text:
 Важна правна забележка
 |
 22005D0068
 Официален вестник n° L 239 , 15/09/2005 стр. 0057 - 0058
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 68/2005от 29 април 2005 годиназа изменение на приложение XIII (Транспорт) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, по-нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение XIII към Споразумението бе изменено с Решение No 43/2005 на Съвместния комитет на ЕИП от 11 март 2005 г. [1].(2) Регламент (ЕО) No 2172/2004 на Комисията от 17 декември 2004 г. относно изменение на Регламент (ЕО) No 417/2002 на Европейския парламент и на Съвета за ускорено прилагане на конструктивните изисквания към петролните танкери с двоен корпус или еквивалентните конструктивни изисквания за петролните танкери с единичен корпус [2] следва да бъде включен в Споразумението,РЕШИ:Член 1Следното тире се добавя към точка 56м (Регламент (ЕО) No 417/2002 на Европейския парламент и на Съвета) от приложението към Споразумението:- "— 32004 R 2172: Регламент (ЕО) No 2172/2004 на Комисията от 17 декември 2004 г. (ОВ L 371, 18.12.2004 г., стр. 26)."Член 2Текстовете на Регламент (ЕО) No 2172/2004 на исландски и норвежки език, които предстои да бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 30 април 2005 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103 параграф 1 от Споразумението са направени [***].Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.Съставено в Брюксел на 29 април 2005 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателRichard Wright[1] ОВ L 198, 28.7.2005 г., стр. 45.[2] ОВ L 371, 18.12.2004 г., стр. 26.[***] Няма посочени конституционни изисквания.--------------------------------------------------


text:
 16.5.2019
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 128/48
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 147/2017
 от 7 юли 2017 година
 за изменение на приложение ХХ (Околна среда) към Споразумението за ЕИП [2019/754]
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент (ЕС) 2017/294 на Комисията от 20 февруари 2017 г. за изменение на Регламент (ЕО) No 748/2009 относно списъка на операторите на въздухоплавателни средства, които са извършвали авиационна дейност, включена в списъка от приложение I към Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, към 1 януари 2006 година или след това, като за всеки оператор на въздухоплавателни средства се посочва администриращата държава членка (1), следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Следователно приложение XX към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 В точка 21ат (Регламент (ЕО) No 748/2009 на Комисията) от приложение XX към Споразумението за ЕИП се добавя следното тире:
 —
 „—
 32017 R 0294: Регламент (ЕС) 2017/294 на Комисията от 20 февруари 2017 г. (ОВ L 43, 21.2.2017 г., стр. 3).“
 Член 2
 Текстът на Регламент (ЕС) 2017/294 на исландски и норвежки език, който ще бъде публикуван в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, е автентичен.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 8 юли 2017 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (*1).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 7 юли 2017 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Sabine MONAUNI
 (1) ОВ L 43, 21.2.2017 г., стр. 3.
 (*1) Без отбелязани конституционни изисквания.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
 Важна правна забележка
 |
 21995D0413(03)
 Официален вестник n° L 083 , 13/04/1995 стр. 0044 - 0044 специално чешко издание глава 11 том 01 стр. 240 - 240 специално испанско издание глава 11 том 01 стр. 240 - 240 специално унгарско издание глава 11 том 01 стр. 240 - 240 специално литвийско издание глава 11 том 01 стр. 240 - 240 LV.ES глава 11 том 01 стр. 240 - 240 MT.ES глава 11 том 01 стр. 240 - 240 PL.ES глава 11 том 01 стр. 240 - 240 SK.ES глава 11 том 01 стр. 240 - 240 специално словенско издание глава 11 том 01 стр. 240 - 240
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 13/95от 24 февруари 1995 годиназа изменение на приложение II (Технически разпоредби, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейско икономическо пространство, променено с Протокола за промяна на Споразумението за Европейско икономическо пространство, оттук нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че приложение II към Споразумението е изменено с Решение No 9/95 на Съвместния комитет за ЕИП от 27 януари 1995 г. за изменение на приложение II (Технически разпоредби, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИП [1];като има предвид, че Регламент (EО) No 2580/94 на Комисията от 24 октомври 1994 г. за изменение на Регламент (ЕИО) No 3713/92 г. за отлагане на датата на прилагане на член 11, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 2092/91 на Съвета относно биологичното производство на земеделски продукти и неговото означаване върху земеделските продукти и храни трябва да се включи в Споразумението, [2]РЕШИ:Член 1Следното тире се добавя към глава XII, точка 54б (Регламент (EИО) No 2092/91 на Съвета) от приложение II към Споразумението, преди адаптацията:- "— 394 R 2580: Регламент (EО) No 2580/94 на Комисията от 24 октомври 1994 г. (ОВ L 273, 25.10.1994 г., стр. 7)."Член 2Текстовете на Регламент (ЕО) No 2580/94 на Комисията на исландски и норвежки език, които са приложени към съответните езикови версии на настоящото решение, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 1 април 1995 г., при условие че всички нотификации съгласно член 103, параграф 1 от Споразумението са представени пред Съвместния комитет за ЕИП.Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейските общности.Съставено в Брюксел на 24 февруари 1995 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателG. J. L. Avery[1] ОВ L 47, 2.3.1995 г., стр. 29.[2] ОВ L 273, 25.10.1994 г., стр. 7.--------------------------------------------------


text:
 6.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 262/59
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП
 No 87/2011
 от 1 юли 2011 година
 за изменение на приложение XX (Околна среда) към Споразумението за ЕИП
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, наричано по-нататък „Споразумението“, и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Приложение XX към Споразумението беше изменено с Решение на Съвместния комитет на ЕИП No 57/2011 от 20 май 2011 г. (1)
 (2)
 Решение 2011/149/ЕС на Комисията от 7 март 2011 г. относно историческите авиационни емисии съгласно член 3в, параграф 4 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (2) следва да бъде включено в Споразумението.
 (3)
 В съответствие с приложение XX към Споразумението в точка 21ал (Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета), адаптация бб Надзорният орган на ЕАСТ предостави стойностите на историческите авиационни емисии, съответстващи на полетите в рамките на териториите на държавите от ЕАСТ и между тях и на полетите между държавите от ЕАСТ и третите държави. Тези стойности са определени в сътрудничество с Евроконтрол чрез прилагане на метода, използван за изчисляване на историческите авиационни емисии за ЕС като цяло.
 (4)
 Съгласно същия адаптиращ текст Съвместният комитет на ЕИП взема решение относно историческите авиационни емисии за ЕИП като цяло чрез прибавяне на историческите авиационни емисии от полетите в рамките на териториите на държавите от ЕАСТ и между тях и от полетите между държавите от ЕАСТ и третите държави към историческите авиационни емисии за ЕС като цяло, определени в член 1 от Решение 2011/149/ЕС на Комисията,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 След точка 21апа (Решение 2009/450/ЕО на Комисията) от приложение ХХ към Споразумението се вмъква следната точка:
 „21апб.
 32011 D 0149: Решение 2011/149/ЕС на Комисията от 7 март 2011 г. относно историческите авиационни емисии съгласно член 3в, параграф 4 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността (ОВ L 61, 8.3.2011, стр. 42).
 За целите на настоящото споразумение разпоредбите на решението се четат със следната адаптация:
 В член 1 се добавят следните алинеи:
 „Историческите авиационни емисии, съответстващи на полетите в рамките на териториите на държавите от ЕАСТ и между тях и на полетите между държавите от ЕАСТ и третите държави, се определят на 1 943 935 тона CO2.
 Историческите авиационни емисии за ЕИП като цяло се определят на 221 420 279 тона CO2.“
 Член 2
 Текстовете на Решение 2011/149/ЕС на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 2 юли 2011 г., при условие че всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението, са внесени в Съвместния комитет на ЕИП (3).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела


text:
 2.7.2020
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 210/10
 РЕШЕНИЕ НА СЪВМЕСТНИЯ КОМИТЕТ НА ЕИП No 51/2019
 от 29 март 2019 година
 за изменение на приложение I (Ветеринарни и фитосанитарни въпроси) към Споразумението за ЕИП [2020/805]
 СЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,
 като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство („Споразумението за ЕИП“), и по-специално член 98 от него,
 като има предвид, че:
 (1)
 Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1559 на Комисията от 17 октомври 2018 г. за разрешаване на употребата на тинктура от кимион (Cuminum cyminum L.) като фуражна добавка за всички видове животни (1) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (2)
 Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1566 на Комисията от 18 октомври 2018 г. за разрешаване на употребата на препарат от ендо-1,3(4)-бета-глюканаза и ендо-1,4-бета-ксиланаза, получени от Aspergillus niger (NRRL 25541), и алфа-амилаза, получена от Aspergillus niger (ATCC66222), като фуражна добавка за отбити прасенца и за видове свине с по-малко стопанско значение (отбити) и за изменение на Регламент (ЕО) No 1453/2004 (притежател на разрешението Andrès Pintaluba S.A.) (2) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (3)
 Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1567 на Комисията от 18 октомври 2018 г. за поправка на Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/249 за разрешаване на употребата на таурин, бета-аланин, L-аланин, L-аргинин, L-аспартова киселина, L-хистидин, D,L-изолевцин, L-левцин, L-фенилаланин, L-пролин, D,L-серин, L-тирозин, L-метионин, L-валин, L-цистеин, глицин, мононатриев глутамат и L-глутамова киселина като фуражни добавки за всички видове животни и L-цистеинхидрохлорид монохидрат за всички видове животни с изключение на котки и кучета (3) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (4)
 Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1568 на Комисията от 18 октомври 2018 г. за разрешаване на употребата на препарат от фумонизин естераза, получена от Komagataella phaffii (DSM 32159), като фуражна добавка за всички видове свине и домашни птици (4) следва да бъде включен в Споразумението за ЕИП.
 (5)
 Настоящото решение се отнася до законодателството относно фуражите. Законодателството относно фуражите не се прилага по отношение на Лихтенщайн дотогава, докогато прилагането на Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария относно търговията със селскостопански продукти включва Лихтенщайн, както е посочено в секторните адаптации на приложение I към Споразумението за ЕИП. Следователно настоящото решение не се прилага по отношение на Лихтенщайн.
 (6)
 Поради това приложение I към Споразумението за ЕИП следва да бъде съответно изменено,
 ПРИЕ НАСТОЯЩОТО РЕШЕНИЕ:
 Член 1
 Глава II от приложение I към Споразумението за ЕИП се изменя, както следва:
 1.
 В точка 1щц (Регламент (ЕО) No 1453/2004 на Комисията) се добавя следното тире:
 „—
 32018 R 1566: Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1566 на Комисията от 18 октомври 2018 г. (ОВ L 262, 19.10.2018 г., стр. 27).“
 2.
 В точка 250 (Регламент за изпълнение (ЕС) No 2018/249 на Комисията) се добавя следното:
 „, изменен със:
 —
 32018 R 1567: Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1567 на Комисията от 18 октомври 2018 г. (ОВ L 262, 19.10.2018 г., стр. 31).“
 3.
 След точка 271 (Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1558 на Комисията) се вмъкват следните точки:
 „272.
 32018 R 1559: Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1559 на Комисията от 17 октомври 2018


text:
г. за разрешаване на употребата на тинктура от кимион (Cuminum cyminum L.) като фуражна добавка за всички видове животни (ОВ L 261, 18.10.2018 г., стр. 16).
 273.
 32018 R 1566: Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1566 на Комисията от 18 октомври 2018 г. за разрешаване на употребата на препарат от ендо-1,3(4)-бета-глюканаза и ендо-1,4-бета-ксиланаза, получени от Aspergillus niger (NRRL 25541), и алфа-амилаза, получена от Aspergillus niger (ATCC66222), като фуражна добавка за отбити прасенца и за видове свине с по-малко стопанско значение (отбити) и за изменение на Регламент (ЕО) No 1453/2004 (притежател на разрешението Andrès Pintaluba S.A.) (ОВ L 262, 19.10.2018 г., стр. 27).
 274
 32018 R 1568: Регламент за изпълнение (ЕС) 2018/1568 на Комисията от 18 октомври 2018 г. за разрешаване на употребата на препарат от фумонизин естераза, получена от Komagataella phaffii (DSM 32159), като фуражна добавка за всички видове свине и домашни птици (ОВ L 262, 19.10.2018 г., стр. 34).“
 Член 2
 Текстовете на регламенти за изпълнение (ЕС) 2018/1559, (ЕС) 2018/1566, (ЕС) 2018/1567 и (ЕС) 2018/1568 на исландски и норвежки език, които ще бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.
 Член 3
 Настоящото решение влиза в сила на 30 март 2019 г., при условие че са внесени всички нотификации, предвидени в член 103, параграф 1 от Споразумението за ЕИП (*1).
 Член 4
 Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.
 Съставено в Брюксел на 29 март 2019 година.
 За Съвместния комитет на ЕИП
 Председател
 Claude MAERTEN
 (1) ОВ L 261, 18.10.2018 г., стр. 16.
 (2) ОВ L 262, 19.10.2018 г., стр. 27.
 (3) ОВ L 262, 19.10.2018 г., стр. 31.
 (4) ОВ L 262, 19.10.2018 г., стр. 34.
 (*1) Без отбелязани конституционни изисквания.


text:
 Важна правна забележка
 |
 22004D0144
 Официален вестник n° L 102 , 21/04/2005 стр. 0013 - 0014
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 144/2004oт 29 октомври 2004 годиназа изменение на приложение II (Технически норми, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокол за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, по-нататък наричано "споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение II към споразумението се изменя с Решение No 125/2004 на Съвместния комитет на ЕИП oт 24 септември 2004 г. [1].(2) Регламент на Комисията (EО) No 1425/2003 oт 11 август 2003 г. за изменение на Регламент (EО) No 466/2001 относно определяне на максималното съдържание на някои замърсители в храните [2] следва да бъде включен в споразумението.(3) Регламент на Комисията (EО) No 455/2004 oт 11 март 2004 г. за изменение на Регламент (EО)No 466/2001 относно определяне на максималното съдържание на някои замърсители в храните [3] следва да бъде включен в споразумението,РЕШИ:Член 1В точка 54щн (Регламент на Комисията (EО) No 466/2001) oт глава XII на приложение II към споразумението се добавят следните тирета:- "— 32003 R 1425: Регламент на Комисията (EО) No 1425/2003 oт 11 август 2003 г. (ОВ L 203, 12.8.2003 г., стр. 1),- — 32004 R 0455: Регламент на Комисията (EО) No 455/2004 oт 11 март 2004 г. (ОВ L 74, 12.3.2004 г., стр. 11)."Член 2Tекстовете на Регламенти (EО) No 1425/2003 и No 455/2004 на исландски и норвежки език, които следва да бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 30 октомври 2004 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103, параграф 1 от споразумението, са направени [****].Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.Съставено в Брюксел на 29 октомври 2004 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателKjartan Jóhannsson[1] ОВ L 64, 10.3.2005 г., стр. 47.[2] ОВ L 203, 12.8.2003 г., стр. 1.[3] ОВ L 74, 12.3.2004 г., стр. 11.[****] Не са посочени конституционни задължения.--------------------------------------------------


text:
 12.6.2020
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 186/3
 СПОРАЗУМЕНИЕТО ЗА СВОБОДНА ТЪРГОВИЯ МЕЖДУ ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ И СОЦИАЛИСТИЧЕСКА РЕПУБЛИКА ВИЕТНАМ
 ПРЕАМБЮЛ
 Европейският съюз, наричан по-долу „Съюзът“,
 и
 Социалистическа република Виетнам, наричана по-долу „Виетнам“,
 наричани по-долу заедно „страните“ или поотделно „страната“,
 КАТО ОТЧИТАТ своето дългогодишно и стабилно партньорство, основано на общите принципи и ценности, залегнали в Споразумението за партньорство и сътрудничество, както и важността на икономическите, търговските и инвестиционните връзки между двете страни;
 КАТО ЖЕЛАЯТ още повече да укрепят икономическите връзки помежду си като част от цялостните отношения между двете страни и в съзвучие с тези отношения, и като са убедени, че с настоящото споразумение ще се създаде нова среда, благоприятстваща развитието на търговията и инвестициите между тях;
 КАТО ПРИЗНАВАТ, че настоящото споразумение ще допълни и насърчи усилията за икономическа интеграция в регионален мащаб;
 РЕШЕНИ да укрепят икономическите, търговските и инвестиционните връзки помежду си в съответствие с целта за устойчиво развитие — в неговото икономическо, социално и екологично измерение — и да насърчават търговията и инвестициите в рамките на настоящото споразумение по такъв начин, че да се постигнат високи равнища на опазване на околната среда и защита на труда, и при зачитане на съответните международно признати стандарти и споразумения;
 КАТО ЖЕЛАЯТ да повишат жизненото равнище, да насърчат икономическия растеж и стабилност, да създадат нови възможности за заетост и да подобрят общото благосъстояние, и за тази цел потвърждават отново своя ангажимент за насърчаване на либерализирането на търговията и инвестициите;
 УБЕДЕНИ, че настоящото споразумение ще създаде разширен и сигурен пазар за стоките и услугите и стабилна и предсказуема среда за търговията и инвестициите, като по този начин ще се повиши конкурентоспособността на техните предприятия на световните пазари;
 КАТО ПОТВЪРЖДАВАТ ОТНОВО ангажимента си за спазване на Устава на Организацията на обединените нации, подписан на 26 юни 1945 г. в Сан Франциско, и като имат предвид принципите, залегнали във Всеобщата декларация за правата на човека, приета от Общото събрание на Организацията на обединените нации на 10 декември 1948 г.;
 КАТО ПРИЗНАВАТ значението на прозрачността в международната търговия в полза на всички заинтересовани страни;
 КАТО СЕ СТРЕМЯТ да установят ясни и взаимноизгодни правила, уреждащи търговията и инвестициите помежду си, а също така да намалят или премахнат пречките за взаимна търговия и инвестиции;
 ТВЪРДО РЕШЕНИ да допринесат за хармоничното развитие и разширяването на международната търговия чрез отстраняване на пречките пред търговията посредством настоящото споразумение и да избегнат създаването на нови пречки пред търговията или инвестициите между страните, което би намалило ползите от настоящото споразумение;
 КАТО СЕ ОСНОВАВАТ на съответните права и задължения, произтичащи за тях от Споразумението за СТО и от други многостранни, регионални и двустранни споразумения и договорености, по които те са страна;
 КАТО ЖЕЛАЯТ да насърчат конкурентоспособността на своите предприятия, като им осигурят предвидима правна уредба за техните търговски и инвестиционни отношения,
 СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:
 ГЛАВА 1
 Цели и общи определения
 Член 1.1
 Създаване на зона за свободна търговия
 Страните създават зона за свободна търговия в съответствие с член XXIV от ГАТТ от 1994 г. и член V от ГАТС.
 Член 1.2
 Цели


text:
Настоящото споразумение има за цел търговията и инвестициите между страните да бъдат либерализирани и улеснени в съответствие с неговите разпоредби.
 Член 1.3
 Споразумение за партньорство и сътрудничество
 За целите на настоящото споразумение „Споразумение за партньорство и сътрудничество“ означава Рамковото споразумение за всестранно партньорство и сътрудничество между Европейския съюз и неговите държави членки, от една страна, и Социалистическа република Виетнам, от друга страна, подписано в Брюксел на 27 юни 2012 г.
 Член 1.4
 Споразумения в рамките на СТО
 За целите на настоящото споразумение:
 а)
 „Споразумение за селското стопанство“ означава Споразумението за селското стопанство, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 б)
 „Споразумение за държавните поръчки“ означава Споразумението за държавните поръчки, съдържащо се в приложение 4 към Споразумението за СТО;
 в)
 „Споразумение за предекспедиционна проверка“ означава Споразумението за предекспедиционна проверка, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 г)
 „Споразумение за правилата за произход“ означава Споразумението за правилата за произход, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 д)
 „Антидъмпингово споразумение“ означава Споразумението за прилагане на член VI от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г., съдържащо се в приложение 1А към Споразумението за СТО;
 е)
 „Споразумение за митническо остойностяване“ означава Споразумението за прилагане на член VII от Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г., съдържащо се в приложение 1А към Споразумението за СТО;
 ж)
 „ДППУС“ означава Договореността относно правилата и процедурите за уреждане на спорове, съдържаща се в приложение 2 към Споразумението за СТО;
 з)
 „ГАТС“ означава Общото споразумение по търговията с услуги, съдържащо се в приложение 1Б към Споразумението за СТО;
 и)
 „ГАТТ от 1994 г.“ означава Общото споразумение за митата и търговията от 1994 г., съдържащо се в приложение 1А към Споразумението за СТО;
 й)
 „Споразумение за лицензиране на вноса“ означава Споразумението за процедурите по лицензиране на вноса, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 к)
 „Споразумение за защитни мерки“ означава Споразумението за защитни мерки, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 л)
 „Споразумение за СИМ“ означава Споразумението за субсидиите и изравнителните мерки, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 м)
 „Споразумение за СФС“ означава Споразумението за санитарните и фитосанитарните мерки, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 н)
 „Споразумение за ТПТ“ означава Споразумението за техническите пречки пред търговията, съдържащо се в приложение 1A към Споразумението за СТО;
 о)
 „Споразумението ТРИПС“ означава Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост, съдържащо се в приложение 1В към Споразумението за СТО; и
 п)
 „Споразумение за СТО“ означава Споразумението за създаване на Световната търговска организация, подписано в Маракеш на 15 април 1994 г.
 Член 1.5
 Общи определения
 За целите на настоящото споразумение, доколкото не е предвидено друго:
 а)
 „ден“ означава календарен ден;
 б)
 „вътрешен“ означава — по отношение на законодателството, правото или законовите и подзаконовите нормативни актове на Съюза и на неговите държави членки и на Виетнам (1) — съответно законодателството, правото или законовите и подзаконовите нормативни актове на централно, регионално или местно равнище;
 в)
 „стоки“ означава продукти по смисъла на ГАТТ от


text:
1994 г., доколкото не е предвидено друго в настоящото споразумение;
 г)
 „Хармонизирана система“ означава Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките, включително всички правни забележки и изменения към нея (наричана по-долу „ХС“);
 д)
 „МВФ“ означава Международният валутен фонд;
 е)
 „мярка“ означава всяка мярка, приета от някоя от страните, независимо дали под формата на закон, подзаконов нормативен акт, предписание, процедура, решение, административно действие или под каквато и да било друга форма;
 ж)
 „физическо лице от една от страните“ означава гражданин на една от държавите — членки на Съюза, или на Виетнам съгласно съответното тяхно законодателство (2);
 з)
 „лице“ означава физическо или юридическо лице;
 и)
 „трета държава“ означава държава или територия извън териториалния обхват на настоящото споразумение, определен в член 17.24 (Териториално приложение);
 й)
 „UNCLOS“ означава Конвенцията на Организацията на обединените нации по морско право, сключена в Монтего Бей на 10 декември 1982 г.;
 к)
 „СОИС“ означава Световната организация за интелектуална собственост; и
 л)
 „СТО“ означава Световната търговска организация.
 ГЛАВА 2
 Национално третиране и достъп на стоки до пазара
 Член 2.1
 Цел
 Страните постепенно либерализират търговията със стоки и подобряват достъпа до пазара в рамките на преходен период, започващ с влизането в сила на настоящото споразумение, съобразно разпоредбите на настоящото споразумение и в съответствие с член XXIV от ГАТТ от 1994 г.
 Член 2.2
 Приложно поле
 Доколкото в настоящото споразумение не е предвидено друго, настоящата глава се прилага по отношение на търговията със стоки между страните.
 Член 2.3
 Определения
 За целите на настоящата глава:
 а)
 „субсидии за износ на селскостопанска продукция“ означава субсидии по смисъла на определението в член 1, буква д) от Споразумението за селското стопанство, включително всички изменения на посочения член;
 б)
 „селскостопанска стока“ означава продукт от списъка в приложение 1 към Споразумението за селското стопанство;
 в)
 „консулски операции“ означава процедурата за получаване от консул на страната вносител на територията на страната износител или на територията на трета държава на консулска фактура или консулска виза за търговска фактура, сертификат за произход, манифест, декларация за износ от изпращача или всякакви други митнически документи във връзка с вноса на съответните стоки;
 г)
 „мито“ означава всички мита или налози от каквото и да било естество, налагани върху вноса на дадена стока или във връзка с него, включително всякаква форма на допълнително облагане или допълнителен налог, налагани върху такъв внос или във връзка с него, с изключение на:
 i)
 налог, еквивалентен на вътрешен данък, налаган в съответствие с член 2.4 (Национално третиране);
 ii)
 мито, налагано в съответствие с глава 3 (Средства за търговска защита);
 iii)
 мита, налагани в съответствие с членове VI, XVI и XIX от ГАТТ от 1994 г., с Антидъмпинговото споразумение, със Споразумението за СИМ, със Споразумението за защитни мерки, както и с член 5 от Споразумението за селското стопанство и с ДППУС; и
 iv)
 такси или други налози, налагани в съответствие с член 2.18 (Административни такси, други налози и формалности при внос и износ);
 д)
 „процедури по лицензиране на износа“ означава административни процедури (3), използвани за прилагането на режими за лицензиране на износа, изискващи подаването на заявление или на други


text:
документи, различни от тези, които се изискват за митнически цели, до съответния административен орган като предварително условие за износ от територията на страната износител;
 е)
 „процедури по лицензиране на вноса“ означава административни процедури (4), използвани за прилагането на режими за лицензиране на вноса, изискващи подаването на заявление или на други документи, различни от тези, които се изискват за митнически цели, до съответния административен орган като предварително условие за внос на територията на страната вносител;
 ж)
 „процедури по неавтоматично лицензиране на износа“ означава процедури по лицензиране на износа, при които одобрение на заявлението не се предоставя на всички юридически и физически лица, отговарящи на изискванията на съответната страна за осъществяване на операции по износ на продукти, които подлежат на процедури по лицензиране на износа;
 з)
 „процедури по неавтоматично лицензиране на вноса“ означава процедури по лицензиране на вноса, при които одобрение на заявлението не се предоставя на всички юридически и физически лица, отговарящи на изискванията на съответната страна за осъществяване на операции по внос на продукти, които подлежат на процедури по лицензиране на вноса;
 и)
 „с произход“ препраща към произхода на дадена стока, определян в съответствие с правилата за произход, установени в протокол 1 (относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество);
 й)
 „изискване за постигнати резултати“ означава изискване:
 i)
 съгласно което трябва да бъде изнесен определен обем стоки в количествено, стойностно или процентно изражение;
 ii)
 съгласно което със стоки от страната, издала лицензията за внос, трябва да се заменят внасяни стоки;
 iii)
 съгласно което лице, което разполага с лицензия за внос, трябва да закупува други стоки на територията на страната, издала лицензията за внос, или да отдава предпочитание на стоки местно производство;
 iv)
 съгласно което лице, разполагащо с лицензия за внос, трябва да произвежда на територията на страната, издала лицензията за внос, стоки с определено местно съдържание в количествено, стойностно или процентно изражение; или
 v)
 което е обвързвано по какъвто и да е начин с обема или стойността на вноса, с обема или стойността на износа или с размера на постъпленията на чуждестранна валута; и
 к)
 „стока, преминала заводска преработка“ означава стока, класирана в глава 84, 85, 87, 90 или позиция 94.02 от ХС, с изключение на тези от списъка в допълнение 2-А-5 (Стоки, изключени от обхвата на определението за стоки, преминали заводска преработка), която:
 i)
 е изцяло или частично съставена от части, получени от стоки, които са били използвани преди това; и
 ii)
 има сходни характеристики, условия на функциониране и срок на експлоатация в сравнение с тези на оригиналната нова стока и се ползва със същата гаранция като оригиналната нова стока.
 Член 2.4
 Национално третиране
 Всяка страна предоставя национално третиране по отношение на стоките на другата страна в съответствие с член III от ГАТТ от 1994 г., включително забележките и допълнителните разпоредби към него. За тази цел задълженията, съдържащи се в член III от ГАТТ от 1994 г., включително забележките и допълнителните разпоредби към него, се включват, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и стават неразделна част от него.
 Член 2.5
 Класиране на стоките
 Класирането на стоките,


text:
които са предмет на търговия между страните, се извършва съобразно тарифната номенклатура на всяка от страните в съответствие с ХС.
 Член 2.6
 Стоки, преминали заводска преработка
 Страните взаимно си предоставят същото третиране на стоките, преминали заводска преработка, като това, предоставено на новите сходни стоки. Всяка от страните може да изисква специално етикетиране на стоките, преминали заводска преработка, с цел да се избегне евентуално въвеждане в заблуждение на потребителите. Всяка страна въвежда разпоредбите на настоящия член преди изтичането на преходен период от не повече от три години от датата на влизане в сила на настоящото споразумение.
 Член 2.7
 Намаляване или премахване на митата
 1. Доколкото не е предвидено друго в настоящото споразумение, всяка страна намалява или премахва своите мита върху стоки с произход от другата страна в съответствие със своя график, включен в допълнения 2-А-1 (График за митата на Съюза) и 2-A-2 (График за митата на Виетнам) към приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата).
 2. При изчисляването на последователните намаления по параграф 1 за базова ставка на митата за всяка стока служи ставката, посочена в графиците в допълнения 2-А-1 (График за митата на Съюза) и 2-A-2 (График за митата на Виетнам) към приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата). Премахването на митата, предвидено в допълнение 2-A-2 (График за митата на Виетнам), не е приложимо за употребяваните моторни превозни средства от позиции 87.02, 87.03 и 87.04 по ХС.
 3. Ако някоя от страните намали прилагана от нея митническа ставка за най-облагодетелствана нация под размера на приложимата митническа ставка, предвидена в нейния график в приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата), допълнение 2-А-1 (График за митата на Съюза) или допълнение 2-A-2 (График за митата на Виетнам), конкретната стока с произход от другата страна се ползва по право от тази по-ниска митническа ставка.
 4. Доколкото не е предвидено друго в настоящото споразумение, не се допуска увеличаване от никоя от страните на съществуващи мита, прилагани в съответствие с нейния график, включен съответно в допълнения 2-А-1 (График за митата на Съюза) и 2-A-2 (График за митата на Виетнам) към приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата), нито приемане на нови мита, за стоки с произход от другата страна.
 5. Всяка от страните може едностранно да ускори намаляването или премахването на прилаганите от нея мита върху стоки с произход от другата страна в съответствие с нейния график, включен съответно в допълнения 2-А-1 (График за митата на Съюза) и 2-A-2 (График за митата на Виетнам) към приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата). Когато дадена страна обмисля подобно ускоряване, тя уведомява другата страна за това възможно най-рано преди да почне да се прилага новата ставка на митото. Евентуалното едностранно ускоряване не е пречка за съответната страна да повиши дадено мито до нивото на митото, приложимо на всеки етап от намаляването или премахването в съответствие с нейния график, включен съответно в допълнения 2-А-1 (График за митата на Съюза) и 2-A-2 (График за митата на Виетнам) към приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата).
 6. По искане на някоя от страните същите провеждат консултации помежду си с оглед евентуално


text:
ускоряване или разширяване на обхвата на намаляването или премахването на прилаганите мита в съответствие с техните графици, включени съответно в допълнения 2-А-1 (График за митата на Съюза) и 2-A-2 (График за митата на Виетнам) към приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата). Ако страните се споразумеят да изменят настоящото споразумение, за да се ускори или разшири въпросният обхват, всяко договорено изменение заменя всяка митническа ставка или поетапна категория за конкретната стока, определена в съответствие с графиците на страните. Това изменение влиза в сила в съответствие с член 17.5 (Изменения).
 Член 2.8
 Отстраняване на административни грешки
 В случай на допусната от страна на компетентните органи грешка при управлението на преференциалната система при износ, и по-специално при прилагането на протокол 1 (относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество), когато тази грешка има последици за вносните мита, страната вносител може да поиска от Комитета по търговията, създаден в съответствие с член 17.1 (Комитет по търговията), да проучи възможностите за приемане на подходящи мерки с цел отстраняване на възникналия проблем.
 Член 2.9
 Специфични мерки във връзка с преференциалното тарифно третиране
 1. Страните си сътрудничат в борбата с митническите нарушения, свързани с преференциалното тарифно третиране, предоставено съгласно настоящата глава.
 2. За целите на параграф 1 всяка страна оказва на другата страна административно сътрудничество и административна взаимопомощ по митнически и свързани с тях въпроси като част от прилагането и контрола на преференциалното тарифно третиране, като това включва следните задължения:
 а)
 проверка на статуса по отношение на произхода на съответния продукт или съответните продукти;
 б)
 провеждане на последваща проверка на доказателството за произход и предоставяне на резултатите от тази проверка на другата страна; и
 в)
 даване на разрешение на страната вносител за проучвателни посещения с цел проверка на автентичността на документите или на достоверността на информацията от значение за предоставянето на въпросното преференциално третиране.
 3. Когато в съответствие с разпоредбите за административното сътрудничество или административната взаимопомощ по митнически и свързани с тях въпроси, посочени в параграф 2, страната вносител установи, че доказателството за произход не е било издадено по надлежния ред от страната износител, тъй като не са изпълнени условията, предвидени в протокол 1 (относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество), посочената страна вносител може да откаже преференциално тарифно третиране на поискалия такова третиране декларатор по отношение на стоките, за които е издадено доказателството за произход.
 4. Ако страната вносител прецени, че предвиденият в параграф 3 отказ за преференциално тарифно третиране на отделни пратки е недостатъчен за прилагането и контрола на преференциалното тарифно третиране на даден продукт, тази страна може в съответствие с процедурата, предвидена в параграф 5, да спре прилагането на съответното преференциално тарифно третиране на съответните продукти в следните случаи:
 а)
 когато посочената страна констатира, че е налице системно извършвано митническо нарушение по отношение на исканията за преференциално тарифно третиране съгласно настоящото споразумение; или
 б)
 когато посочената страна констатира, че страната износител системно не е спазвала задълженията си по параграф 2.
 5. Компетентният орган на страната вносител без неоправдано забавяне уведомява за своята констатация компетентния


text:
орган на страната износител, предоставя проверима информация, на която се основава констатацията, и провежда консултации с компетентния орган на страната износител с цел намиране на взаимноприемливо решение.
 6. В случай че след изтичане на 30 дни от уведомлението по параграф 5 компетентните органи не намерят взаимноприемливо решение, страната вносител без неоправдано забавяне отнася въпроса до Комитета по търговията.
 7. Ако в срок от 60 дни след сезирането Комитетът по търговията не успее да постигне съгласие по приемливо решение, страната вносител може да спре прилагането на преференциалното тарифно третиране на съответните продукти.
 Страната вносител може да прилага предвиденото в настоящия параграф спиране на преференциално тарифно третиране само за срока, необходим за защита на нейните финансови интереси, и докато страната износител представи убедително доказателство за способността си да изпълнява задълженията по параграф 2 и да осигури достатъчен контрол на изпълнението на тези задължения.
 Срокът на спирането не надхвърля три месеца. Ако условията, дали основание за първоначалното спиране, продължават да са налице и след изтичането на тримесечния срок, страната вносител може да реши да го продължи с нов срок от три месеца. Всяко решение за спиране подлежи на периодични консултации в рамките на Комитета по търговията.
 8. Страната вносител публикува в съответствие с вътрешните си процедури известия до вносителите във връзка с всяко уведомление и решение, отнасящо се до спирането по параграф 4. Страната вносител уведомява без неоправдано забавяне страната износител и Комитета по търговията за всяко такова уведомление или решение.
 Член 2.10
 Ремонтирани стоки
 1. Никоя от страните не може да прилага мито за стока — без значение какъв е произходът на тази стока — която се въвежда повторно на нейната територия, след като е била временно изнесена от нейната територия към територията на другата страна за ремонт, независимо дали е било възможно подобен ремонт да се извърши на територията на страната, от която стоката е била временно изнесена.
 2. Параграф 1 не се прилага за стока, внесена под гаранция в зона за свободна търговия, или с подобен статус, която е изнесена за ремонт и не е внесена повторно под гаранция в зона за свободна търговия, или с подобен статус.
 3. Никоя от страните не може да прилага мито за стока, без значение какъв е произходът ѝ, която е внесена временно от територията на другата страна с цел ремонт.
 4. За целите на настоящия член терминът „ремонт“ означава всяка операция по усъвършенстване, предприета по отношение на дадена стока с цел отстраняване на функционални дефекти или материални щети и водеща до възстановяване на първоначалната функция на дадена стока, или с цел осигуряване на съответствието ѝ с техническите изисквания за нейната експлоатация, без която операция стоката повече не би могла да бъде използвана по обичайния начин за целите, за които е била предназначена. Ремонтът на дадена стока включва нейното възстановяване и поддръжка. Той не включва операция или процес, които:
 а)
 водят до унищожаване на съществените характеристики на стоката или до създаване на нова или различна от търговска гледна точка стока;
 б)
 водят до превръщане на незавършена стока в завършена стока; или
 в)
 се използват


text:
за подобряване или осъвременяване на техническите характеристики на дадена стока.
 Член 2.11
 Износни мита, данъци или други налози
 1. Никоя от страните не може да запазва или приема мита, данъци или други налози от всякакъв вид, налагани върху или във връзка с износа на дадена стока към територията на другата страна, които надхвърлят налаганите върху сходни продукти, предназначени за потребление на вътрешния пазар, освен ако прави това в съответствие с графика в допълнение 2-A-3 (График за износните мита на Виетнам) към приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата).
 2. Ако дадена страна прилага по-ниска ставка на мито, данък или друг налог върху или във връзка с износа на дадена стока, тази по-ниска ставка се прилага доколкото е по-ниска от ставката, изчислена в съответствие с графика в допълнение 2-A-3 (График за износните мита на Виетнам) към приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата). Настоящият параграф не се прилага по отношение на по-благоприятно третиране, предоставено на всяка трета държава съгласно споразумение за преференциална търговия.
 3. По искане на една от страните Комитетът по търговията подлага на преглед всички мита, данъци или други налози от всякакъв вид, наложени върху или във връзка с износа на стоки към територията на другата страна, когато някоя от страните е предоставила по-благоприятно третиране на трета държава съгласно споразумение за преференциална търговия.
 Член 2.12
 Субсидии за износ на селскостопанска продукция
 1. В контекста на многостранните отношения страните споделят целта за паралелно премахване и предотвратяване на повторното въвеждане на всички форми на експортни субсидии и на правила относно всички свързани с износа мерки с равностоен ефект по отношение на селскостопанските стоки. За тази цел те работят заедно с цел усъвършенстване на многостранните правила, отнасящи се до занимаващите се с износ на селскостопанска продукция държавни предприятия, международната продоволствена помощ и финансовото подпомагане на износа.
 2. От момента на влизането в сила на настоящото споразумение страната износител се въздържа да въвежда или запазва каквито и да било експортни субсидии или други мерки с равностоен ефект за селскостопанска стока, която е засегната от премахването или намаляването на митата от страната вносител в съответствие с приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата) и е предназначена за територията на страната вносител.
 Член 2.13
 Администриране на търговски разпоредби
 В съответствие с член X от ГАТТ от 1994 г. всяка от страните администрира по еднакъв, безпристрастен и разумен начин всички свои закони, подзаконови нормативни актове, съдебни и административни решения, отнасящи се до:
 а)
 класирането или определянето на стойността на стоките за митнически цели;
 б)
 ставките на митата, данъците или другите налози;
 в)
 изискванията, ограниченията или забраните за внос или износ;
 г)
 платежните преводи; и
 д)
 въпросите, засягащи продажбата, дистрибуцията, превоза, застраховането, складирането, инспектирането, излагането, обработката, смесването или всяко друго използване на стоките за митнически цели.
 Член 2.14
 Ограничения по отношение на вноса и износа
 1. Доколкото не е предвидено друго в настоящото споразумение, никоя от страните не може да приема или запазва каквато и да било забрана или ограничение по отношение на вноса на всяка една стока на другата страна или по отношение на износа или


text:
продажбата за износ на всяка една стока, предназначена за територията на другата страна, в съответствие с член XI от ГАТТ от 1994 г., включително забележките и допълнителните разпоредби към него. За тази цел член XI от ГАТТ от 1994 г., включително забележките и допълнителните разпоредби към него, се включват, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и стават неразделна част от него.
 2. Параграф 1 забранява на всяка от страните да приема или запазва:
 а)
 лицензии за внос, обвързани с изпълнението на изискване за постигнати резултати; или
 б)
 доброволни ограничения на износа.
 3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат по отношение на стоките от списъка в допълнение 2-А-4 (Стоки, спрямо които Виетнам може да прилага специфични мерки). Всяко изменение на законовите и подзаконовите нормативни актове на Виетнам, с което се стеснява обхвата на допълнение 2-А-4 (Стоки, спрямо които Виетнам може да прилага специфични мерки) във връзка със списъка на стоките в него, се прилага автоматично съгласно настоящото споразумение. Всяка предоставена от Виетнам на друг търговски партньор преференция по отношение на обхвата на допълнение 2-А-4 (Стоки, спрямо които Виетнам може да прилага специфични мерки) във връзка със списъка на стоките в него, се прилага автоматично съгласно настоящото споразумение. Виетнам уведомява Съюза за всяко изменение или преференция, предвидени в настоящия параграф.
 4. В съответствие със Споразумението за СТО всяка от страните може да въведе срещу другата страна всяка една мярка, която е разрешена от Органа за уреждане на спорове на СТО.
 5. Когато една от страните приеме или запазва дадена забрана или ограничение по отношение на вноса или износа, тя гарантира пълната прозрачност на тези мерки.
 Член 2.15
 Търговски права и сродни права, свързани с фармацевтичните продукти
 1. Виетнам приема и запазва в сила подходящи правни актове, позволяващи на чуждестранни фармацевтични дружества да установяват предприятия с чуждестранно участие за целите на вноса на фармацевтични продукти, получили разрешение за пускане на пазара от компетентните органи на Виетнам. Без да се засягат списъците на Виетнам, включени в приложение 8-Б (Списък на специфичните задължения на Виетнам), такива предприятия с чуждестранно участие се ползват с правото да продават законно внесени от тях фармацевтични продукти на дистрибутори или търговци на едро, които имат право да разпространяват фармацевтични продукти във Виетнам.
 2. Посочените в параграф 1 предприятия с чуждестранно участие се ползват с правото да:
 а)
 изграждат собствени складове за съхранение на законно внесени от тях във Виетнам фармацевтични продукти в съответствие с нормативните актове, приети от Министерството на здравеопазването или съответния негов правоприемник;
 б)
 предоставят информация относно законно внесените от тях във Виетнам фармацевтични продукти на медицинските специалисти в съответствие с нормативните актове, приети от Министерството на здравеопазването или съответния негов правоприемник и от други компетентни органи на Виетнам; и
 в)
 провеждат клинични изследвания и изпитвания в съответствие с член 3 (Международни стандарти) от приложение 2-В (Фармацевтични/лекарствени продукти и медицински изделия) и с приетите от Министерството на здравеопазването или съответния негов правоприемник нормативни актове, за да се гарантира, че законно внесените от тях във Виетнам фармацевтични продукти са подходящи за вътрешно потребление.
 Член 2.16
 Процедури по лицензиране на


text:
вноса
 1. Страните потвърждават своите права и задължения, произтичащи от Споразумението за лицензиране на вноса.
 2. Всяка страна уведомява другата страна за своите съществуващи процедури по лицензиране на вноса, включително за правното основание и съответния официален уебсайт, в срок от 30 дни от датата на влизане в сила на настоящото споразумение, освен ако те вече не са били нотифицирани или представени по реда на член 5 или член 7, алинея 3 от Споразумението за лицензиране на вноса. Уведомлението съдържа същата информация като изискуемата по член 5 или член 7, алинея 3 от Споразумението за лицензиране на вноса.
 3. Всяка страна уведомява другата страна за всяко въвеждане или изменение на процедура по лицензиране на вноса, което възнамерява да приеме, не по-късно от 45 дни преди да стане приложима новата процедура или конкретното изменение да породи правно действие. Страната не може в никакъв случай да направи подобно уведомление по-късно от 60 дни след датата на публикуване на акта за въвеждане на процедурата или за изменение, освен ако такова уведомление вече не е направено в съответствие с член 5 от Споразумението за лицензиране на вноса. Уведомлението съдържа същата информация като изискуемата по член 5 от Споразумението за лицензиране на вноса.
 4. Всяка страна публикува на официален уебсайт всяка информация, която тя е длъжна да публикува съгласно член 1, алинея 4 (а) от Споразумението за лицензиране на вноса.
 5. По искане на една от страните другата страна отговаря в срок от 60 дни на отправено към нея разумно запитване във връзка с всяка процедура за лицензиране на вноса, която тя възнамерява да приеме, е приела или е запазила, както и във връзка с критериите за издаване или разпределение на лицензии за внос, включително във връзка с лицата, предприятията и институциите, които се ползват с правото да подадат такова заявление, административния орган или органи, пред които да бъдат направени съответните постъпки, и списъка на продуктите, за които важи изискването за лицензиране на вноса.
 6. Страните въвеждат и администрират процедурите по лицензиране на вноса в съответствие със:
 а)
 член 1, параграфи 1—9 от Споразумението за лицензиране на вноса;
 б)
 член 2 от Споразумението за лицензиране на вноса; и
 в)
 член 3 от Споразумението за лицензиране на вноса.
 За тази цел разпоредбите, посочени в букви а), б) и в), се включват, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и стават неразделна част от него.
 7. Всяка от страните приема или запазва процедури по автоматично лицензиране на вноса като условие за вноса на нейната територия с цел постигане на законни цели само след извършена от нея подходяща оценка на въздействието.
 8. Всяка от страните издава лицензиите за внос с подходящ срок на валидност, който не може да бъде по-кратък от предвидения във вътрешното законодателство, уреждащо изискванията по отношение на лицензиране на вноса, и който не бива да бъде пречка за вноса.
 9. Когато дадена страна е отхвърлила заявление за лицензия за внос за стока от другата страна, тя предоставя на заявителя, при поискване от същия и във възможно най-кратък срок след постъпването на искане за тази цел, писмено обяснение с


text:
мотивите за отхвърлянето. Заявителят се ползва с право на обжалване или преразглеждане в съответствие с вътрешното законодателство или процедури на страната вносител.
 10. Страните приемат или запазват в сила процедури по неавтоматично лицензиране на вноса само с цел прилагане на мярка, която не е несъвместима с настоящото споразумение, включително с член 2.22 (Общи изключения). Страната, която приема процедури по неавтоматично лицензиране на вноса, ясно посочва целта на тези процедури по лицензиране.
 Член 2.17
 Процедури по лицензиране на износа
 1. Всяка страна уведомява другата страна за своите съществуващи процедури по лицензиране на износа, включително за правното основание и съответния официален уебсайт, в срок от 30 дни от датата на влизане в сила на настоящото споразумение.
 2. Всяка страна уведомява другата страна за всяко въвеждане или изменение на процедура по лицензиране на износа, което възнамерява да приеме, не по-късно от 45 дни преди да стане приложима новата процедура или изменението да породи правно действие. Страната не може в никакъв случай да направи подобно уведомление по-късно от 60 дни след датата на публикуване на акта за въвеждане на процедура или за изменение.
 3. Уведомлението по параграфи 1 и 2 съдържа следната информация:
 а)
 текста на нейните процедури по лицензиране на износа, включително евентуалните изменения;
 б)
 продуктите, за които се прилага всяка процедура по лицензиране на износа;
 в)
 за всяка процедура по лицензиране на износа — описание на:
 i)
 процедурата за заявяване на лицензия за износ; и
 ii)
 критериите, които заявителят трябва да изпълни, за да може да подаде заявление за лицензия за износ;
 г)
 звеното или звената за контакт, от които заинтересованите лица могат да получат допълнителна информация относно условията за получаване на лицензия за износ;
 д)
 административния орган или органи, до които трябва да се подадат заявлението или другите относими документи;
 е)
 срока, през който всяка процедура по лицензиране на износа ще се прилага;
 ж)
 ако страната възнамерява да използва процедура за лицензиране на износа във връзка с управлението на конкретна квота за износ — общото количество (а когато е приложимо — и стойността) на квотата и датите на отваряне и затваряне на квотата; и
 з)
 евентуалните изключения или дерогации от изискването за лицензиране на износа, реда, по който могат да бъдат поискани такива изключения или дерогации, както и критериите за допускането им.
 4. Всяка страна публикува всяка една процедура по лицензиране на износа, включително правното основание и препратка към съответния официален уебсайт. Всяка страна също така публикува във възможно най-кратък срок, но във всеки случай не по-късно от 45 дни след приемането им и поне 25 работни дни преди влизането им в сила, всяка нова процедура по лицензиране на износа или всяко изменение на своите процедури по лицензиране на износа.
 5. По искане на една от страните другата страна отговаря в срок от 60 дни на отправено към нея разумно запитване във връзка с всички процедури за лицензиране на износа, които тя възнамерява да приеме или които е приела или е запазила, както и във връзка с критериите за издаване или разпределение на лицензии за износ, включително във връзка с лицата,


text:
предприятията и институциите, които се ползват с правото да подадат такова заявление, административния орган или органи, пред които да бъдат направени съответните постъпки, и списъка на продуктите, за които важи изискването за лицензиране на износа.
 6. Страните въвеждат и администрират всички процедури по лицензиране на износа в съответствие със:
 а)
 член 1, алинея 1—9 от Споразумението за лицензиране на вноса;
 б)
 член 2 от Споразумението за лицензиране на вноса;
 в)
 член 3 от Споразумението за лицензиране на вноса, с изключение на алинея 5 (a), (в), (й) и (к).
 За тази цел разпоредбите на Споразумението за лицензиране на вноса, посочени в букви а), б) и в), се включват, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и стават неразделна част от него.
 7. Всяка от страните гарантира, че всички процедури по лицензиране на износа се прилагат неутрално и се администрират по коректен, справедлив, недискриминационен и прозрачен начин.
 8. Всяка от страните издава лицензиите за износ с подходящ срок на валидност, който не може да бъде по-кратък от предвидения във вътрешното законодателство, уреждащо изискването за лицензиране на износа, и който не бива да бъде пречка за износа.
 9. Когато дадена страна е отхвърлила заявление за лицензия за износ за стока от другата страна, тя предоставя на заявителя, при поискване от същия и във възможно най-кратък срок след постъпването на искане за тази цел, писмено обяснение с мотивите за отхвърлянето. Заявителят се ползва с право на обжалване или преразглеждане в съответствие с вътрешното законодателство или процедури на страната износител.
 10. Всяка от страните приема или запазва процедури по автоматично лицензиране на износа като условие за износа от нейната територия с цел постигане на законни цели само след извършена от нея подходяща оценка на въздействието.
 11. Страните приемат или запазват процедури по неавтоматично лицензиране на износа само с цел прилагане на мярка, която не е несъвместима с настоящото споразумение, включително с член 2.22 (Общи изключения). Страната, която приема процедури по неавтоматично лицензиране на износа, ясно посочва целта на тези процедури по лицензиране.
 Член 2.18
 Административни такси, други налози и формалности при внос и износ
 1. Всяка от страните гарантира, че таксите, налозите, формалностите и изискванията, различни от вносните и износните мита и мерките, изброени в член 2.3 (Определения), буква г), подточки i), ii) и iii), са съвместими със задълженията на страните по член VIII от ГАТТ от 1994 г., включително забележките и допълнителните разпоредби към него.
 2. Всяка от страните може да налага такси и налози само за услуги, предоставяни във връзка с внос и износ на стоки. Таксите и налозите не се събират на адвалорна основа и не надвишават приблизителните разходи за предоставяната услуга. Всяка от страните публикува информация за таксите и налозите, които тя налага във връзка с вноса и износа на стоки, в съответствие с член 4.10 (Такси и налози).
 3. Никоя от страните не може да изисква извършването на консулски операции, нито свързани с тях такси и налози, във връзка с вноса или износа на стоки. След изтичането на три години от датата на влизане в сила на настоящото споразумение никоя от страните


text:
няма право да изисква консулско удостоверяване при вноса на стоки, попадащи в обхвата на настоящото споразумение.
 Член 2.19
 Маркиране на произхода
 Доколкото не е предвидено друго в настоящото споразумение, когато Виетнам прилага изисквания за задължителна маркировка на държавата на произход за неселскостопански продукти от Съюза, Виетнам приема маркировката „Made in EU“ (Произведено в ЕС), или подобна маркировка на местния език, като отговаряща на тези изисквания.
 Член 2.20
 Държавни търговски предприятия
 1. Страните потвърждават своите съществуващи права и задължения, произтичащи от член XVII от ГАТТ от 1994 г., включително от забележките и допълнителните разпоредби към него, както и от Договореността на СТО относно тълкуването на член XVII от ГАТТ от 1994 г., които се включват, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и стават неразделна част от него.
 2. Когато една от страните поиска от другата страна информация за отделни държавни търговски предприятия и извършваната от тях дейност, включително информация за двустранната им търговия, замолената страна осигурява необходимата прозрачност при спазване на разпоредбата на член XVII, точка 4, буква г) от ГАТТ от 1994 г.
 Член 2.21
 Премахване на специфичните за отделни сектори нетарифни мерки
 1. Страните изпълняват задълженията си, свързани със специфични за отделни сектори нетарифни мерки, прилагани по отношение на стоките от приложения 2-Б (Моторни превозни средства и части и оборудване за моторни превозни средства) и 2-В (Фармацевтични/лекарствени продукти и медицински изделия).
 2. Доколкото не е предвидено друго в настоящото споразумение, 10 години след влизането в сила на настоящото споразумение и по искане на която и да било от страните, те встъпват в съответствие с вътрешните си процедури в преговори с оглед разширяване на обхвата на своите задължения, свързани със специфични за отделни сектори нетарифни мерки, прилагани по отношение на стоките.
 Член 2.22
 Общи изключения
 1. Никоя от разпоредбите на настоящата глава не е пречка за предприемането от едната или другата страна на мерки в съответствие с член XX от ГАТТ от 1994 г., включително забележките и допълнителните разпоредби към него, които се включват, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и стават неразделна част от него.
 2. Страните се споразумяват, че преди предприемането на всяка една от мерките, предвидени в член XX, букви и) и й) от ГАТТ от 1994 г., страната износител, която възнамерява да предприеме такива мерки, предоставя на другата страна цялата относима информация. По искане на някоя от тях страните се консултират помежду си с оглед намиране на приемливо решение. Страните могат да се договорят относно всякакви средства, необходими за отстраняване на затрудненията. Ако предварителното предоставяне на информацията или нейното проучване са невъзможни поради наличието на извънредни и критични обстоятелства, налагащи предприемането на незабавни действия, страната износител може да приложи необходимите предпазни мерки и незабавно уведомява другата страна за тях.
 Член 2.23
 Комитет по търговията със стоки
 1. Комитетът по търговията със стоки, създаден в съответствие с член 17.2 (Специализирани комитети), включва представители на страните.
 2. Комитетът по търговията със стоки разглежда всякакви въпроси, свързани с настоящата глава и протокол 1 (относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество).
 3. Комитетът по търговията със стоки


text:
изпълнява следните задачи в съответствие с член 17.2 (Специализирани комитети):
 а)
 подлага на преглед и следи за прилагането и действието на разпоредбите, посочени в параграф 2;
 б)
 набелязва и препоръчва мерки за преодоляване на евентуалните различия, както и за насърчаване, улесняване и подобряване на достъпа до пазара, включително всяко ускоряване на изпълнението на тарифните задължения съгласно член 2.7 (Намаляване или премахване на митата);
 в)
 препоръчва на Комитета по търговията да създава работни групи, ако счете това за необходимо;
 г)
 изпълнява всяка допълнителна задача, която може да му възложи Комитетът по търговията; и
 д)
 предлага решенията за приемане от Комитета по търговията във връзка с изменението на списъка на сортовете ароматен ориз, включени в приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата), раздел Б (Тарифни квоти), подраздел 1 (Тарифни квоти на Съюза), точка 5, буква в).
 ГЛАВА 3
 Средства за търговска защита
 Раздел a
 Антидъмпингови и изравнителни мита
 Член 3.1
 Общи разпоредби
 1. Страните потвърждават своите права и задължения, произтичащи от член VI от ГАТТ от 1994 г., Антидъмпинговото споразумение и Споразумението за СИМ.
 2. Като съзнават възможните злоупотреби с антидъмпинговите и изравнителните мерки с цел да се попречи на търговията, страните се споразумяват за следното:
 а)
 средствата за търговска защита следва да се прилагат при пълно спазване на приложимите изисквания на СТО и да се основават на справедлива и прозрачна система; и
 б)
 когато една от страните възнамерява да наложи подобни мерки, следва да бъде обърнато специално внимание на интересите на другата страна.
 3. За целите на настоящия раздел произходът се определя в съответствие с член 1 от Споразумението за правилата за произход.
 Член 3.2
 Прозрачност
 1. Без да се засягат член 6, алинея 5 от Антидъмпинговото споразумение и член 12, алинея 4 от Споразумението за СИМ, страните гарантират незабавно след всяко едно налагане на временни мерки, и във всеки случай — преди вземането на окончателно решение, пълното и съдържателно разгласяване пред заинтересованите страни на всички съществени факти и съображения, които са залегнали в основата на решението за прилагане на мерките. Разгласяването става в писмен вид, като на заинтересованите страни се предоставя достатъчно време, за да представят своите коментари.
 2. При условие че това не забавя ненужно провеждането на разследването, на заинтересованите страни се предоставя възможността да бъдат изслушани, за да изразят своето становище, в хода на разследванията, свързани с мерки за търговска защита.
 Член 3.3
 Отчитане на обществения интерес
 Никоя от страните не може да налага антидъмпингови или изравнителни мерки, ако от информацията, предоставена по време на разследването, ясно може да се заключи, че прилагането на такива мерки не е в обществен интерес. При определянето на обществения интерес страната взема предвид състоянието на местната промишленост, вносителите и техните представителни сдружения, представителните ползватели и представителните организации на потребителите, като се основава на относимата информация, предоставена на разследващите органи.
 Член 3.4
 Правило за по-ниското мито
 Наложеното от дадена страна антидъмпингово или изравнително мито не може да надвишава дъмпинговия марж или маржа на подлежащите на изравняване субсидии, като страната се стреми размерът на въпросното мито да бъде под този марж, ако подобно по-ниско


text:
мито би било достатъчно за отстраняване на вредата за местната промишленост.
 Член 3.5
 Изключване от обхвата на механизма за уреждане на спорове
 Разпоредбите на настоящия раздел остават извън обхвата на глава 15 (Уреждане на спорове).
 Раздел б
 Глобални защитни мерки
 Член 3.6
 Общи разпоредби
 1. Страните потвърждават своите права и задължения, произтичащи от член XIX от ГАТТ от 1994 г., Споразумението за защитни мерки и член 5 от Споразумението за селското стопанство.
 2. Никоя от страните не може да прилага по отношение на една и съща стока и по едно и също време:
 а)
 двустранна защитна мярка по реда на раздел В (Двустранна защитна клауза) от настоящата глава; и
 б)
 мярка по реда на член XIX от ГАТТ от 1994 г. и на Споразумението за защитни мерки.
 3. За целите на настоящия раздел произходът се определя в съответствие с член 1 от Споразумението за правилата за произход.
 Член 3.7
 Прозрачност
 1. Независимо от член 3.6 (Общи разпоредби) страната, която започва разследване за глобална защита или възнамерява да наложи глобални защитни мерки, незабавно предоставя, по искане на другата страна и при условие че същата има съществен интерес, ad hoc писмено уведомление с цялата относима информация, довела до започването на разследване за глобална защита и, в зависимост от конкретния случай, предложението за налагане на глобалните защитни мерки, включително относно временните констатации, ако е необходимо. Настоящата разпоредба не засяга прилагането на член 3, алинея 2 от Споразумението за защитни мерки.
 2. Когато налагат глобални защитни мерки, страните се стремят да ги налагат по начин, който повлиява във възможно най-малка степен на двустранната търговия.
 3. За целите на параграф 2, ако една от страните счита, че са изпълнени правните изисквания за налагането на окончателни защитни мерки, тя уведомява другата страна за това и предоставя възможност за провеждане на двустранни консултации. Ако в 30-дневен срок от уведомлението не бъде постигнато удовлетворително решение, страната може да приеме окончателните глобални защитни мерки. Възможността за провеждане на консултации следва да бъде предложена на другата страна с цел да се обменят мнения относно информацията, посочена в параграф 1.
 Член 3.8
 Изключване от обхвата на механизма за уреждане на спорове
 Разпоредбите на настоящия раздел, свързани с правата и задълженията в рамките на СТО, попадат извън обхвата на глава 15 (Уреждане на спорове).
 Раздел в
 Двустранна защитна клауза
 Член 3.9
 Определения
 За целите на настоящия раздел:
 а)
 понятието „местна промишленост“ се тълкува в съответствие с член 4, алинея 1 (в) от Споразумението за защитни мерки; за тази цел член 4, алинея 1 (в) от Споразумението за защитни мерки се включва, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и става неразделна част от него;
 б)
 понятията „сериозна вреда“ и „опасност от сериозна вреда“ се тълкуват в съответствие с член 4, алинея 1 (a) и б) от Споразумението за защитни мерки. За тази цел член 4, алинея 1 (а) и б) от Споразумението за защитни мерки се включва, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и става неразделна част от него; и
 в)
 понятието „преходен период“ означава период от 10 години, считано от датата на влизане в


text:
сила на настоящото споразумение.
 Член 3.10
 Прилагане на двустранна защитна мярка
 1. Ако в резултат на намаляването или премахването на мито съгласно настоящото споразумение дадена стока с произход от територията на една от страните се внася на територията на другата страна в такива увеличени количества, в абсолютно изражение или в сравнение с местното производство, и при такива условия, че причинява или има опасност да причини сериозна вреда на местна промишленост, произвеждаща сходни или пряко конкурентни стоки, страната вносител може да приеме мерките, предвидени в параграф 2, в съответствие с условията и процедурите, предвидени в настоящия раздел, и то само по време на преходния период, освен в случаите, когато член 3.11 (Условия и ограничения), параграф 6, буква в) предвижда друго.
 2. Страната вносител може да наложи двустранна защитна мярка, с която:
 а)
 да спре по-нататъшното намаляване на прилаганата съгласно приложение 2-А (Премахване на митата) митническа ставка за съответната стока; или
 б)
 да се увеличи прилаганата за съответната стока митническа ставка до степен, която не надвишава по-ниската от следните две ставки:
 i)
 прилаганата по отношение на стоката митническа ставка за най-облагодетелствана нация, която е в сила към момента на предприемане на мярката; или
 ii)
 базовата митническа ставка, посочена в графиците, включени в приложение 2-А (Намаляване или премахване на митата) в съответствие с член 2.7 (Намаляване или премахване на митата).
 Член 3.11
 Условия и ограничения
 1. Всяка от страните прилага дадена двустранна защитна мярка само след провеждане от нейните компетентни органи на разследване в съответствие с член 3 и член 4, алинея 2 (в) от Споразумението за защитни мерки. За тази цел член 3 и член 4, алинея 2 (в) от Споразумението за защитни мерки се включват, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и стават неразделна част от него.
 2. Всяка от страните уведомява в писмен вид другата страна за започването на разследването по параграф 1 и се консултира с нея възможно най-рано преди прилагането на двустранна защитна мярка, с цел проучване на информацията, получена в резултат на разследването, и обмен на мнения относно мярката.
 3. В хода на разследването по параграф 1 страната спазва изискванията на член 4, алинея 2 (а) от Споразумението за защитни мерки. За тази цел член 4, алинея 2 (а) от Споразумението за защитни мерки се включва, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и става неразделна част от него.
 4. При разследването трябва също така да се докаже, въз основа на обективни доказателства, че съществува причинно-следствена връзка между увеличения внос и сериозната вреда или опасността от такава. При разследването освен това се взема предвид съществуването на всеки друг фактор, освен увеличения внос, който също е в състояние да причини вреда по същото време.
 5. Всяка от страните гарантира приключването от нейните компетентни органи на всяко разследване по параграф 1 в срок от една година от датата на неговото започване.
 6. Никоя от страните не може да прилага двустранна защитна мярка:
 а)
 освен в степента и за срока, които са необходими, за да се предотврати или поправи сериозна вреда и за да се улесни приспособяването;
 б)
 в течение на срок, надвишаващ


text:
две години, като този срок може обаче да бъде удължен с до две години, ако компетентните органи на страната вносител преценят, в съответствие с процедурите, установени в настоящия член, че мярката продължава да бъде необходима, за да се предотврати или поправи сериозна вреда и за да се улесни приспособяването, и когато са налице доказателства, че промишлеността се приспособява, при условие че общият срок на прилагане на защитната мярка, включващ срока на първоначалното прилагане и всяко едно удължаване на този срок, не надвишава четири години; или
 в)
 след изтичането на преходния период, освен когато другата страна даде съгласието си за това.
 7. С цел да се улесни приспособяването в ситуация, при която очакваната продължителност на дадена двустранна защитна мярка е повече от две години, страната, прилагаща мярката, постепенно либерализира мярката на редовни интервали от време през срока на нейното прилагане.
 8. Когато една от страните прекрати прилагането на дадена двустранна защитна мярка, митническата ставка е тази, която би била в сила съгласно нейния график, включен в приложение 2-A (Намаляване или премахване на митата), ако мярката не е била приложена.
 Член 3.12
 Временни мерки
 При критични обстоятелства, при които евентуално забавяне би причинило трудно поправима вреда, всяка от страните може да приложи временно двустранна защитна мярка след предварително решение, че са налице явни доказателства за това, че вносът на стока с произход от другата страна се е увеличил в резултат на намаляването или премахването на мито съгласно настоящото споразумение, и за това че този внос причинява сериозна вреда или съществува опасност да причини такава вреда на местната промишленост. Срокът на прилагане на всяка временна мярка не може да надвишава 200 дни, като през това време страната се придържа към изискванията на член 3.11 (Условия и ограничения), параграфи 1 и 3. Страната в кратък срок възстановява всички увеличения на митата, ако по време на разследването по член 3.11 (Условия и ограничения), параграф 1 не бъде установено, че са спазени изискванията по член 3.10 (Прилагане на двустранна защитна мярка), параграф 1. Продължителността на прилагане на всяка временна мярка се разглежда като част от срока, предвиден в член 3.11 (Условия и ограничения), параграф 6, буква б).
 Член 3.13
 Компенсация
 1. Всяка от страните, която прилага двустранна защитна мярка, се консултира с другата страна с цел взаимно договаряне на подходяща компенсация за либерализирането на търговията под формата на отстъпки, които оказват върху търговията еквивалентно по същество въздействие като това на двустранната защитна мярка, или под формата на отстъпки в размер, еквивалентен на размера на допълнителните мита, които се очаква да бъдат наложени в резултат от прилагането на защитната мярка. Страната, прилагаща двустранна защитна мярка, предоставя възможност за провеждането на такива консултации не по-късно от 30 дни след началото на прилагането на двустранната защитна мярка.
 2. Ако консултациите по параграф 1 не доведат до постигането на съгласие относно компенсация за либерализирането на търговията в срок от 30 дни след началото на консултациите, страната, чиито стоки са обект на двустранната защитна мярка, може да спре прилагането по отношение на стоки с произход от страната, която прилага двустранната защитна


text:
мярка, на отстъпки, които оказват еквивалентно по същество въздействие върху търговията на това на двустранната защитна мярка. Задължението на страната, която прилага двустранната защитна мярка, за предоставяне на компенсация, както и правото на другата страна да спре прилагането на отстъпки съгласно настоящия параграф, престават да са приложими от датата, на която престава да се прилага двустранната защитна мярка.
 3. Правото на спиране по параграф 2 не може да бъде упражнено през първите 24 месеца, през които е в сила дадена двустранна защитна мярка, при условие че защитната мярка съответства на разпоредбите на настоящото споразумение.
 Член 3.14
 Използване на английски език
 С цел да се гарантира максимална ефективност при прилагането на правилата за търговска защита съгласно настоящата глава, разследващите органи на страните използват английски език за основа при комуникацията и в документите, които се обменят в контекста на разследванията, свързани с мерки за търговска защита между страните.
 ГЛАВА 4
 Митници и улесняване на търговията
 Член 4.1
 Цели
 1. Страните признават значението на митническите въпроси и на тези, свързани с улесняването на търговията, в динамичния контекст на световната търговия. Страните си сътрудничат все по-тясно в тази област с цел съответното тяхно митническо законодателство и митнически процедури да създават възможност за постигането на целите за насърчаване на улесняването на търговията при едновременно обезпечаване на ефикасен митнически контрол.
 2. Страните се споразумяват тяхното законодателство да бъде недискриминационно и митническите процедури да се основават на използването на съвременни методи и ефикасни проверки за борба с измамите и насърчаване на законната търговия.
 3. Страните признават, че по никакъв начин не бива да бъде застрашено постигането на законни цели, свързани с обществената политика, включително свързани със сигурността, безопасността и борбата с измамите.
 Член 4.2
 Митническо сътрудничество и административна взаимопомощ
 1. Съответните органи на страните си сътрудничат по митническите въпроси, за да се гарантира постигането на целите, залегнали в член 4.1 (Цели).
 2. Страните задълбочават митническото сътрудничество, inter alia, като:
 а)
 обменят информация относно митническото законодателство, неговото прилагане и митническите процедури, по-специално в следните области:
 i)
 опростяване и осъвременяване на митническите процедури;
 ii)
 осъществявания граничен контрол от страна на митническите органи във връзка със защитата на правата върху интелектуална собственост;
 iii)
 улесняване на транзитното движение и претоварването; и
 iv)
 отношения с деловите среди;
 б)
 проучват възможностите за предприемане на съвместни инициативи, свързани с митническите процедури по внос и износ и други митнически процедури, включително техническа помощ, с оглед предоставянето на ефикасни услуги на деловите среди;
 в)
 задълбочават сътрудничеството помежду си по митнически въпроси в рамките на международни организации като СТО и Световната митническа организация (наричана по-долу „СМО“); и
 г)
 въвеждат, когато е приложимо и целесъобразно, взаимно признаване на програмите за търговско партньорство и на митническите проверки, включително еквивалентни мерки за улесняване на търговията.
 3. Страните си оказват административна взаимопомощ по митнически въпроси в съответствие с протокол 2 (относно административната взаимопомощ по митнически въпроси).
 Член 4.3
 Митническо законодателство и процедури
 1. Страните основават съответното свое митническо законодателство и процедури на международните инструменти и стандарти, приложими в митническата и търговската област, включително материалноправните разпоредби на съставената в Брюксел на 26


text:
юни 1999 г.Международна конвенция за опростяване и уеднаквяване на митническите процедури, и нейните последващи изменения (Ревизирана конвенция от Киото), Международната конвенция по хармонизираната система за описание и кодиране на стоките (наричана по-долу „Конвенцията по ХС“), Рамката от стандарти за сигурност и улесняване на глобалната търговия и Образеца за митнически данни на СМО.
 2. Митническото законодателство и процедури на страните:
 а)
 целят защитата на законната търговия посредством ефективно правоприлагане и спазване на изискванията на законодателството;
 б)
 избягват ненужната или дискриминационна тежест за икономическите оператори и предоставят допълнителни улеснения за субектите, които стриктно спазват законодателството; и
 в)
 предоставят гаранции срещу измамите и незаконните или причиняващи вреди дейности.
 3. Страните се споразумяват съответното тяхно митническо законодателство и процедури, включително средствата за правна защита, да са пропорционални и недискриминационни, и тяхното прилагане да не води до необосновано забавяне при вдигането на стоките.
 4. С цел подобряване на работните методи, а също с оглед гарантиране на спазването на принципите на недискриминация, прозрачност, ефикасност, почтеност и надеждност на операциите, страните:
 а)
 когато е възможно, опростяват и преразглеждат изискванията и формалностите с оглед бързото вдигане и митническо оформяне на стоките; и
 б)
 се стремят допълнително да опростят и стандартизират данните и документацията, изисквани от митниците или други агенции.
 Член 4.4
 Вдигане на стоки
 1. Всяка от страните гарантира, че нейните митнически органи прилагат изисквания и процедури, позволяващи вдигането на стоките да става в рамките на срок, не по-дълъг от изискуемия за гарантиране на спазването на нейното митническо и друго свързано с търговията законодателство и формалности. Всяка от страните се стреми допълнително да съкрати този срок и да позволява вдигане на стоките без неоправдано забавяне.
 2. Страните допускат, inter alia, вдигане на стоките без заплащането на мита, при условие че се предостави гаранция, ако се изисква такава, в съответствие с тяхното законодателство, с цел да се обезпечи окончателното плащане на митата.
 3. Всяка от страните гарантира, че митническите ѝ органи осигуряват възможност за предварителното подаване по електронен път и по-нататъшната електронна обработка на информацията преди физическото пристигане на стоките (обработка преди пристигане), което позволява вдигане на стоките още с пристигането им.
 Член 4.5
 Опростени митнически процедури
 1. Всяка от страните въвежда опростени — и същевременно прозрачни и ефикасни — митнически процедури с оглед намаляване на разходите и осигуряване на по-голяма предвидимост за икономическите оператори, включително за малките и средните предприятия. Улеснен достъп до опростените митнически процедури се предоставя също и на имащи съответни разрешения търговци въз основа на обективни и недискриминационни критерии.
 2. За целите на извършване на формалностите, необходими за поставяне на стоките под митнически режим, се използва единен административен документ или негов електронен еквивалент.
 3. Страните прилагат съвременни митнически практики, в това число оценка на риска и методи за одит след митническо оформяне, с цел опростяване и улесняване на влизането и вдигането на стоките.
 4. Страните поощряват постепенното разработване и използване на системи, в това число на такива, които се основават на информационните технологии, които позволяват да се улесни електронният обмен на данни между търговците, митническите администрации и другите свързани с тях агенции.
 Член 4.6
 Транзит


text:
и претоварване
 1. Всяка от страните следи за улесняването и ефективния контрол на операциите по претоварване и транзитно движение през нейната територия.
 2. За улесняване на транзитния трафик всяка от страните осигурява сътрудничеството и координацията между всички съответни органи и агенции на нейната територия.
 Член 4.7
 Управление на риска
 1. Всяка от страните основава своите процедури за проверка и вдигане и своите процедури за одит след митническо оформяне преди всичко на принципите за оценка на риска и на извършването на одити, вместо на щателна проверка на всяка пратка за спазване на всички изисквания по отношение на вноса.
 2. Страните приемат и прилагат своите изисквания и процедури за контрол по отношение на вноса, износа, транзита и претоварването на стоки въз основа на принципите за управление на риска, като това има за цел мерките за осигуряване на съответствие да бъдат насочени към онези операции, които заслужават внимание.
 Член 4.8
 Прозрачност
 1. Всяка от страните гарантира, че нейните митнически и други свързани с търговията законови и подзаконови нормативни актове и общи административни процедури и други изисквания, включително такси и налози, са леснодостъпни за заинтересованите страни, а в случаите, когато това е осъществимо и възможно, на официален уебсайт.
 2. Всяка от страните определя или запазва един или повече центрове за запитвания или информация, в които се дава отговор в разумен срок на запитванията на заинтересовани лица по митнически и други свързани с търговията въпроси.
 Член 4.9
 Предварителни решения
 1. По писмено искане на търговците митническите органи на всяка от страните приемат в съответствие със своите законови и подзаконови актове, преди вноса на дадена стока на нейната територия, предварителни решения в писмен вид относно тарифното класиране или всякакъв друг въпрос, по който страните могат да постигнат съгласие.
 2. При спазване на всички изисквания за поверителност, които се съдържат в нейните законови и подзаконови актове, всяка от страните публикува, например на официален уебсайт, своите предварителни решения, отнасящи се до тарифното класиране и всякакви други такива въпроси, по които страните могат да постигнат съгласие.
 3. С цел улесняване на търговията страните редовно си предоставят, в рамките на своя двустранен диалог, актуализирана информация относно измененията в своите съответни законови и подзаконови актове, отнасящи се до предварителните решения.
 Член 4.10
 Такси и налози
 1. Всяка от страните публикува информация за таксите и налозите чрез официално предназначено за тази цел средство, а когато това е осъществимо и възможно — на официален уебсайт. Тази информация включва приложимите такси и налози, конкретното основание за таксите или налозите за предоставяната услуга, отговорния орган, както и това кога и как да бъде извършено плащането.
 2. Страните не могат да налагат новите или изменени такси и налози, докато не бъде публикувана и не стане общодостъпна посочената в параграф 1 информация.
 Член 4.11
 Митнически агенти
 Страните не могат да изискват в съответното свое митническо законодателство и процедури задължително използване на услугите на митнически агенти. Страните прилагат прозрачни, недискриминационни и пропорционални правила, в случай че и когато лицензират митнически агенти.
 Член 4.12
 Митническо остойностяване
 1. Страните определят митническата стойност на стоките в съответствие с член VII от


text:
ГАТТ от 1994 г. и със Споразумението за митническо остойностяване.
 2. Страните си сътрудничат с оглед възприемането на общ подход по въпросите, свързани с митническото остойностяване.
 Член 4.13
 Предекспедиционни проверки
 Страните се споразумяват техните съответни митническо законодателство и процедури да не изискват задължителното използване на предекспедиционни проверки по смисъла на определението в Споразумението за предекспедиционна проверка, или на всякаква друга дейност за проверка, извършвана на местоназначението, преди митническото оформяне, от страна на частни дружества.
 Член 4.14
 Контрол и обжалване
 Всяка от страните въвежда ефикасни, бързи, недискриминиращи и леснодостъпни процедури, които да гарантират правото за обжалване на административните мерки, актовете и решенията на митниците и други агенции, засягащи вноса или износа на стоки или стоките, поставени под режим транзит.
 Член 4.15
 Отношения с деловите среди
 Страните се споразумяват:
 а)
 относно необходимостта от навременни консултации с представители на търговските среди във връзка със законодателни предложения и общи процедури по въпроси, свързани с митниците и улесняването на търговията. За тази цел всяка от страните провежда подходящи консултации между администрациите и деловите среди;
 б)
 да публикуват или оповестяват по друг начин — доколкото е възможно, по електронен път — всяко ново законодателство и всички нови общи процедури по въпроси, свързани с митниците и улесняването на търговията, преди прилагането им, както и промените и тълкуванията на въпросното законодателство и процедури; те също така предоставят публичен достъп до съответните известия от административен характер, включително изискванията на агенциите и процедурите при въвеждане на стоки, работното време и правилата за дейността на митническите служби на пристанищата и граничните пунктове, както и координатите на звената за контакт, към които да се отправят искания за информация;
 в)
 относно необходимостта от разумен срок между публикуването на ново или изменено законодателство, процедури, такси и налози и тяхното влизане в сила; и
 г)
 да гарантират, че съответните техни митнически и свързани с тях изисквания и процедури продължават да отговарят на потребностите на деловите среди, се придържат към най-добрите практики и поставят възможно най-малко ограничения пред търговския обмен.
 Член 4.16
 Комитет по митническите въпроси
 1. Създаденият съгласно член 17.2 (Специализирани комитети) Комитет по митническите въпроси се състои от представители на страните.
 2. Комитетът по митническите въпроси следи за правилното прилагане на настоящата глава, правоприлагането от страна на митниците в областта на правата върху интелектуална собственост съгласно глава 12 (Интелектуална собственост), раздел В (Правоприлагане в областта на правата върху интелектуална собственост), подраздел 4 (Граничен контрол), протокол 1 (относно определението на понятието „продукти с произход“ и методите на административно сътрудничество), протокол 2 (относно административната взаимопомощ по митнически въпроси) и евентуалните други разпоредби, свързани с митниците, по които страните могат да постигнат съгласие.
 3. Комитетът по митническите въпроси проучва необходимостта от решения, становища, предложения или препоръки по всички въпроси, произтичащи от прилагането на разпоредбите, посочени в параграф 2, и приема тези решения, становища, предложения или препоръки. Той е оправомощен да приема решения в областта на взаимното признаване на техниките за управление на риска, критериите и стандартите за риска, проверките на сигурността и програмите за търговско партньорство, включително такива аспекти, като предаването на данни и взаимно договорените ползи.


text:
ГЛАВА 5
 Технически пречки пред търговията
 Член 5.1
 Потвърждаване на Споразумението за ТПТ
 Страните потвърждават своите взаимни права и задължения, произтичащи от Споразумението за ТПТ, което се включва, mutatis mutandis, в настоящото споразумение и става неразделна част от него.
 Член 5.2
 Цели
 1. Настоящата глава има за цел да улесни и увеличи двустранната търговия със стоки посредством предотвратяване, откриване и премахване на ненужните пречки пред търговията в обхвата на Споразумението за ТПТ, както и да подобри двустранното сътрудничество между страните.
 2. Страните изграждат и укрепват техническия капацитет и институционалната инфраструктура по въпроси, свързани с техническите пречки пред търговията.
 Член 5.3
 Приложно поле и определения
 1. Настоящата глава се прилага по отношение на подготвянето, приемането и прилагането на стандарти, технически регламенти и процедури за оценяване на съответствието по смисъла на определението в приложение 1 към Споразумението за ТПТ, които могат да засегнат търговията със стоки между страните, с изключение на:
 а)
 спецификации за покупка, подготвяни от правителствени органи с оглед на производствените или потребителските изисквания на тези органи; или
 б)
 санитарни и фитосанитарни мерки по смисъла на определението в приложение А към Споразумението за СФС.
 2. Всяка страна се ползва с правото да подготвя, приема и прилага стандарти, технически регламенти и процедури за оценяване на съответствието в съответствие с настоящата глава и Споразумението за ТПТ.
 3. За целите на настоящата глава се прилагат определенията от приложение 1 към Споразумението за ТПТ.
 Член 5.4
 Технически регламенти
 1. Всяка от страните използва по най-добрия начин добрата регулаторна практика в съответствие с предвиденото в Споразумението за ТПТ и в настоящата глава, по-специално като:
 а)
 извършва оценка на наличните регулаторни и нерегулаторни алтернативи на предложения технически регламент, които биха позволили да се постигнат законни цели на страната в съответствие с член 2, алинея 2 от Споразумението за ТПТ и се стреми да направи оценка, inter alia, на въздействието на дадено предложение за технически регламент посредством анализ на регулаторното въздействие в съответствие с препоръките на създадения съгласно член 13 от Споразумението за ТПТ Комитет по техническите пречки пред търговията;
 б)
 използва относимите международни стандарти, сред които разработените от Международната организация по стандартизация, Международната електротехническа комисия, Международния съюз по далекосъобщения и Комисията по Codex Alimentarius, като основа за своите технически регламенти, освен когато такива международни стандарти биха били неефективни или неподходящи за постигането на законните цели, преследвани от някоя от страните; когато дадена страна не е използвала международни стандарти като основа за своите технически регламенти, по искане на другата страна тя посочва всяко съществено отклонение от относимите международни стандарти и обяснява по какви причини тези стандарти са били счетени за неподходящи или неефективни по отношение на поставената цел;
 в)
 без да се засяга член 2, алинея 3 от Споразумението за ТПТ, извършва преглед на техническите регламенти с цел тяхното по-тясно сближаване с относимите международни стандарти. При извършването на този преглед страните, inter alia, вземат предвид всички нови изменения на относимите международни стандарти и това дали продължават да са налице обстоятелствата, на които се дължат евентуалните различия с всеки един относим международен стандарт;
 г)
 определя техническите регламенти по-скоро


text:
в зависимост от изискванията за постигнати резултати, отколкото в зависимост от проектните или описателните характеристики.
 2. В съответствие с член 2, алинея 7 от Споразумението за ТПТ дадена страна разглежда благоприятно възможността да приеме като еквивалентни техническите регламенти на другата страна, дори ако тези регламенти се различават от нейните собствени, при условие че се е уверила, че тези регламенти постигат по подходящ начин целите на собствените ѝ регламенти.
 3. Страна, която е подготвила технически регламент, за който счита, че е еквивалентен на технически регламент на другата страна, понеже е със съвместима цел и съвместим продуктов обхват, може писмено да поиска от другата страна да признае техническия регламент за еквивалентен. Искането се отправя в писмен вид, като в него се излагат подробно причините, поради които техническият регламент следва да се счита за еквивалентен, включително причините, свързани с продуктовия обхват. Страна, която не е съгласна, че техническият регламент е еквивалентен, при поискване съобщава на другата страна мотивите за своето решение.
 Член 5.5
 Стандарти
 1. Страните потвърждават задължението, произтичащо за тях от член 4, алинея 1 от Споразумението за ТПТ, да гарантират, че техните органи по стандартизация приемат и спазват Кодекса на добрата практика при подготвяне, приемане и прилагане на стандарти, който се съдържа в приложение 3 към Споразумението за ТПТ. Освен това страните потвърждават, че ще се придържат към принципите, изложени в документа, озаглавен Решения и препоръки, приети от Комитета на СТО по техническите пречки пред търговията от 1 януари 1995 г. насам, G/TBT/1/rev.13 от 8 март 2017 г., включително Решението на Комитета относно принципите за разработване на международни стандарти, ръководства и препоръки във връзка с членове 2 и 5 и приложение 3 към споразумението, посочено в приложенията към част 1 от документа.
 2. С оглед хармонизиране на стандартите на колкото е възможно по-широка основа, страните насърчават своите органи по стандартизация, както и регионалните органи по стандартизация, в които те или техните органи по стандартизация членуват:
 а)
 да вземат участие в рамките на своите ресурси при подготвянето на международни стандарти от съответните международни органи по стандартизация;
 б)
 да използват относимите международни стандарти като основа за разработваните от тях стандарти, освен когато тези международни стандарти биха били неефективни или неподходящи за изпълнението на преследваните от страната законни цели, например поради недостатъчно ниво на защита, фундаментални климатични или географски фактори или фундаментални технологични проблеми;
 в)
 да избягват дублирането или припокриването с работата на международни органи по стандартизация;
 г)
 да извършват на редовни интервали преглед на националните и регионалните стандарти, които не се основават на относимите международни стандарти, с цел тяхното по-тясно сближаване с относимите международни стандарти; и
 д)
 да си сътрудничат със съответните органи по стандартизация на другата страна при международните дейности по стандартизация. Това сътрудничество може да се осъществява в рамките на международни органи по стандартизация или на регионално равнище.
 3. Страните обменят информация относно:
 а)
 използването от тях на стандарти в подкрепа на техническите регламенти;
 б)
 процесите на стандартизация на всяка една от тях и степента на използване от всяка от тях на международни или регионални стандарти като основа за своите национални