмен превод на или от други езици се поемат директно от страната, заявила съответния превод.
 Член 15
 Изменяне на процедурния правилник
 Настоящият процедурен правилник може да бъде изменян с решение на Съвместния съвет в съответствие с член 11 от процедурния правилник на Съвместния съвет.
 Член 16
 Подкомитети
 1. В съответствие с член 83, параграф 1 от Споразумението Съвместният комитет може да реши да създаде подкомитети в специфични области, необходими за изпълнението на Споразумението, които да го подпомагат при изпълнението на неговите задачи. Съвместният комитет може да реши да бъде закрит всеки такъв подкомитет, както и да определя или да изменя неговия процедурен правилник. Освен ако е решено друго, тези подкомитети са на подчинение на Съвместния комитет, на който докладват след всяко свое заседание.
 2. Освен ако е предвидено друго в Споразумението или е договорено друго в рамките на Съвместния съвет, настоящият процедурен правилник се прилага mutatis mutandis за всеки подкомитет, създаден със Споразумението или съгласно параграф 1.
 3. Заседанията на подкомитетите могат да се провеждат гъвкаво при необходимост, с лично явяване, в Брюксел или в Куба, или например чрез видеоконферентна връзка. Подкомитетите са платформата за наблюдение на напредъка по отношение на сближаването в конкретни области, за обсъждане на определени въпроси и предизвикателства, произтичащи от този процес, както и за формулиране на препоръки и оперативни заключения.
 4. На секретариата на Съвместния комитет се изпраща копие от цялата съответна кореспонденция и на всички документи и съобщения, отнасящи се до работата на подкомитетите.
 5. Освен ако е договорено друго от страните в рамките на Съвместния съвет, подкомитетите разполагат единствено с правомощието да отправят препоръки към Съвместния комитет.


text:
 15.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 330/61
 РЕШЕНИЕ No 4/2014 НА КОМИТЕТА НА ПОСЛАНИЦИТЕ АКТБ—ЕС
 от 23 октомври 2014 година
 по отношение на мандата, който да бъде предоставен на Изпълнителния съвет на Центъра за развитие на предприятията (ЦРП)
 (2014/799/EC)
 КОМИТЕТЪТ НА ПОСЛАНИЦИТЕ АКТБ—ЕС,
 като взе предвид Споразумението за партньорство между членовете на групата държави от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ), от една страна, и Европейската общност и нейните държави-членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 г. (1) (Споразумение за партньорство АКТБ—ЕС), и по-специално член 2 от приложение III към него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Член 2, параграф 6, буква г) от приложение III към Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС изисква Комитетът на посланиците АКТБ—ЕС да наблюдава цялостната стратегия на ЦРП и да осъществява надзор върху работата на Изпълнителния съвет на ЦРП.
 (2)
 Изпълнителният съвет на ЦРП осъществява надзор върху работата на ЦРП (член 2, параграф 7, буква б), приема програмата и бюджета на ЦРП (член 2, параграф 7, буква в) и представя периодични доклади и оценки пред Комитета на посланиците АКТБ—ЕС (член 2, параграф 7, буква г).
 (3)
 Уставът и процедурният правилник на ЦРП, приети с Решение No 8/2005 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕО („Уставът на ЦРП“), и Финансовият регламент на ЦРП, приет с Решение No 5/2004 на Комитета на посланиците АКТБ—ЕО („Финансовият регламент на ЦРП“), предвиждат гаранции под формата на предоставяне на информация на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС и упражняване на надзор от негова страна.
 (4)
 На своята 39-та сесия, проведена в Найроби на 19 и 20 юни 2014 г. Съветът на министрите АКТБ—ЕС постигна съгласие, изразено в Съвместна декларация, да се пристъпи към закриване по установения ред на ЦРП и към изменение на приложение III към Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС и за тази цел реши на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС да се делегира правомощието да придвижи този въпрос с оглед приемането на необходимите решения.
 (5)
 С горепосочената Съвместна декларация на Съвета на министрите АКТБ—ЕС се създава съвместна работна група АКТБ—ЕС („СРГ“), която да гарантира, че закриването на ЦРП се осъществява при възможно най-добри условия,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 1. При условията, предвидени в членове 2, 3 и 4 от настоящото решение, Комитетът на посланиците АКТБ—ЕС разрешава на Изпълнителния съвет на ЦРП да предприеме незабавно всички подходящи мерки за закриване на ЦРП.
 2. Закриването на ЦРП става при зачитане на компетентностите на надзорните органи на ЦРП, определени в приложение III към Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС, и на условията, определени в съвместната декларация на Съвета на министрите АКТБ—ЕС от 20 юни 2014 г.
 Член 2
 1. Във възможно най-кратък срок и не по-късно от 23 декември 2014 г. Изпълнителният съвет на ЦРП сключва договор с попечител, който да изготви и приложи план за закриване, както и да управлява ЦРП, докато трае процедурата по закриването му.
 2. Планът за закриването трябва да позволява ЦРП да бъде закрит по установения ред, като се зачитат правата на всички участващи трети страни и като се гарантира, че текущите проекти за подкрепа на частния сектор ще


text:
бъдат завършени от самия ЦРП или от структура, на която може да се възложи тяхното управление.
 3. В плана за закриване се предвижда ликвидацията на ЦРП да приключи до 31 декември 2016 г. В плана за закриване се включва времето, необходимо за извършване на окончателните плащания, финансови отчети, финансови и задължителни одити с оглед приключването на ликвидацията на ЦРП до 31 декември 2016 г.
 Член 3
 1. В съответствие с процедурите, установени в Споразумението за партньорство АКТБ—ЕС, Устава и Финансовия регламент на ЦРП, Комитетът на посланиците АКТБ—ЕС получава плана за закриване, приет от Изпълнителния съвет на ЦРП.
 2. Изпълнителният съвет на ЦРП представя тримесечни доклади на Комитета на посланиците АКТБ—ЕС относно напредъка в процеса на закриване.
 Член 4
 Изпълнителният съвет на ЦРП ще провежда консултации със СРГ по проекта за мандат на попечителя, посочен в член 2, параграф 1, както и по проекта за план за закриване и проекта за предложение за освобождаване от отговорност.
 Настоящото решение влиза от датата на приемането му.
 Съставено в Брюксел на 23 октомври 2014 година.
 За Комитета на посланиците АКТБ—ЕС
 Председател
 S. SANNINO
 (1) ОВ L 317, 15.12.2000 г., стр. 3. Споразумение, изменено със споразумението, подписано в Люксембург на 25 юни 2005 г. (ОВ L 209, 11.8.2005 г., стр. 27) и със споразумението, подписано в Уагадугу на 22 юни 2010 г. (ОВ L 287, 4.11.2010 г., стр. 3).


text:
 31.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 230/253
 Само оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правно действие съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН относно статута TRANS/WP.29/343, който е на разположение на адрес:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Правило No 105 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — Единни предписания относно одобрението на превозни средства, предназначени за превоз на опасни товари, по отношение на техните специфични особености на конструкцията
 Включващо всички текстове в сила до:
 Допълнение 1 към серия от изменения 04 — дата на влизане в сила: 22 юли 2009 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 1.
 Обхват
 2.
 Определения
 3.
 Заявление за одобрение
 4.
 Одобрение
 5.
 Технически предписания
 6.
 Промяна на типа превозно средство и разширение на одобрението
 7.
 Съответствие на производството
 8.
 Санкции при несъответствие на производството
 9.
 Окончателно прекратяване на производството
 10.
 Преходни разпоредби
 11.
 Наименования и адреси на техническите служби, провеждащи изпитвания за одобрение, както и на административните отдели
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 Приложение 1 —
 Съобщение относно одобрението, разширението, отказа или отмяната на одобрение или окончателното прекратяване на производството на тип превозно средство по отношение на специфични особености на конструкцията за превоз на опасни товари
 Приложение 2 —
 Оформление на маркировките за одобрение
 1. ОБХВАТ
 Предписанията от настоящото правило се прилагат за конструкцията на базовите моторни превозни средства от категория N и техните ремаркета от категории O (1), предназначени за превоз на опасни товари и предмет на раздел 9.1.2 от приложение Б към Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR).
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото правило:
 2.1.
 „Базово превозно средство“ (наричано по-долу „превозно средство“) означава превозно средство, състоящо се от шаси-кабина, седлови влекач, шаси на ремарке или ремарке със самоносеща каросерия, предназначени за превоз на опасни товари.
 2.2.
 „Тип превозно средство“ означава превозни средства, които не се различават съществено по отношение на особеностите на конструкцията, определени в настоящото правило.
 3. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 3.1.
 Заявлението за одобрение на тип превозно средство по отношение на неговите специфични особености на конструкцията се подава от производителя на превозното средство или от негов надлежно упълномощен представител.
 3.2.
 Заявлението за одобрение трябва да бъде придружено от посочените по-долу документи в три екземпляра и от следната информация:
 3.2.1.
 подробно описание на типа превозно средство по отношение на неговата съответна конструкция, двигател (запалване чрез сгъстяване, принудително запалване), размери, конфигурация и съставни материали;
 3.2.2.
 означение на превозното средство съгласно точка 9.1.1.2 от ADR (EX/II, EX/III, AT, FL, OX, MEMU);
 3.2.3.
 чертежи на превозното средство;
 3.2.4.
 технически допустимата максимална маса (kg) на комплектованото превозно средство.
 3.3.
 На техническата служба, отговаряща за провеждането на изпитванията за одобрение, се предоставя превозно средство, представително за подлежащия на одобрение тип превозно средство.
 4. ОДОБРЕНИЕ
 4.1.
 Ако превозното средство, представено за одобрение съгласно настоящото правило, отговаря на предписанията от точка 5 по-долу, за съответния тип превозно средство се издава одобрение.
 4.2.
 На всеки одобрен тип се присвоява номер на одобрение. Първите му две


text:
цифри (понастоящем 04, съответстващи на серия от изменения 04) указват серията от изменения, включваща най-новите основни технически изменения, направени по правилото към момента на издаване на одобрението. Една и съща страна по договора не може да присвоява същия номер на друг тип превозно средство по смисъла на точка 2.2 по-горе.
 4.3.
 Страните по договора биват уведомявани за всяко одобрение или разширение на одобрение на тип превозно средство съгласно настоящото правило посредством формуляр, съответстващ на образеца, показан в приложение 1 към настоящото правило.
 4.4.
 На всяко превозно средство, което съответства на одобрен по настоящото правило тип превозно средство, на видно и леснодостъпно място, определено във формуляра за одобрение, се поставя международна маркировка за одобрението, състояща се от:
 4.4.1.
 оградена с окръжност буква „E“, следвана от отличителния номер на държавата, издала одобрението (2);
 4.4.2.
 номера на настоящото правило, последван от буквата „R“, тире и номера на одобрението отдясно на окръжността, посочена в точка 4.4.1; и
 4.4.3.
 допълнително означение, отделено от номера на одобрението и състоящо се от означение, идентифициращо предназначението на превозното средство в съответствие с точка 9.1.1.2 от Европейската спогодба за международен превоз на опасни товари по шосе (ADR). В случай на превозни средства MEMU означението за идентифициране може да бъде „EX/III“.
 4.5.
 Ако превозното средство съответства на тип превозно средство, одобрен по едно или няколко други правила, приложени към Спогодбата, в държавата, издала одобрението по настоящото правило, не е необходимо да се повтаря означението, указано в точка 4.4.1; в този случай номерът на правилото и номерата на одобренията, както и допълнителните означения за всички правила, съгласно които е издадено одобрение в държавата, издала одобрението съгласно настоящото правило, се поставят във вертикални колони отдясно на означението, предписано в точка 4.4.1.
 4.6.
 Маркировката за одобрение трябва да е ясна, четлива и незаличима.
 4.7.
 Маркировката за одобрение трябва да е разположена близо до или върху табелката с данни на превозното средство, поставена от производителя.
 4.8.
 Приложение 2 към настоящото правило съдържа примерна маркировка за одобрение.
 5. ТЕХНИЧЕСКИ ПРЕДПИСАНИЯ
 5.1. В зависимост от своето предназначение превозните средства трябва да съответстват на дадените по-долу предписания съгласно таблицата по-долу (3).
 За целите на настоящото правило превозни средства MEMU трябва да съответстват на изискванията, приложими за превозни средства EX/III.
 Счита се, че превозни средства, одобрени като съответстващи на изискванията, приложими за превозни средства EX/III по настоящото правило, изменено със серия от изменения 04, съответстват на изискванията за превозни средства MEMU.
 5.1.1. ЕЛЕКТРИЧЕСКО ОБОРУДВАНЕ
 5.1.1.1. Общи предписания
 Електрическата инсталация като цяло трябва да отговаря на следните предписания в съответствие с изискванията от таблицата към точка 5.1.
 5.1.1.2. Проводници
 5.1.1.2.1.
 Проводниците трябва да бъдат с достатъчно сечение, така че да се предотврати прегряване. Проводниците трябва да бъдат изолирани по подходящ начин. Всички електрически вериги трябва да бъдат защитени със стопяеми предпазители или с автоматични изключватели, с изключение на следните вериги:
 —
 от акумулаторната батерия до уредбата за пускане на студено и за изключване на двигателя,
 —
 от акумулаторната батерия до алтернатора,
 —
 от алтернатора до таблото със стопяемите предпазители или с автоматични изключватели,
 —
 от акумулатора до пусковия електродвигател,


text:
—
 от акумулаторната батерия до силовата кутия за управление на допълнителната спирачна уредба, ако тази уредба е електрическа или електромагнитна,
 —
 от акумулаторната батерия до електрическия повдигащ механизъм за повдигащите се оси.
 Гореописаните незащитени вериги трябва да са възможно най-къси.
 ОЗНАЧЕНИЕ НА ПРЕВОЗНОТО СРЕДСТВО (съгласно точка 9.1 от ADR)
 ТЕХНИЧЕСКИ ПРЕДПИСАНИЯ
 EX/II
 EX/III
 AT
 FL
 OX
 Електрическо оборудване
 5.1.1.2.
 Проводници
 X
 X
 X
 X
 5.1.1.3.
 Главен прекъсвач за акумулаторната батерия
 X
 X
 5.1.1.3.1.
 X
 X
 5.1.1.3.2.
 X
 X
 5.1.1.3.3.
 X
 5.1.1.3.4.
 X
 X
 5.1.1.4.
 Акумулаторни батерии
 X
 X
 X
 5.1.1.5.
 Постоянно захранени вериги
 X
 X
 5.1.1.5.1.
 X
 5.1.1.5.2.
 X
 5.1.1.6.
 Ел. инсталация зад кабината на водача
 X
 X
 5.1.2.
 Предотвратяване на опасност от пожар
 5.1.2.2.
 Кабина на превозното средство
 X
 5.1.2.3.
 Резервоари за гориво
 X
 X
 X
 X
 5.1.2.4.
 Двигател
 X
 X
 X
 X
 5.1.2.5.
 Изпускателна уредба
 X
 X
 X
 5.1.2.6.
 Допълнителна спирачна уредба
 X
 X
 X
 X
 5.1.2.7.
 Отоплители, работещи чрез изгаряне на гориво
 5.1.2.7.1.
 X
 X
 X
 X
 X
 5.1.3.
 Спирачно оборудване
 5.1.3.1.
 Спирачно оборудване
 X
 X
 X
 X
 5.1.3.2.
 Спирачно оборудване
 X
 5.1.4.
 Устройство за ограничаване на скоростта
 X
 X
 X
 X
 X
 5.1.5.
 Теглително-прикачни устройства за ремаркета
 X
 X
 5.1.1.2.2.
 Кабелите трябва да бъдат здраво закрепени и разположени по такъв начин, че проводниците да са подходящо защитени срещу механични и топлинни въздействия.
 5.1.1.3. Главен прекъсвач за акумулаторната батерия
 5.1.1.3.1.
 Прекъсвач, който служи за прекъсване на електрическите вериги, трябва да бъде монтиран възможно най-близо до акумулаторната батерия. Ако се използва еднополюсен прекъсвач, той трябва да бъде поставен на захранващия проводник, а не на проводника за масата.
 5.1.1.3.2.
 В кабината на водача трябва да се монтира устройство за управление, което да улеснява комутацията на прекъсвача. То трябва да бъде леснодостъпно и отчетливо маркирано. Устройството трябва да бъде защитено срещу неволно задействане или чрез добавяне на защитен капак, или с използването на устройство за управление с двустепенно включване, или с други подходящи средства. Могат да бъдат инсталирани и допълнителни устройства за управление, при условие че те са отчетливо маркирани и защитени срещу неволно задействане. Ако устройството (устройствата) за управление е с електрическо задействане, веригите на устройството (устройствата) за управление са предмет на изискванията от точка 5.1.1.5.
 5.1.1.3.3.
 Прекъсвачът трябва да бъде в корпус със степен на защита IP 65 съгласно Стандарт 529 на IEC.
 5.1.1.3.4.
 Кабелните връзки при прекъсвача трябва да са със степен на защита IP 54. Това изискване обаче не се прилага, ако тези връзки са в кутия, която може да бъде и акумулаторната кутия. В този случай е достатъчно връзките да се изолират против късо съединение, например с гумени капачки.
 5.1.1.4. Акумулаторни батерии
 Клемите на акумулаторната батерия трябва да са електрически изолирани или закрити от изолационния капак на акумулаторната кутия. Ако акумулаторните батерии не са разположени под капака на двигателя, те трябва да бъдат поставени в проветряваща се кутия.
 5.1.1.5. Постоянно захранени вериги
 5.1.1.5.1.
 Частите на електрическата инсталация, включително и проводниците, които трябва да останат под напрежение, когато главният прекъсвач за акумулаторната батерия е изключен, трябва да бъдат подходящи за работа в опасна среда. Това оборудване


text:
трябва да отговаря на съответните изисквания от IEC 60079 (4), части 0 и 14, както и допълнителните изисквания по IEC, части 1, 2, 5, 6, 7, 11, 15 или 18 (5).
 За прилагането на IEC 60079, част 14 трябва да се използват следните класификации:
 Постоянно захраненото електрическо оборудване, включително проводниците, които не са предмет на точки 5.1.1.3 и 5.1.1.4, трябва да отговаря като цяло на изискванията за зона 1 за електрическо оборудване или да отговарят на изискванията за зона 2 за електрическо оборудване, разположено в кабината на водача. Изискванията за група на взривозащита IIC, температурен клас Т6, също трябва да бъдат спазени.
 Захранващите проводници на постоянно захранено оборудване трябва да съответстват на предписанията от IEC 60079, част 7 („Повишена безопасност“), и да бъдат защитени със стопяеми предпазители или с автоматични изключватели, монтирани възможно най-близо до захранващия източник, или в случай на „искробезопасно оборудване“ да бъдат защитени с токова отсечка, монтиранa възможно най-близо до захранващия източник.
 За постоянно захраненото електрическо оборудване обаче, монтирано в среда, където температурата, в резултат на неелектрическо оборудване, поставено в тази среда, надвишават температурните граници за Т6, температурната класификация на постоянно захраненото електрическо оборудване трябва да бъде поне температурната класификация на температурен клас T4.
 5.1.1.5.2.
 Обходните връзки към главния прекъсвач за акумулаторната батерия на електрическото оборудване, което трябва да бъде захранвано, докато главният прекъсвач за акумулаторната батерия е отворен, трябва да бъдат защитени срещу прегряване със съответни средства, като стопяем предпазител, автоматичен изключвател или токова отсечка (ограничител на тока).
 5.1.1.6. Изисквания относно частта от електрическата инсталация, разположена зад кабината на водача
 Цялата инсталация трябва да бъде проектирана, конструирана и защитена, така че да не може да предизвика никакво запалване или късо съединение при нормалните условия на експлоатация на превозното средство и така че да се минимизират тези опасности в случай на удар или деформация. По-специално:
 5.1.1.6.1. Проводници
 Електрическата инсталация, която е разположена зад кабината на водача, трябва да бъде защитена срещу удар, абразивно износване или протриване по време на нормална експлоатация на превозното средство. Примери на подходяща защита са дадени на фигури 1, 2, 3 и 4 по-долу. Все пак не е необходима допълнителна защита за проводниците на датчиците на системата против блокиране на колелата.
 Фигура 1
 Фигура 2
 Фигура 3
 Фигура 4
 5.1.1.6.2. Осветление
 Не се допуска използването на електрически крушки с винтов цокъл.
 5.1.1.6.3. Електрически повдигащ механизъм
 Електрическото оборудване на електрическия повдигащ механизъм за повдигащите се оси трябва да бъде монтиран отвън на шасито в плътно затворен кожух.
 5.1.2. Предотвратяване на опасност от пожар
 5.1.2.1. Общи предписания
 Следните технически предписания се прилагат в съответствие с таблицата от точка 5.1.
 5.1.2.2. Кабина на превозното средство
 Освен ако кабината на водача не е изработена от труднозапалими материали, зад нея трябва да се монтира екран, който да е изработен от метал или друг подходящ материал с широчина, равна на широчината на цистерната. Всички прозорци отзад на кабината или на екрана трябва да са херметично затворени и изработени от огнеупорно безопасно стъкло с огнеупорни рамки. Освен това между цистерната и кабината (или екрана) трябва да има пространство от минимум


text:
15 cm.
 5.1.2.3. Резервоари за гориво
 Резервоарите за гориво, предназначени за захранване на двигателя на превозното средство с гориво, трябва да отговарят на следните изисквания:
 5.1.2.3.1.
 в случай на каквото и да е разливане горивото трябва да изтича на земята, без да влиза в съприкосновение с нагорещени части на превозното средство или с товара;
 5.1.2.3.2.
 резервоарите за гориво трябва да бъдат оборудвани с ефективно устройство за предотвратяване на възпламеняване, монтирано на нивото на гърловината за пълнене, или с устройство, позволяващо гърловината за пълнене да остава херметично затворена.
 5.1.2.4. Двигател
 Двигателят, задвижващ превозното средство, трябва да бъде оборудван и разположен така, че да се избегне всякаква опасност за товара в резултат на нагряване или запалване. В случаите на превозни средства EX/II и EX/III и MEMU двигателят трябва да бъде с възпламеняване на горивото чрез сгъстяване.
 5.1.2.5. Система за отвеждане на изгорелите газове
 Системата за отвеждане на изгорелите газове, както и тръбопроводите за отвеждане на изгорелите газове трябва да бъдат ориентирани или предпазвани, така че да се избегне всяка опасност от загряване или възпламеняване на товара. Частите от системата за отвеждане на изгорелите газове, които преминават точно под резервоара за гориво (дизел), трябва да се намират на най-малко 100 mm от него или да бъдат предпазвани от термичен екран.
 Системата за отвеждане на изгорелите газове на превозни средства EX/II, EX/III и MEMU трябва да бъде така конструирана и разположена, че да не възниква опасност от прекомерно нагряване на товара в резултат на повишаване на температурата на вътрешната повърхност на товарното отделение над 80 °C (6).
 5.1.2.6. Допълнителна спирачна уредба
 Превозните средства, оборудвани с допълнителни спирачни уредби, които излъчват поради висока температура и са разположени зад задната стена на кабината на водача, трябва да са съоръжени с термичен екран, здраво закрепен и разположен между тази уредба и цистерната или товара, така че да се избегне всякакво, дори местно, нагряване на стената на цистерната или на товара.
 Освен това термичният екран трябва да защитава спирачната уредба срещу всякакво, даже и случайно, разсипване или разлив от товара. За задоволителна трябва да се счита например защита, включваща двоен екран.
 5.1.2.7. Отоплители, работещи чрез изгаряне на гориво
 5.1.2.7.1.
 Отоплителите, работещи чрез изгаряне на гориво, трябва да отговарят на съответните технически изисквания от Правило No 122 на ИКЕ (включително тези от приложение 9), както е изменено, в съответствие с датите на прилагане, посочени в него.
 5.1.3. Спирачно оборудване
 Превозните средства, предмет на изискванията от точка 10221 от ADR, трябва да изпълняват всички съответни изисквания от Правило No 13 (включително тези от приложение 5), както е изменено, в съответствие с датите на прилагане, посочени в него.
 5.1.3.1.
 Превозните средства EX/III, AT, FL, OX и MEMU трябва да изпълняват всички съответни изисквания от Правило No 13, включително тези от приложение 5.
 5.1.3.2.
 Превозните средства EX/II трябва да изпълняват всички съответни изисквания от Правило No 13. За тях обаче не са приложими изискванията от приложение 5.
 5.1.4. Устройство за ограничаване на скоростта
 Моторно задвижваните превозни средства (с твърда връзка и влекачи за полуремаркета) с пределна маса над 12 тона са оборудвани


text:
с устройство, което ограничава максималната скорост съгласно техническите изисквания на Правило No 89, както е изменено. Устройството трябва да бъде регулирано така, че скоростта да не може да надвишава 90 km/h, като се отчита технологичният допуск на самото устройство.
 5.1.5. Теглително-прикачни устройства за ремарке
 Теглително-прикачните устройства за ремаркета трябва да съответстват на техническите изисквания от Правило No 55, както е изменено, в съответствие с датите на прилагане, посочени в него.
 6. ПРОМЯНА НА ТИПА ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО И РАЗШИРЕНИЕ НА ОДОБРЕНИЕТО
 6.1.
 Административният отдел, одобрил типа превозно средство, се уведомява за всяка промяна на типа превозно средство. Тогава отделът може:
 6.1.1.
 да прецени, че е малко вероятно направените промени да оказват съществено неблагоприятно въздействие и че при всички положения превозното средство продължава да съответства на изискванията; или
 6.1.2.
 да изиска допълнителен протокол от изпитване от техническата служба, отговаряща за провеждане на изпитванията.
 6.2.
 Страните по договора биват уведомявани за всяко потвърждение или отказ на одобрение, като се посочва изменението, съгласно процедурата, определена в точка 4.3 по-горе.
 6.3.
 Компетентният орган, който издава разширение на одобрението, присвоява сериен номер на всеки формуляр за съобщение, изготвен за това разширение, и уведомява за него другите страни по Спогодбата посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образеца от приложение 1 към настоящото правило.
 7. СЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Процедурите за съответствие на производството трябва да съответстват на определените в Спогодбата, допълнение 2 (E/ECE/324-E/ECE/TRANS/505/Rev.2), като се спазват следните изисквания:
 7.1.
 Превозните средства, одобрени по настоящото правило, трябва да бъдат произведени така, че да съответстват на одобрения тип, като отговарят на изискванията, изложени в точка 5 по-горе.
 7.2.
 Компетентният орган, издал типовото одобрение, може по всяко време да проверява методите за контрол на съответствието, прилагани във всяко производствено съоръжение. Нормалната честота на тези проверки е веднъж на две години.
 8. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 8.1.
 Одобрението, издадено по отношение на тип превозно средство съгласно настоящото правило, може да бъде отменено, ако не е спазено изискването, изложено в точка 7 по-горе.
 8.2.
 Ако страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, отмени дадено от нея одобрение, тя уведомява незабавно останалите страни по договора, прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, отговарящ на образеца от приложение 1 към настоящото правило.
 9. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Ако титулярят на одобрението прекрати напълно производството на тип превозно средство, одобрен по настоящото правило, той уведомява за това органа, издал одобрението, който при получаването на съответното съобщение на свой ред уведомява за това останалите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образеца в приложение 1 към настоящото правило.
 10. ПРЕХОДНИ РАЗПОРЕДБИ
 10.1.
 Считано от официалната дата на влизане в сила на серия от изменения 04, никоя страна по договора, прилагаща настоящото правило, не може да отказва да издава одобрение на ИКЕ по настоящото правило, изменено със серия от изменения 04.
 10.2.
 Считано от 1 януари 2008 г., страните по договора, прилагащи настоящото правило, трябва да издават одобрения на ИКЕ, само ако типът превозно средство, подлежащ на одобрение, отговаря на изискванията от настоящото правило, изменено със серия от изменения 04.


text:
10.3.
 Страните по договора, прилагащи настоящото правило, трябва да продължат да издават одобрения и разширения на тези одобрения на типовете превозни средства, които съответстват на изискванията от настоящото правило, изменено с предшестващата серия от изменения, до 31 декември 2007 г.
 10.4.
 Никоя страна по договора, прилагаща настоящото правило, не може да отказва да издава национално или регионално одобрение на типа, одобрен съгласно серия от изменения 04 на настоящото правило.
 10.5.
 Считано от 1 януари 2008 г., никоя страна по договора, прилагаща настоящото правило, не трябва да издава национално или регионално одобрение на тип превозно средство, одобрен съгласно предшестващите серии от изменения на настоящото правило.
 11. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ПРОВЕЖДАЩИ ИЗПИТВАНИЯ ЗА ОДОБРЕНИЕ, КАКТО И НА АДМИНИСТРАТИВНИТЕ ОТДЕЛИ
 Страните по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, съобщават на секретариата на ООН наименованията и адресите на техническите служби, отговарящи за провеждане на изпитванията за одобрение, както и на административните отдели, издаващи одобрение и на които се изпращат формулярите, удостоверяващи одобрение, разширение, отказ или отмяна на одобрение, издадени в други държави.
 (1) Както е определено в приложение 7 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозни средства (R.E.3) (документ TRANS/WP.29/78/Rev.1/Amend. 2).
 (2) 1 — Германия, 2 — Франция, 3 — Италия, 4 — Нидерландия, 5 — Швеция, 6 — Белгия, 7 — Унгария, 8 — Чешката република, 9 — Испания, 10 — Сърбия, 11 — Обединеното кралство, 12 — Австрия, 13 — Люксембург, 14 — Швейцария, 15 (не е присвоен), 16 — Норвегия, 17 — Финландия, 18 — Дания, 19 — Румъния, 20 — Полша, 21 — Португалия, 22 — Русия, 23 — Гърция, 24 — Ирландия, 25 — Хърватия, 26 — Словения, 27 — Словакия, 28 — Беларус, 29 — Естония, 30 (не е присвоен), 31 — Босна и Херцеговина, 32 — Латвия, 33 (не е присвоен), 34 — България, 35 (не е присвоен), 36 — Литва, 37 — Турция, 38 (не е присвоен), 39 — Азербайджан, 40 — бившата югославска република Македония, 41 (не е присвоен), 42 — Европейската общност (официалните одобрения се предоставят от държавите-членки, които използват техния съответен ИКЕ символ), 43 — Япония, 44 (не е присвоен), 45 — Австралия, 46 — Украйна, 47 — Южна Африка, 48 — Нова Зеландия, 49 — Кипър, 50 — Малта, 51 — Република Корея, 52 — Малайзия, 53 — Тайланд, 54 и 55 (не са присвоени), 56 — Черна гора, 57 (не е присвоен), 58 — Тунис. Следващи номера ще бъдат присвоявани на други държави в хронологичния ред, по който те ратифицират или се присъединяват към Спогодбата за приемане на еднакви технически предписания за колесни превозни средства, оборудване и части, които могат да бъдат монтирани и/или използвани на колесни превозни средства, и на условия за взаимно признаване на одобрения, издавани на основата на тези предписания, като така присвоените номера се съобщават от генералния секретар на Организацията на обединените нации на договарящите се страни по Спогодбата.
 (3) В настоящото правило се счита, че позоваванията на друго правило на ИКЕ се отнасят също и до всяко друго международно правило, което прилага същите технически изисквания


text:
като друго правило на ИКЕ. Позоваванията на конкретни раздели от съответните правила на ИКЕ следва да се тълкуват по съответния начин.
 (4) Изискванията от IEC 60079, част 14 нямат предимство пред изискванията от настоящото правило.
 (5) Като алтернатива може да се използват общите изисквания от EN 50014 и допълнителните изисквания от EN 50015, 50016, 50017, 50018, 50019, 50020 или 50028.
 (6) Съответствието с тези изисквания се проверява на комплектовано превозно средство.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 СЪОБЩЕНИЕ
 (максимален формат: A4 (210 × 297 mm)
 ПРИЛОЖЕНИЕ II
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 ОБРАЗЕЦ А
 (вж. точка 4.4 от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип превозно средство, предназначено за превоз на опасни товари, е одобрен в Нидерландия (E4) съгласно Правило No 105 с одобрение No 0424 92 и е обозначен като EX/II (съгласно точка 9.1.1.2 от приложение Б към ADR). Първите две цифри на номера на одобрението указват, че одобрението е издадено в съответствие с изискванията от Правило No 105, изменено със серията от изменения 04.
 ОБРАЗЕЦ Б
 (вж. точка 4.5 от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип превозно средство е одобрен в Нидерландия (E4) съгласно Правила No 105 и 13 (1) . Първите две цифри на номерата на одобрение указват, че към датите, когато са издадени съответните одобрения, Правило No 105 вече е включвало серията от изменения 04, а Правило No 13 — серията от изменения 09.
 (1) Вторият номер на правило е даден само като пример.


text:
 2.7.2020
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 210/23
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП No 58/2019
 от 29 март 2019 гoдина
 за изменение на приложение II (Технически правила, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИП [2020/812]
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент (ЕС) 2018/1461 на Комисията от 28 септември 2018 г. за изменение на приложение II към Регламент (ЕО) No 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета и на приложението към Регламент (ЕС) No 231/2012 на Комисията по отношение на употребата на ниско заместена хидроксипропил целулоза (L-HPC) в хранителни добавки (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Регламент (ЕС) 2018/1462 на Комисията от 28 септември 2018 г. за изменение на приложението към Регламент (ЕС) No 231/2012 за определяне на спецификации на добавките в храните, включени в списъците в приложения II и III към Регламент (ЕО) No 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета, по отношение на спецификациите на някои сорбитанови естери (E 491 сорбитан моностеарат, E 492 сорбитан тристеарат и E 495 сорбитан монопалмитат) (2) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (3)
 Регламент (ЕС) No 2018/1472 на Комисията от 28 септември 2018 г. за изменение на приложение II към Регламент (ЕО) No 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета и на приложението към Регламент (ЕС) No 231/2012 на Комисията по отношение на кохинил, карминова киселина, кармини (E 120) (3) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (4)
 Регламент (ЕС) 2018/1481 на Комисията от 4 октомври 2018 г. за изменение на приложения II и III към Регламент (ЕО) No 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета и на приложението към Регламент (ЕС) No 231/2012 на Комисията по отношение на октил галат (Е 311) и додецил галат (E 312) (4) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (5)
 Регламент (ЕС) 2018/1482 на Комисията от 4 октомври 2018 г. за изменение на приложение I към Регламент (ЕО) No 1334/2008 на Европейския парламент и на Съвета отношение на кофеин и теобромин (5) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (6)
 Регламент (ЕС) 2018/1497 на Комисията от 8 октомври 2018 г. за изменение на приложение II към Регламент (ЕО) No 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на категория храни 17 и употребата на добавки в храните в хранителни добавки (6) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (7)
 Регламент (ЕС) 2018/1649 на Комисията от 5 ноември 2018 г. за изменение на приложение I към Регламент (ЕО) No 1334/2008 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на премахването на някои ароматични вещества от списъка на Съюза (7) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (8)
 Настоящото решение се отнася до законодателството относно хранителните продукти. Законодателството относно хранителните продукти не се прилага по отношение на Лихтенщайн дотогава, докато прилагането на Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти включва Лихтенщайн, както е посочено в уводната


text:
част на глава XII от приложение II към Споразумението за ЕИП. Следователно настоящото решение не се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (9)
 Поради това приложение II към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 Глава XII от приложение II към Споразумението за ЕИП се изменя, както следва:
 (1)
 В точка 54щщщщс (Регламент (ЕО) No 1333/2008 на Европейския парламент и на Съвета) се добавят следните тирета:
 „—
 32018 R 1461: Регламент (ЕС) 2018/1461 на Комисията от 28 септември 2018 г. (ОВ L 245, 1.10.2018 г., стр. 1),
 —
 32018 R 1472: Регламент (ЕС) 2018/1472 на Комисията от 28 септември 2018 г. (ОВ L 247, 3.10.2018 г., стр. 1),
 —
 32018 R 1481: Регламент (ЕС) 2018/1481 на Комисията от 4 октомври 2018 г. (ОВ L 251, 5.10.2018 г., стр. 13),
 —
 32018 R 1497: Регламент (ЕС) 2018/1497 на Комисията от 8 октомври 2018 г. (ОВ L 253, 9.10.2018 г., стр. 36).“
 (2)
 В точка 54щщщщт (Регламент (ЕО) No 1334/2008 на Европейския парламент и на Съвета) се добавят следните тирета:
 „—
 32018 R 1482: Регламент (ЕС) 2018/1482 на Комисията от 4 октомври 2018 г. (ОВ L 251, 5.10.2018 г., стр. 19),
 —
 32018 R 1649: Регламент (ЕС) 2018/1649 на Комисията от 5 ноември 2018 г. (ОВ L 275, 6.11.2018 г., стр. 7).“
 (3)
 В точка 69 (Регламент (ЕС) No 231/2012 на Комисията) се добавят следните тирета:
 „—
 32018 R 1461: Регламент (ЕС) 2018/1461 на Комисията от 28 септември 2018 г. (ОВ L 245, 1.10.2018 г., стр. 1),
 —
 32018 R 1462: Регламент (ЕС) 2018/1462 на Комисията от 28 септември 2018 г. (ОВ L 245, 1.10.2018 г., стр. 6),
 —
 32018 R 1472: Регламент (ЕС) 2018/1472 на Комисията от 28 септември 2018 г. (ОВ L 247, 3.10.2018 г., стр. 1),
 —
 32018 R 1481: Регламент (ЕС) 2018/1481 на Комисията от 4 октомври 2018 г. (ОВ L 251, 5.10.2018 г., стр. 13).“
 Член 2
 Текстовете на регламенти (ЕС) 2018/1461, (ЕС) 2018/1462, (ЕС) 2018/1472, (ЕС) 2018/1481, (ЕС) 2018/1482, (ЕС) 2018/1497 и (ЕС) 2018/1649 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 30 март 2019 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (*1).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 29 март 2019 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Claude MAERTEN
 (1) ОВ L 245, 1.10.2018 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 245, 1.10.2018 г., стр. 6.
 (3) ОВ L 247, 3.10.2018 г., стр. 1.
 (4) ОВ L 251, 5.10.2018 г., стр. 13.
 (5) ОВ L 251, 5.10.2018 г., стр. 19.
 (6) ОВ L 253, 9.10.2018 г., стр. 36.
 (7) ОВ L 275, 6.11.2018 г., стр. 7.
 (*1) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 23.12.2020
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 434/67
 ПРЕПОРЪКА No 1/2020 НА МИТНИЧЕСКИЯ КОМИТЕТ ПО СПОРАЗУМЕНИЕТО ЗА СВОБОДНА ТЪРГОВИЯ МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ И НЕГОВИТЕ ДЪРЖАВИ ЧЛЕНКИ, ОТ ЕДНА СТРАНА, И РЕПУБЛИКА КОРЕЯ, ОТ ДРУГА СТРАНА,
 от 8 декември 2020 година
 по отношение на прилагането на член 27 от Протокола относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество
 МИТНИЧЕСКИЯТ КОМИТЕТ,
 като взе предвид Споразумението за свободна търговия (наричано по-долу „Споразумението“) между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Република Корея, от друга страна, и по-специално член 15.2, параграф 1, буква в) и член 6.16, параграф 5 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 В член 27 от Протокола относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество към Споразумението (наричан по-долу „Протоколът“) се установява процедурата за проверка на доказателствата за произход и задачите и отговорностите на митническите органи на страните вносители и страните износители.
 (2)
 Европейският съюз и Република Корея (наричани по-долу „страните“) отбелязаха необходимостта от общо разбиране на основните характеристики на процедурата за проверка, предвидена в член 27 от Протокола, и на различните етапи от тази процедура. Такова общо разбиране следва да бъде в интерес на митническите органи, които отговарят за осигуряване на спазването на правилата за произход, и за равното третиране на стопанските субекти, подлежащи на такава проверка, на територията на всяка от страните.
 (3)
 Митническият комитет е оправомощен по силата на член 6.16, параграф 5 от Споразумението да формулира препоръки, които той счита за подходящи за постигане на общите цели и за стабилното функциониране на механизмите, установени в Протокола. Страните считат за целесъобразно Митническият комитет да формулира препоръка за общо разбиране и правилното прилагане на процедурата за проверка, предвидена в член 27 от Протокола,
 ПРЕПОРЪЧВА:
 1. Основни характеристики на процедурата за проверка
 (1)
 Основните характеристики на процедурата за проверка по член 27 са в две направления: става въпрос за система на т.нар. „непряка проверка“, която се основава на взаимното доверие между митническите органи на страните.
 (2)
 „Непряка проверка“ означава, че митническите органи на страната вносител не извършват проверките, а отправят искане за проверка до митническите органи на страната износител и последните трябва да извършат проверката, като се свържат с износителя. Резултатът от проверката се предава от митническите органи на страната износител на митническите органи на страната вносител. Мотивите за това са, че митническите органи на страната износител, в която е изготвено доказателството за произход (декларация за произход), са в най-добра позиция да извършат проверка на това доказателство поради близостта им до износителя (познаване на дейността и историята на износителя, лесен достъп до информация, познаване на националната счетоводна система, липса на езикови бариери). Поради това митническите органи на страната износител трябва преди всичко да определят дали засегнатите продукти са със съответния произход, или не, в съответствие с приложимите правила за произход.
 (3)
 „Проверка на доказателствата за произход“ се извършва въз основа на взаимно доверие между митническите органи на страните. „Взаимно доверие“ в настоящия документ означава, че митническите органи на страната износител следва щателно да проверяват въпросите, представени


text:
от митническите органи на страната вносител, и да съобщят резултатите от тази проверка на митническите органи на страната вносител, които разчитат на резултатите от работата, извършена от митническите органи на страната износител. Митническите органи на страната вносител обаче имат правото да поискат допълнителна информация от страната износител, ако считат, че отговорът е непълен или че не позволява да се разбере позицията, изразена от страната износител. Подробностите относно информацията, която страната вносител може да поиска от страната износител, са разгледани по-детайлно в раздели 2.4.2 („Констатации и факти“) и 2.4.3 („Достатъчна информация“).
 2. Различните етапи от процедурата за проверка
 2.1. Отправяне на искане за проверка
 (4)
 Митническите органи на страната вносител могат да отправят искане за последваща проверка на доказателствата за произход, когато имат обосновано съмнение относно:
 —
 истинността на документите. Пример: съмнения дали фактурата, съдържаща декларацията за произход, не е фалшива фактура, изготвена от вносителя или износителя, за да се възползва от преференциалния произход,
 —
 статуса на продукти с произход, който имат съответните продукти. Пример: съмнения дали продуктите отговарят на критериите за произход, определени в приложение II към Протокола („Специфични за отделните продукти правила“),
 или
 —
 изпълнението на другите изисквания от Протокола, свързани с доказателствата за произход. Пример: съмнения дали износителят е имал или продължава да има статут на одобрен износител.
 (5)
 В допълнение към случаите на обосновано съмнение по горепосочените елементи, митническите органи на страната вносител имат възможност да отправят искане за проверка по случаи, избрани на случаен принцип. Това обхваща случаите, които не попадат в обхвата на посочените по-горе 3 елемента — предмет на обосновано съмнение.
 2.2. Изпращане на искането за проверка
 (6)
 Митническите органи на страната вносител трябва да изпратят искането за проверка до митническите органи на страната износител, отговорни за проверката на доказателствата за произход. В искането трябва да бъде посочено дали то се отправя на случаен принцип, или на базата на обосновано съмнение. В член 27, параграф 3 се предвижда, че при необходимост в искането се посочват причините за разследването.
 (7)
 Посочването на причините за разследването позволява на митническите органи на страната износител да разгледат искането по най-ефективния начин по отношение на разходите и административната тежест.
 (8)
 От друга страна, ако митническите органи на страната вносител поискат разследване на случаен принцип, не е необходимо те да посочват причина за това.
 (9)
 В съответствие с член 27, параграф 3 обаче доказателствата за произход или копие от тези документи на продуктите, предмет на разследването, следва да се изпратят до митническите органи на страната износител.
 2.3. Извършване на проверката
 (10)
 Съгласно системата за непряка проверка проверката на доказателствата за произход, съставени от износителите в страната износител, е отговорност на митническите органи на страната износител. Независимо от това, с прилагането на член 27, параграф 8 (вж. 2.9 „Съвместни разследвания“ за повече подробности) митническите органи на страната вносител при определени условия може да бъдат включени в процеса на проверка на територията на страната износител.
 (11)
 В случай на проверка на доказателствата за произход, предоставени от вносителя, митническите органи на страната вносител отправят искане за проверка до митническите органи на страната износител.


text:
Митническите органи на страната вносител не изискват от вносителя лично да получи от износителя информацията, посочена в параграфи 2.4.2 и 2.4.3.
 (12)
 Освен това в разпоредбите на член 27 не е предвидено митническите органи на страната вносител да могат пряко да изискват от износителите да им предоставят данни или информация.
 (13)
 Тези разпоредби обаче не възпрепятстват вносителите и износителите от двете страни по взаимно съгласие и на доброволен принцип да обменят данни или информация помежду си и да ги предават на митническите органи на страната вносител. Обменът или подаването на такива данни не е задължителен и всеки отказ за предоставяне на информация не е причина за отказ на предоставяне на преференция без проверка. Това не е част от процеса на проверка.
 (14)
 Доказателствата за директен транспорт, представени във връзка с член 13, не се считат за доказателства за произход и като такива не са свързани с проверка на доказателствата за произход по член 27.
 2.4. Боравене с резултатите от проверката
 (15)
 Митническите органи на страната износител информират митническите органи на страната вносител за резултатите от проверката, включително за констатациите и фактите, във възможно най-кратък срок. По-специално митническите органи на страната износител следва да сведат до минимум, доколкото е възможно, времето за отговор на исканията за проверка относно валидността на статута на одобрен износител.
 2.4.1. Допълнителни средства за комуникация
 (16)
 Изпращането на искания за проверки и обявяването на резултатите от тях между митническите органи на двете страни се извършва чрез обичайните пощенски услуги. Успоредно с това митническите органи на двете страни могат да използват допълнителни средства като електронна поща, за да могат бързо да комуникират и да гарантират, че исканията и отговорите достигат до адресата в съответната страна.
 2.4.2. Констатации и факти
 (17)
 Изразът „констатации и факти“ означава, че отговорът относно проверката, предоставен от митническите органи на страната износител, включва определени подробности относно извършената от тях процедура за проверка. Обхватът на „констатациите и фактите“ се ограничава до следните елементи:
 —
 заключението относно истинността на документите, статута на произход на съответните продукти или изпълнението на другите изисквания от Протокола,
 —
 описанието на продукта, предмет на проверката, и тарифното класиране, свързано с прилагането на правилото за произход,
 както и
 —
 информация относно начина на провеждане на проверката (кога и как).
 2.4.3. Достатъчна информация
 (18)
 При проверка на случаен принцип митническите органи на страната вносител не изискват повече информация от посочената в точка 2.4.2 („Констатации и факти“) от митническите органи на страната износител.
 (19)
 В случай на проверки на базата на обосновано съмнение, ако информацията, предоставена от митническите органи на страната износител, е счетена от компетентните органи на страната вносител за недостатъчна, последните могат да поискат допълнителна информация от митническите органи на страната износител с цел да се определи истинността на документите или действителният произход на продуктите. Допълнително поисканата информация не може да надхвърля следния списък:
 —
 когато критерият за произход е „изцяло получен“ — приложимата категория (като например добив, минно дело, риболов и място на производство),
 —
 когато критерият за произход е основан на метода на стойността — стойността на крайния продукт, както


text:
и стойността на всички използвани в производството продукти без произход,
 —
 когато критерият за произход е основан на промени в тарифното класиране — списък на всички материали без произход, включително тяхното тарифно класиране (във формат от 2, 4 или 6 цифри в зависимост от критериите за определяне на произхода),
 —
 когато критерият за произход е основан на теглото — теглото на крайния продукт, както и теглото на съответните материали без произход, използвани в крайния продукт,
 —
 когато критерият за произход е основан на специфичен режим — описание на специфичния режим, който е придал произход на този конкретен продукт, както и
 —
 когато се прилага правилото за допустимите отклонения — стойността или теглото на крайните продукти и стойността или теглото на материалите без произход, използвани в производството на крайните продукти.
 (20)
 Ако даден отговор не съдържа достатъчно от посочената по-горе информация, за да могат митническите органи на страната вносител да определят истинността на въпросните документи или действителния произход на продуктите, митническите органи, отправили искането, отказват предоставянето на преференция, освен при наличие на изключителни обстоятелства (вж. раздел 2.7 относно изключителните обстоятелства).
 (21)
 Митническите органи на страната износител не предават на митническите органи на страната вносител поверителна информация, за чието разкриване износителят счита, че излага на риск неговите търговски интереси. Неоповестяването на поверителна информация не може да бъде единствената причина митническите органи на страната вносител да откажат предоставянето на преференция, при условие че митническите органи на страната износител представят основания да не се предаде определена поверителна информация и докажат, че стоката е с произход, по начин, който удовлетворява митническите органи на страната вносител.
 2.5. Краен срок за отговор на искане за проверка
 (22)
 В член 27, параграф 6 се посочва, че резултатите от проверката трябва да бъдат съобщени възможно най-бързо.
 (23)
 В член 27, параграф 7 се предвижда, че страната вносител по принцип следва да откаже предоставянето на преференция, но само когато са изпълнени едновременно 2 условия:
 —
 искането за проверка е отправено въз основа на обосновано съмнение,
 както и
 —
 няма отговор в рамките на 10 месеца от датата на искането за проверка или отговорът не съдържа достатъчно информация, за да се определи истинността на въпросния документ или действителният произход на продуктите.
 (24)
 Тази разпоредба означава, че за проверка по случаи, избрани на случаен принцип, страната вносител не може да откаже предоставяне на преференция без отговор от страната износител.
 2.5.1. Краен срок при проверки на случаен принцип
 (25)
 Митническите органи на страната износител полагат всички усилия да представят отговор при случаите на проверки на случаен принцип в срок от 12 месеца. Тъй като обаче в член 27 не се определя краен срок за проверките на случаен принцип, митническите органи на страната вносител не може да отказват преференции единствено поради това, че митническите органи на страната износител не са предоставили отговор в рамките на срока от 12 месеца по искане за проверка на случаен принцип.
 2.5.2. Краен срок в случай на проверки при наличие на обосновано съмнение
 (26)
 За случаи, избрани при обосновано съмнение, страната вносител отказва предоставяне на преференция, когато не получи


text:
отговор в рамките на 10 месеца от датата на искането за проверка, освен при наличие на изключителни обстоятелства.
 2.6. Отмяна на резултатите
 (27)
 По изключение митническият орган на страната износител може да отмени резултатите от проверката. Отменянето на първоначалния отговор се прави в рамките на 10 месеца от датата на искането за проверка.
 2.7. Изключителни обстоятелства
 (28)
 Дори ако двете посочени по-горе условия за отказ на предоставяне на преференция са изпълнени, текстът на член 27, параграф 7 постановява, че предоставянето на преференциално третиране продължава да е възможно въз основа на клаузата за „изключителни обстоятелства“.
 (29)
 На практика страната вносител все още разполага със свободата да вземе решение, че съществуват изключителни обстоятелства, които оправдават отказа на предоставяне на преференция.
 (30)
 Изключителните обстоятелства включват по-специално следните ситуации:
 —
 Страната износител не е в състояние да отговори на искането за проверка, подадено от страната вносител, когато:
 а)
 произшествия, които износителят не би могъл да предвиди, като например пожар, наводнение или други природни бедствия, както и война, размирици, терор, стачки и други подобни, са довели до частична или пълна загуба на придружаващите документи за произход или до забавяне на представянето на тези документи; или
 б)
 отговорът се е забавил поради причини извън неговия контрол, като например административно или съдебно производство по обжалване в съответствие със законовите и подзаконовите разпоредби на страната, въпреки че износителят и митническият орган на страната износител са положили дължимата грижа при спазване на задълженията по настоящия Протокол.
 —
 Установено е, че или искането, или отговорът на искането не са достигнали своето местоназначение поради грешки, допуснати от съответните органи,
 —
 Искането или отговорът на искането за проверка не са доставени поради проблеми в комуникационните канали (напр. промяна на адреса на лицето, отговарящо за проверката, връщане на писма поради административни грешки на пощенските служби и др.).
 2.8. Напомняне
 (31)
 При липса на отговор на митническите органи на страната вносител се препоръчва да изпратят напомняне на страната износител преди края на 10-месечния период.
 (32)
 Препоръчва се митническите органи на страната износител, които не са в състояние да отговорят в рамките на 10-месечния срок, да информират за това органа, отправил искането, преди изтичането на крайния срок, като посочат колко време ще отнеме тяхната процедура за проверка, както и причината за забавянето на отговора.
 2.9. Съвместни разследвания
 (33)
 В член 27, параграф 8 се предвижда, че страната вносител може да присъства при проверка на произхода, извършвана от митническите органи на страната износител и че в такъв случай двете страни ще се позовават на член 7 от Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси за изпълнението на искането за участие на страната вносител. В такива случаи се прилагат условията на член 7. По-специално в член 7, параграф 4 от Протокола относно административната взаимопомощ по митнически въпроси се посочва, че само надлежно упълномощени служители на страната вносител може да присъстват на разследвания, провеждани на територията на страната износител и че условията на съвместното разследване се определят от страната износител.
 За Митническия комитет ЕС—Корея
 За Европейския съюз
 Jean-Michel GRAVE
 Брюксел, 8 декември 2020 г.
 За Република Корея
 PARK


text:
 30.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 285/1
 Само оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правно действие съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило трябва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН относно статута — TRANS/WP.29/343/, който е на разположение на електронен адрес
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html.
 Правило No 7 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — Единни разпоредби относно одобряването на предни и задни габаритни светлини, стопсветлини и светлини за обозначаване на най-външния габарит на моторни превозни средства (с изключение на мотоциклети) и техните ремаркета
 Включващо всички текстове в сила до:
 Притурка 23 към серия от изменения 02 — дата на влизане в сила: 9 октомври 2014 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 Обхват
 1.
 Определения
 2.
 Заявление за одобряване
 3.
 Маркировки
 4.
 Одобряване
 5.
 Общи изисквания
 6.
 Интензитет на излъчваната светлина
 7.
 Процедура за изпитване
 8.
 Цвят на излъчваната светлина.
 9.
 Съответствие на производството
 10.
 Санкции за несъответствие на производството
 11.
 Окончателно прекратяване на производството
 12.
 Забележки по отношение на цветове и отделни устройства
 13.
 Наименования и адреси на техническите служби, отговарящи за провеждането на изпитвания за одобряване, както и на органите по одобряване на типа
 14.
 Преходни разпоредби
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 1.
 Предни и задни габаритни светлини, светлини за обозначаване на най-външния габарит и стопсветлини: минимални стойности на ъглите на разпределяне на светлината в пространството за посочените светлини
 2.
 Съобщение
 3.
 Примери за оформление на маркировката за одобрение
 4.
 Фотометрични измервания
 5.
 Минимални изисквания за процедурите на контрол за съответствие на производството
 6.
 Минимални изисквания за избор на образци от инспектор
 ОБХВАТ
 Настоящото правило се прилага за:
 предни и задни габаритни светлини и стопсветлини на превозни средства от категории L, M, N, O и T (1); както и
 светлини за обозначаване на най-външния габарит на превозни средства от категориите M, N, O и T.
 1. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 За целите на настоящото правило,
 1.1. „Предни габаритни светлини“ са светлини, които се използват за показване на присъствието и ширината на превозното средство, гледано отпред;
 1.2. „Задни габаритни светлини“ са светлини, които се използват за указване на присъствието и широчината на превозното средство, гледано отзад;
 1.3. „Стопсветлина“ e светлината, която се използва, за да уведоми участниците в пътното движение, които се намират зад превозното средство, че водачът на последното използва работната спирачка. стопсветлините могат да бъдат задействани чрез забавящо устройство или друго подобно устройство;
 1.4. „Светлини за обозначаване на най-външния габарит“ са светлините, които са монтирани в близост до крайния външен ръб, възможно най-близо до горната част на превозното средство и които са предназначени ясно да указват цялостната ширина на превозното средство. При някои моторни превозни средства и ремаркета посочената светлина е предназначена да допълва габаритните светлини на превозното средство и специално да привлича вниманието върху неговия най-външен габарит;
 1.5. Определения на използваните термини:
 Определенията, дадени в Правило No 48 и сериите изменения към него, които са в сила към момента на подаване на заявление за одобряване на типа, се прилагат към настоящото правило.
 1.6. „Предни и


text:
задни габаритни светлини, стопсветлини и светлини за обозначаване на най-външния габарит от различни типове“ са светлини, които в рамките на всяка от посочените категории се различават по такива съществени характеристики, като:
 а)
 търговското наименование или марка;
 б)
 характеристиките на оптичната система (нива на интензитет, ъгли на разпространение на светлината, категория на светлинния източник, модул на светлинния източник и др.).
 в)
 при стопсветлини с две нива на интензитет — системата, използвана за намаляване на осветяването през нощта.
 Промяната на цвета на светлинния източник или цвета на филтър не представлява изменение на типа.
 1.7. Позоваванията, които се правят в настоящото правило към стандартна (еталонна) нажежаема лампа и към Правило No 37, се отнасят до Правило No 37 и неговите серии от изменения, които са в сила към момента на подаване на заявлението за одобряване на типа.
 Позоваванията, които се правят в настоящото правило към стандартна (еталонна) нажежаема лампа и към Правило No 128 се отнасят до Правило No 128 и неговите серии от изменения, които са в сила към момента на подаване на заявлението одобрение на типа.
 2. ЗАЯВЛЕНИЕ ЗА ОДОБРЯВАНЕ
 2.1. Заявлението за одобряване се подава от притежателя на търговското наименование или марка или от негов надлежно упълномощен представител. В него трябва да са посочени:
 2.1.1.
 целта или целите, за която/които е предназначено устройството, за което се иска одобряване, както и дали то може да се използва в сглобка от две светлини от един същ вид/тип;
 2.1.2.
 при светлини за обозначаване на най-външния габарит — какъв е предвиденият цвят на излъчваната светлина — бял или червен;
 2.1.3.
 при стопсветлини от категория S3 или S4 — къде е предвиденото място на монтиране — извън превозното средство или вътре в последното (зад задното стъкло);
 2.1.4.
 Дали устройството осигурява постоянен (категория R, R1, RM1, S1 или S3) или регулируем светлинен интензитет (категория R2, RM2, S2 или S4);
 2.1.5.
 По избор на заявителя в него се уточнява дали устройството може да бъде монтирано на превозно средство с различен наклон на базовата си ос спрямо базовите равнини на превозното средство и спрямо земната повърхност, или може да се завърта около базовата си ос; тези различни условия на монтиране се указват във формуляра за съобщение.
 2.2. За всеки тип устройство заявлението се придружава от:
 2.2.1.
 Достатъчно подробни чертежи в три екземпляра, които дават възможност да се разпознае типът устройство и показват следното:
 а)
 в какво положение устройството може да се монтира на превозното средство (и ако е приложимо, за светлини от категория S3 или S4 — на задното стъкло); оста на наблюдение, която трябва да се възприеме, е базовата ос, използвана в изпитванията (хоризонтален ъгъл H = 0°, вертикален ъгъл V = 0°); и точката, която следва да бъде взета за базов център при споменатите изпитвания;
 б)
 Геометричните характеристики на монтиране на устройството, които отговарят на изискванията на точка 6;
 в)
 в случай на взаимосвързана осветителна система, взаимосвързаните светлини или комбинацията от взаимосвързани светлини, които отговарят на изискванията на точки 5.10 и 6.1 и на приложение 4 към настоящото правило;
 г)
 местоположението, предназначено за номера на одобрението