text:
 Важна правна забележка
 |
 22002D0144
 Официален вестник n° L 019 , 23/01/2003 стр. 0013 - 0014 специално чешко издание глава 11 том 07 стр. 421 - 422 специално испанско издание глава 11 том 07 стр. 421 - 422 специално унгарско издание глава 11 том 07 стр. 421 - 422 специално литвийско издание глава 11 том 07 стр. 421 - 422 LV.ES глава 11 том 07 стр. 421 - 422 MT.ES глава 11 том 07 стр. 421 - 422 PL.ES глава 11 том 07 стр. 421 - 422 SK.ES глава 11 том 07 стр. 421 - 422 специално словенско издание глава 11 том 07 стр. 421 - 422
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 144/2002от 8 ноември 2002 годиназа изменение на приложение XX (Околна среда) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокол за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, по-нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение II към споразумението беше изменено с Решение No 134/2002 на Съвместния комитет на ЕИП от 27 септември 2002 г. [1].(2) Решение 2002/231/ЕО на Комисията от 18 март 2002 г. за установяване на ревизирани екологични критерии за присъждане на знака за екомаркировка на Общността на обувните изделия и за изменение на Решение 1999/179/ЕО [2] трябва да бъде включено в споразумението.(3) Решение 2002/255/ЕО на Комисията от 25 март 2002 г. за установяване на екологичните критерии за присъждане на знака за екомаркировка на Общността на телевизорите [3] трябва да бъде включено в споразумението,РЕШИ:Член 1Приложение XX към споразумението за ЕИП се изменя, както следва:1. Към точка 2до (Решение 1999/179/ЕО на Комисията) се прибавя следното тире:- "— 32002 D 0231: Решение 2002/231/ЕО на Комисията от 18 март 2002 г. (ОВ L 77, 20.3.2002 г., стр. 50)."2. След точка 2ду (Решение 2001/607/ЕО на Комисията) се вмъква следната точка:"2дф. 32002 D 0255: Решение 2002/255/ЕО на Комисията от 25 март 2002 г. за установяване на екологичните критерии за присъждане на знака за екомаркировка на Общността на телевизорите (ОВ L 87, 4.4.2002 г., стр. 53)."Член 2Текстовете на Решения 2002/231/ЕО и 2002/255/ЕО на исландски и норвежки език, които предстои да бъдат публикувани в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейските общности, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 9 ноември 2002 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП [****] съгласно член 103, параграф 1 от споразумението са направени.Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейските общности.Съставено в Брюксел на 8 ноември 2002 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателKjartan Jóhannsson[1] ОВ L 336, 12.12.2002 г., стр. 34.[2] ОВ L 77, 20.3.2002 г., стр. 50.[3] ОВ L 87, 4.4.2002 г., стр. 53.[****] Няма посочени конституционни изисквания.--------------------------------------------------


text:
 |
 22010A1109(01)
 Споразумение между Европейския съюз, Исландия, Княжество Лихтенщайн и Кралство Норвегия за финансов механизъм на ЕИП за периода 2009—2014 г.
 Официален вестник n° L 291 , 09/11/2010 стр. 4 - 9
 Споразумениемежду Европейския съюз, Исландия, Княжество Лихтенщайн и Кралство Норвегия за финансов механизъм на ЕИП за периода 2009—2014 г.ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ,ИСЛАНДИЯ,КНЯЖЕСТВО ЛИХТЕНЩАЙН,КРАЛСТВО НОРВЕГИЯ,КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че Страните по Споразумението за Европейското икономическо пространство ("Споразумението за ЕИП") постигнаха съгласие относно необходимостта да се намалят икономическите и социалните различия между техните региони с оглед на това да се насърчи постоянното и равномерно заздравяване на търговията и икономическите отношение между тях,КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че за да допринесат за постигането на тази цел държавите от ЕАСТ създадоха финансов механизъм в рамките на Европейското икономическо пространство,КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че разпоредбите, с които се урежда финансовият механизъм на ЕИП за периода 2004—2009 г., бяха установени в Протокол 38а и в допълнение към Протокол 38а към Споразумението за ЕИП,КАТО ИМАТ ПРЕДВИД, че необходимостта от намаляване на икономическите и социалните различия в рамките на Европейското икономическо пространство продължава да съществува и поради това следва да се създаде нов механизъм за финансов принос на държавите от ЕАСТ, участващи е в ЕИП, за периода 2009—2014 г.,РЕШИХА ДА СКЛЮЧАТ СЛЕДНОТО СПОРАЗУМЕНИЕ:Член 1Текстът на член 117 от Споразумението за ЕИП се заменя със следното:"Разпоредбите, с които се уреждат финансовите механизми, са установени в Протокол 38, Протокол 38a, допълнението към Протокол 38a и в Протокол 38б."Член 2В Споразумението за ЕИП след Протокол 38а се създава нов Протокол 38б. Текстът на Протокол 38б се съдържа в приложението към настоящото споразумение.Член 3Настоящото споразумение се ратифицира или одобрява от страните в съответствие със собствените им процедури. Инструментите за ратификация или одобрение се депозират в Генералния секретариат на Съвета на Европейския съюз.То влиза в сила на първия ден от втория месец след депозирането на последния инструмент за ратификация или одобрение.До приключването на посочените в параграфи 1 и 2 процедури, настоящото споразумение се прилага временно от първия ден на първия месец след депозирането на последната нотификация за това.Член 4Настоящото споразумение, съставено в единствен оригинал на английски, български, гръцки, датски, естонски, испански, италиански, латвийски, литовски, малтийски, немски, нидерландски, полски, португалски, румънски, словашки, словенски, унгарски, фински, френски, чешки, шведски, исландски и норвежки език, като текстовете на всеки един от тези езици са еднакво автентични, се депозира в Генералния секретариат на Съвета на Европейския съюз, който връчва заверено копие на всяка от страните по настоящото споразумение.Съставено в Брюксел на двадесет и осми юли две хиляди и десета година и деветнадесети август две хиляди и десета година.Hecho en Bruselas, el veintiocho de julio de dos mil diez y el diecinueve de agosto de dos mil diez.V Bruselu dne 28. července 2010 a 19. srpna 2010.Udfærdiget i Bruxelles, den 28. juli 2010 og den 19. august 2010.Geschehen zu Brüssel am 28. Juli 2010 und am 19. August 2010.Brüsselis kahe tuhande kümnenda aasta juulikuu kahekümne kaheksandal ja augustikuu üheksateistkümnendal päevalΈγινε στις Βρυξέλλες, στις 28 Iουλίου 2010 και στις 19 Αυγούστου 2010.Done at Brussels on the twenty-eighth day of July and on the nineteenth

type: contracts

jurisdiction: EU


text: day of August in the year two thousand and ten.Fait à Bruxelles, le vingt-huit juillet deux mil dix et le dix-neuf août deux mil dix.Fatto a Bruxelles, addì ventotto luglio duemiladieci e diciannove agosto duemiladieci.Briselē, 2010. gada 28. jūlijā un 2010. gada 19. augustāPriimta Briuselyje 2010 m. liepos 28 d. ir 2010 m. rugpjūčio 19 d.Kelt Brüsszelben, a kétezer-tizedik év július havának huszonnyolcadik napján és a kétezer-tizedik év augusztus havának tizenkilencedik napján.Magħmul fi Brussell, it- 28 ta’ Lulju 2010 u d- 19 ta’ Awwissu 2010.Gedaan te Brussel, 28 juli 2010 en 19 augustus 2010.Sporządzono w Brukseli dnia 28 lipca 2010 r. i 19 sierpnia 2010 r.Feito em Bruxelas, em vinte e oito de Julho de dois mil e dez e em dezanove de Agosto de dois mil e dez.Întocmit la Bruxelles, 28 iulie 2010 și 19 august 2010.V Bruseli dvadsiateho ôsmeho júla dvetisícdesať a devätnásteho augusta dvetisícdesať.V Bruslju, 28. julija 2010 in 19. avgusta 2010.Tehty Brysselissä, kahdentenakymmenentenäkahdeksantena päivänä heinäkuuta vuonna kaksituhattakymmenen ja yhdeksäntenätoista päivänä elokuuta vuonna kaksituhattakymmenenSom skedde i Bryssel den tjugoåttonde juli tjugohundratio och den nittonde augusti tjugohundratio.Gert í Brussel, 28. júlí 2010 og 19. ágúst 2010.Utferdiget i Brussel, den 28. juli 2010 og den 19. august 2010.За Европейския съюзPor la Unión EuropeaZa Evropskou uniiFor Den Europæiske UnionFür die Europäische UnionEuroopa Liidu nimelΓια την Ευρωπαϊκή ΈνωσηFor the European UnionPour l’Union européennePer l’Unione europeaEiropas Savienības vārdā –Europos Sąjungos varduAz Európai Unió részérőlGħall-Unjoni EwropeaVoor de Europese UnieW imieniu Unii EuropejskiejPela União EuropeiaPentru Uniunea EuropeanăZa Európsku úniuZa Evropsko unijoEuroopan unionin puolestaFör Europeiska unionen+++++ TIFF +++++Fyrir Ísland+++++ TIFF +++++Für das Fürstentum Liechtenstein+++++ TIFF +++++For Konveriket Norge+++++ TIFF +++++--------------------------------------------------ПРИЛОЖЕНИЕПРОТОКОЛ 38БОТНОСНО ФИНАНСОВИЯ МЕХАНИЗЪМ НА ЕИП (2009—2014 г.)Член 1Исландия, Лихтенщайн и Норвегия ("държавите от ЕАСТ") дават своя принос за намаляването на икономическите и социалните различия в Европейското икономическо пространство и за укрепването на отношенията с държавите бенефициери посредством финансов принос в приоритетните сектори, изброени в член 3.Член 2Общият размер на финансовия принос, предвиден в член 1, възлиза на 988,5 млн. EUR, които се осигуряват, за да бъдат отпуснати на годишни траншове от 197,7 млн. EUR през периода от 1 май 2009 г. до 30 април 2014 г. включително.Член 31. Финансовият принос се предоставя за следните приоритетни сектори:а) опазване и управление на околната среда;б) изменение на климата и възобновяеми енергийни източници;в) гражданско общество;г) човешко и социално развитие;д) опазване на културното наследство.2. Могат да бъдат допускани за финансиране академични изследвания, които са насочени към един или няколко приоритетни сектора.3. Ориентировъчната цел за отпуснатите за всяка държава бенефициер средства е най-малко 30 процента за посочените в букви а) и б) приоритетни сектори, взети заедно, и 10 процента за приоритетния сектор, посочен в буква в). В съответствие с процедурата, посочена в член 8, параграф 2, приоритетните сектори се избират, концентрират и адаптират по гъвкав начин и в съответствие с различните нужди на всяка държава бенефициер, като се вземат предвид нейната големина и размера на финансовия принос.Член 41. Приносът на ЕАСТ не надвишава 85 процента от разходите за дадена програма. В специални случаи той може да бъде до 100 процента от


text: разходите за дадена програма.2. Спазват се правилата, които се прилагат в областта на държавните помощи.3. Европейската комисия проучва внимателно всички програми и всякакви значителни промени в дадена програма във връзка с тяхната съвместимост с целите на Европейския съюз.4. Отговорността на държавите от ЕАСТ по отношение на проектите се ограничава до предоставянето на финансови средства съгласно договорения план. Не се поема отговорност спрямо трети страни.Член 5Средствата се предоставят на следните държави бенефициери: България, Чешка република, Естония, Гърция, Испания, Кипър, Латвия, Литва, Унгария, Малта, Полша, Португалия, Румъния, Словения и Словакия.На Испания ще бъдат отпуснати 45,85 млн. EUR за преходно подпомагане през периода 1 май 2009 г.— 31 декември 2013 г. Като се вземат предвид преходните адаптации, останалите средства се отпускат в съответствие със следното разпределение:| Финансови средства (в милиони EUR) |България | 78,60 |Чешка република | 61,40 |Естония | 23,00 |Гърция | 63,40 |Кипър | 3,85 |Латвия | 34,55 |Литва | 38,40 |Унгария | 70,10 |Малта | 2,90 |Полша | 266,90 |Португалия | 57,95 |Румъния | 190,75 |Словения | 12,50 |Словакия | 38,35 |Член 6През месец ноември 2011 г. и след това отново през месец ноември 2013 г. се извършва преглед с оглед пренасочването на неангажирани налични средства към високоприоритетни проекти от всички държави бенефициери.Член 71. Финансовият принос, предвиден в настоящия протокол, се съгласува внимателно с двустранния принос от Норвегия, предвиден във финансовия механизъм на Норвегия.2. По-специално, държавите от ЕАСТ гарантират процедурите за заявяване и начините на изпълнение да бъдат еднакви по същество за двата финансови механизма, посочени в предходния параграф.3. Когато това се налага, се взема предвид всяка значима промяна в кохезионната политика на Европейския съюз.Член 8При изпълнението на финансовия механизъм на ЕИП се прилага следното:1. Най-висока степен на прозрачност, отчетност и ефективност на разходите се прилага във всички фази на изпълнението, наред с принципите на добро управление, устойчиво развитие и равенство между половете. Преследването на целите на финансовия механизъм на ЕИП се извършва в рамката на тясното сътрудничество между държавите бенефициери и държавите от ЕАСТ.2. С цел да се осигури ефикасност и целенасоченост на изпълнението и като се отчитат националните приоритети, държавите от ЕАСТ сключват с всяка държава бенефициер меморандум за разбирателство, с който се установяват многогодишната програмна рамка и структурите за управление и контрол.3. След сключването на меморандума за разбирателство държавата бенефициер представя предложения за програми. Държавите от ЕАСТ оценяват и одобряват предложенията и сключват споразумения за предоставяне на безвъзмездни средства с държавите бенефициери за всяка програма. Степента на подробност на програмата отчита размера на приноса. В изключителни случаи в рамките на програмите може да се посочат изрично проекти, в това число и условията за тяхното избиране, одобряване и контрол, в съответствие с разпоредбите за изпълнение, посочени в параграф 8.За изпълнението на договорените програми са отговорни държавите бенефициери. Държавите бенефициери предвиждат подходяща система за управление и контрол, с която да се гарантира солидна система за изпълнение и управление.4. Когато е целесъобразно, при изготвянето, изпълнението, мониторинга и оценката на финансовия принос се прибягва до партньорства, за да се гарантира широко участие. В партньорствата могат да участват, inter alia, местни, регионални


text: и национални структури, както и частният сектор, гражданското общество и социалните партньори в държавите бенефициери и държавите от ЕАСТ.5. Системата за контрол, предоставена за управлението на финансовия механизъм на ЕИП, гарантира спазването на принципа на доброто финансово управление. Държавите от ЕАСТ могат да извършват проверки съгласно вътрешните си изисквания. За тази цел държавите бенефициери предоставят цялата необходима помощ, информация и документация. Държавите от ЕАСТ могат да спират финансирането и да изискват възстановяване на средства в случай на нередности.6. Всеки проект от многогодишната програмна рамка в държавите бенефициери може да бъде изпълнен чрез сътрудничество между образувания, установени в държавите бенефициери и в държавите от ЕАСТ, в съответствие с приложимите правила за обществените поръчки.7. Разходите за управление, направени от държавите от ЕАСТ, се покриват от общата сума, посочена в член 2, и ще бъдат определени в разпоредбите за изпълнение, посочени в параграф 8.8. Държавите от ЕАСТ учредяват комитет за цялостното управление на финансовия механизъм на ЕИП. Допълнителни разпоредби относно изпълнението на финансовия механизъм на ЕИП се издават от държавите от ЕАСТ след консултация с държавите бенефициери. Държавите от ЕАСТ се стремят посочените разпоредби да бъдат издадени преди подписването на меморандумите за разбирателство.Член 9С оглед на член 115 от Споразумението в края на петгодишния период и без да се засягат правата и задълженията по Споразумението, договарящите страни ще преразгледат необходимостта от действия, свързани с икономическите и социалните различия в рамките на Европейското икономическо пространство.--------------------------------------------------


text:
 Важна правна забележка
 |
 22002D0134
 Официален вестник n° L 336 , 12/12/2002 стр. 0034 - 0035 специално чешко издание глава 11 том 07 стр. 401 - 402 специално испанско издание глава 11 том 07 стр. 401 - 402 специално унгарско издание глава 11 том 07 стр. 401 - 402 специално литвийско издание глава 11 том 07 стр. 401 - 402 LV.ES глава 11 том 07 стр. 401 - 402 MT.ES глава 11 том 07 стр. 401 - 402 PL.ES глава 11 том 07 стр. 401 - 402 SK.ES глава 11 том 07 стр. 401 - 402 специално словенско издание глава 11 том 07 стр. 401 - 402
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 134/2002от 27 септември 2002 годиназа изменение на приложение XX (Околна среда) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Европейското икономическо пространство, по-нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение XX към Споразумението беше изменено с Решение No 107/2002 на Съвместния комитет на ЕИП от 12 юли 2002 г. [1].(2) Регламент (ЕО) No 2037/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 г. относно веществата, които нарушават озоновия слой [2], трябва да бъде включен в споразумението.(3) Регламент (ЕО) No 2038/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 28 септември 2000 г. за изменение на Регламент (ЕО) No 2037/2000 относно вещества, които нарушават озоновия слой, по отношение на дозиращи инхалатори и медицински помпички за медикаменти [3] трябва да бъде включен в споразумението.(4) Регламент (ЕО) No 2039/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 28 септември 2000 г. за изменение на Регламент (ЕО) No 2037/2000 относно вещества, които нарушават озоновия слой, по отношение на базовата година за отпускане на квоти за хидрохлорофлуоровъглероди [4] трябва да бъде включен в споразумението.(5) Регламент (ЕО) No 3093/94 на Съвета от 15 декември 1994 г. за веществата, разрушаващи озоновия слой [5], който е включен в споразумението, е отменен и трябва да бъде заменен,РЕШИ:Член 1Текстът на точка 21aa (Регламент (ЕО) No 3093/94 на Съвета) от приложение XX към Споразумението се заменя със следното:"32000 R 2037: Регламент (ЕО) No 2037/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 г. относно веществата, които нарушават озоновия слой (ОВ L 244, 29.9.2000 г., стр. 1), изменен с:- 32000 R 2038: Регламент (ЕО) No 2038/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 28 септември 2000 г. (ОВ L 244, 29.9.2000 г., стр. 25).- 32000 R 2039: Регламент (ЕО) No 2039/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 28 септември 2000 г. (ОВ L 244, 29.9.2000 г., стр. 26).За целите на настоящото споразумение разпоредбите на регламента се четат със следните адаптации:a) В член 3:i) думите "параграфи 5—10" в параграф 1 се заменят с думите "параграфи 5—8";ii) думите "параграфи 8, 9 и 10" в параграф 3 се заменят с думите "параграф 8";iii) параграфи 4, 9 и 10 не се прилагат.б) В член 4:i) думите "параграфи 4 и 5" в параграфи 1—3 се заместват с думите "параграф 4";ii) в параграф 2


text: алинея четвърта не се прилага;iii) в параграф 3 алинеи втора и четвърта не се прилагат;iv) параграф 5 не се прилага.в) Глава III не се прилага.г) Членове 19 и 20 не се прилагат.Държавите от ЕАСТ осъществяват на национално ниво необходимите мерки за изпълнение на съответните разпоредби на Протокола от Монреал и на съответните мерки от Регламент (ЕО) No 2037/2000 на Европейския парламент и на Съвета."Член 2Текстовете на Регламенти (ЕО) No 2037/2000, (ЕО) 2038/2000 и (ЕО) 2039/2000 на исландски и норвежки език, които предстои да бъдат публикувани в притурката за ЕИП в Официален вестник на Европейските общности, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 28 септември 2002 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103, параграф 1 от Споразумението са направени [******].Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейските общности.Съставено в Брюксел на 27 септември 2002 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателGunnar Snorri Gunnarsson[1] ОВ L 298, 31.10.2002 г., стр. 29.[2] ОВ L 244, 29.9.2000 г., стр. 1.[3] ОВ L 244, 29.9.2000 г., стр. 25.[4] ОВ L 244, 29.9.2000 г., стр. 26.[5] ОВ L 333, 22.12.1994 г., стр. 1.[******] Не са посочени конституционни изисквания.--------------------------------------------------


text:
 13.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 310/1
 ПАРИЧНО СПОРАЗУМЕНИЕ
 между Европейския съюз и Княжество Монако
 2012/C 310/01
 ЕВРОПЕЙСКИЯТ СЪЮЗ, представляван от Френската република и Европейската комисия,
 и
 КНЯЖЕСТВО МОНАКО,
 като имат предвид, че:
 (1)
 По силата на Регламент (ЕО) No 974/98 на Съвета от 3 май 1998 г. еврото замени на 1 януари 1999 г. паричните единици на всички държави-членки, участващи в третия етап на Икономическия и паричен съюз, в т.ч. и Франция.
 (2)
 Франция и Княжество Монако бяха обвързани преди създаването на еврото посредством двустранни споразумения относно паричния и банковия сектор, и по-специално посредством френско-монакската конвенция за валутен контрол от 14 април 1945 г. и конвенцията, уреждаща отношенията на добросъседство, от 18 май 1963 г.
 (3)
 По силата на Решение на Съвета от 31 декември 1998 г. (1) Княжество Монако има право да използва еврото като официална парична единица от 1 януари 1999 г.
 (4)
 Европейският съюз, представляван от Френската република заедно с Комисията и Европейската централна банка (ЕЦБ), сключи на 24 декември 2001 г. парично споразумение с Княжество Монако. Конвенцията, уреждаща отношенията на добросъседство между Френската република и Княжество Монако, впоследствие бе съответно актуализирана.
 (5)
 По силата на настоящото парично споразумение Княжество Монако има право да продължи да използва еврото като официална парична единица и да присъжда на евробанкнотите и евромонетите статут на законно платежно средство. Разпоредбите на Европейския съюз, посочени в приложението към настоящото споразумение, се прилагат на цялата му територия при условията, предвидени в настоящото споразумение.
 (6)
 Княжество Монако следва да гарантира прилагането на общностните разпоредби за евромонети и евробанкноти в рамките на територията си; посочените монети и банкноти следва да бъдат съответно защитени срещу фалшифициране; Княжество Монако следва да предприеме всички мерки, необходими за предотвратяване на фалшифицирането, и да сътрудничи на Комисията, ЕЦБ, Франция и Европейската полицейска служба (Европол) в тази област.
 (7)
 Настоящото парично споразумение не ограничава правата на кредитните и другите финансови институции на територията на Княжество Монако в областта на свободата на учредяване и предоставяне на услуги в Европейския съюз. То не ограничава правата на кредитните и другите финансови институции на територията на Европейския съюз в областта на свободата на учредяване и предоставяне на услуги в Княжество Монако.
 (8)
 Настоящото споразумение не задължава по никакъв начин ЕЦБ и националните централни банки да включат финансовите инструменти на Княжество Монако в списъка(списъците) на ценни книжа, отговарящи на условията за операциите на паричната политика на Европейската система на централните банки.
 (9)
 Без да се засягат задълженията по член 11, шести параграф, дейността на дружествата за управление, предоставящи услуги по управление от името на други лица или по предаване на поръчки, се регулира изключително от правото на Монако. Същите дружества не следва да имат достъп до системите за разплащания и сетълмент на ценните книжа.
 (10)
 С цел поддържане на историческите връзки, съществуващи между Франция и Княжество Монако, и на принципите, установени в паричното споразумение от 24 декември 2001 г., Европейският съюз и Княжество Монако поемат задължението да си сътрудничат добросъвестно за осигуряване на ефективно изпълнение на настоящото споразумение в неговата цялост.
 (11)
 Създава


text:
се съвместен комитет от представители на Княжество Монако, Френската република, Европейската комисия и ЕЦБ, който има за цел да обсъжда прилагането на настоящото споразумение, да определя годишния таван за емитиране на монети съгласно условията, определени в член 3, да обсъжда целесъобразността на минималното съотношение монети за пускане в обращение към номиналната стойност и да оценява взетите от Княжество Монако мерки за транспониране на съответното законодателство на Европейския съюз.
 (12)
 Съдът на Европейския съюз следва да бъде компетентния орган за уреждане на споровете, които могат да възникнат от неизпълнение на задължение или непризнаване на разпоредба, предвидена по настоящото споразумение, и за които се установи, че страните не са постигнали предварително съгласие,
 СЕ СПОРАЗУМЯХА ЗА СЛЕДНОТО:
 Член 1
 Княжество Монако има право да използва еврото като своя официална парична единица в съответствие с изменените регламенти (ЕО) No 1103/97 и (ЕО) No 974/98. Княжество Монако присъжда на евробанкнотите и евромонетите статут на законно платежно средство.
 Член 2
 Княжество Монако не емитира банкноти и монети, освен ако условията за това емитиране не са били договорени посредством споразумение с Европейския съюз. Условията за емитиране на евромонети от 1 януари 2011 г. са изложени в членовете по-долу.
 Член 3
 1. Годишният таван за емитиране на евромонети от Княжество Монако, изразен като стойност, включва:
 фиксирана част, чийто първоначален размер за 2011 г. е определен на 2 340 000 EUR.
 променлива част, съответстваща като стойност на средния обем на емитиране на монети на глава от населението във Френската република през година n-1, умножена по броя на жителите на Княжество Монако.
 Съвместният комитет може ежегодно да преразглежда фиксираната част, за да бъдат отчетени както инфлацията — въз основа на хармонизирания индекс на потребителските цени във Франция през година n-1, така и евентуални значими тенденции, оказващи влияние върху пазара на колекционерски евромонети.
 2. Княжество Монако може също така да емитира специална възпоменателна монета и/или колекционерски монети за отбелязване на важни събития за княжеството. В случай че вследствие на горепосочената специална емисия общият обем на емисиите превиши установения в параграф 1 таван, стойността на същата емисия се отчита като използване на частта, останала под тавана през предходната година, и/или се приспада от тавана за следващата година.
 Член 4
 1. Емитираните от Княжество Монако евромонети са идентични на монетите, емитирани от приелите еврото държави-членки на Европейския съюз, по отношение на номиналната стойност, статута на законно платежно средство, техническите характеристики, художествените характеристики на общата страна и на националната страна.
 2. Княжество Монако уведомява предварително Комисията относно проектите на националната страна на своите евромонети, а Комисията от своя страна проверява тяхното съответствие с правилата на Европейския съюз.
 Член 5
 Съгласно член 18 от конвенцията, уреждаща отношенията на добросъседство между Франция и Княжество Монако, от 18 май 1963 г. Франция предоставя на Княжество Монако монетния двор на Париж за сечене на монетите му.
 Член 6
 1. Обемът на емисията евромонети на Княжество Монако се прибавя към обема на емисията монети на Франция с цел получаване на одобрение от Европейската централна банка за общия обем на емисията на Франция в съответствие с член 128, параграф 2


text:
от Договора за функционирането на Европейския съюз.
 2. Не по-късно от 1 септември всяка година Княжество Монако уведомява Френската република относно обема и номиналната стойност на евромонетите, които предвижда да емитира в рамките на следващата година. Княжеството уведомява Комисията и за планираните условия за емисията на същите монети.
 3. Княжество Монако съобщава посочените в параграф 2 данни за 2011 г. при подписване на настоящото споразумение.
 4. Без да се засяга емисията на колекционерски монети, Княжество Монако пуска в обращение по номинална стойност най-малко 80 % от ежегодно емитираните евромонети. На всеки пет години Съвместният комитет разглежда целесъобразността на минималната част от монетите, която ще бъде пусната в обращение по номинална стойност, и може да вземе решение да я измени.
 Член 7
 1. Княжество Монако може да емитира колекционерски евромонети. Те се включват в годишния таван, посочен в член 3. Емисията на колекционерски евромонети на Княжество Монако следва да бъде в съответствие с насоките на Европейския съюз за колекционерски евромонети, по-специално изискващи техническите и художествените характеристики, като и номиналната стойност на посочените евромонети да позволяват разграничаването им от монетите, предназначени за пускане в обращение.
 2. Колекционерските монети, емитирани от Княжество Монако, не са законно платежно средство в Европейския съюз.
 Член 8
 Княжество Монако взема всички необходими мерки за предотвратяване на фалшифицирането и сътрудничи на Комисията, ЕЦБ, Франция и Европейската полицейска служба (Европол) в дадената област.
 Член 9
 Княжество Монако поема задължението да:
 а)
 прилага изброените в приложение А правни актове и правила на Европейския съюз, които се включват в обхвата на член 11, параграф 2 и които се прилагат пряко от Франция, или приетите от Франция разпоредби за въвеждане на споменатите правни актове и правила съгласно член 11, параграфи 2 и 3;
 б)
 приеме мерки, равнозначни на изброените в приложение Б правни актове и правила на Европейския съюз, които се прилагат пряко или се въвеждат от държавите-членки, съгласно член 11, параграфи 4, 5, и 6 в следните области:
 —
 банково и финансово право, както и предотвратяване на изпирането на пари в областите и съгласно условията по член 11,
 —
 предотвратяване на измама и фалшифициране на монети и други разплащателни средства, различни от монети, медали и отличителни знаци;
 в)
 прилага пряко на територията си правните актове и правила на Европейския съюз по отношение на евробанкнотите и евромонетите, както и приетите въз основа на член 133 от Договора за функционирането на Европейския съюзи мерки за използване на еврото като единствена парична единица, освен ако настоящото споразумение изрично не предвижда друго. Комисията предоставя на компетентни органи на Монако списъка на съответните актове и правила посредством Съвместния комитет.
 Член 10
 1. Кредитните институции и, ако е приложимо, другите финансови институции, на които е разрешено да упражняват дейността си на територията на Княжество Монако, при спазване на условията на член 11, могат да участват в междубанковите системи за сетълмент и разплащания и системите за сетълмент на ценни книжа на Европейския съюз при същите ред и условия, определени за кредитните институции и, ако е приложимо, другите финансови институции на територията на Франция, и с уговорката, че съответстват


text:
на условията за достъп до посочените системи.
 2. Кредитните институции и, ако е приложимо, другите финансови институции на територията на Княжество Монако спазват, съгласно член 11, същите ред и условия за изпълнение на разпоредбите на ЕЦБ в областта на инструментите и процедурите на паричната политика, приети от Banque de France за кредитните институции и, ако е приложимо, другите финансови институции на територията на Франция.
 Член 11
 1. Правните актове, приети от Съвета в изпълнение на член 129, четвърти параграф от Договора за функционирането на Европейския съюз, заедно с член 5, параграф 4 или член 19, параграф 1 или член 34, параграф 3 от Уставите на Европейската система на централните банки и Европейската централна банка (наричани по-нататък „Уставите“), правните актове, приети от ЕЦБ в изпълнение на горепосочените правни актове на Съвета или на членове 5, 16, 18, 19, 20, 22 и член 34, параграф 3 от Уставите, както и правните актове, приети от Banque de France за изпълнение на правните актове на ЕЦБ, се прилагат на територията на Княжество Монако. Същото важи за евентуалните изменения на посочените актове.
 2. Княжество Монако прилага разпоредбите, приети от Франция, за въвеждане на актовете на Съюза по отношение на дейността и контрола на кредитните институции и предотвратяването на системни рискове в системите за плащане и системите за сетълмент на ценните книжа, изброени в приложение А. С тази цел Княжество Монако прилага, на първо място, разпоредбите на френския Code monétaire et financier относно дейността и контрола на кредитните институции, както и нормативните актове, приети за тяхното изпълнение, съгласно френско-монакската конвенция за валутен контрол от 14 април 1945 г. и последващите тълкувателни писма, разменени между правителството на Френската република и правителството на Негова светлост принца на Монако от 18 май 1963 г., 10 май 2001 г., 8 ноември 2005 г. и 20 октомври 2010 г. относно банковото законодателство и, на второ място, разпоредбите на френския Code monétaire et financier за предотвратяването на системни рискове в системите за плащане и системите за сетълмент на ценни книжа.
 3. Комисията ще нанася изменения в посочения в приложение А списък след всяко изменение на съответните текстове и след всеки новоприет от Европейския съюз текст, като се взема предвид датата на влизане в сила на и на въвеждане на текстовете. Правните актове и правилата, изброени в приложение А, се прилагат от Княжество Монако от момента на въвеждането им във френското законодателство съгласно разпоредбите в параграф 2. При всяко изменение изготвеният списък ще се публикува в Официален вестник на Европейския съюз (ОВЕС).
 4. Княжество Монако приема мерки, равнозначни на приетите от държавите-членки, за прилагане на актовете на Съюза, необходими за изпълнение на настоящото споразумение и изброени в приложение Б. Съвместният комитет, предвиден по член 13, разглежда равнозначността на мерките, приети от Монако, с тези, приети от държавите-членки, за прилагане на посочените актове на Съюза съгласно определена от него процедура.
 5. Без да се засяга процедурата, предвидена по параграф 9 от настоящия член, списъкът в приложение Б ще се изменя по решение на Съвместния комитет. С тази цел Комисията уведомява Княжество Монако за разработване


text:
на ново законодателство в област, включена в настоящото споразумение, ако смята, че то следва да се добави към списъка, посочен в приложение Б. Институциите и органите на Европейския съюз предоставят на Княжество Монако копие от документите, изготвени на различните етапи от законодателния процес. Комисията публикува в Официален вестник на Европейския съюз (ОВЕС) измененото приложение Б.
 Съвместният комитет също така взема решение за подходящите и разумни срокове за прилагането на новите правни актове и правила, добавени в приложение Б, от Княжество Монако.
 6. Княжество Монако предприема мерки с равнозначно действие на директивите на Европейския съюз, изброени в приложение Б, за борба с изпирането на пари съгласно препоръките на Групата за международно финансово действие срещу изпирането на пари (GAFI). Съвместният комитет взема решение за включването на законодателството на Европейския съюз по отношение на борбата срещу изпирането на пари към приложение Б за всеки отделен случай. Отделите за финансово разузнаване на Княжество Монако и на държавите-членки на Европейския съюз активно сътрудничат помежду си в борбата срещу изпирането на пари.
 7. Кредитните институции и, ако е приложимо, другите финансови институции и другите агенти, декларирали, че извършват дейност на територията на Княжество Монако, подлежат на санкции и дисциплинарни процедури в случай на неспазване на правовите актове, предвидени в горните параграфи. Княжество Монако следи за изпълнението на санкциите, наложени от компетентните органи, съгласно разпоредбите на настоящия член.
 8. Посочените в първи параграф на настоящия член правови актове, публикувани в ОВЕС, влизат в сила в Княжество Монако на същия ден, на който и в Европейския съюз, а тези, публикувани в Официалния вестник на Френската република (ОВФР) — на същия ден, на който и във Франция. Посочените в първи параграф на настоящия член правови актове от общ характер, непубликувани в ОВЕС или ОВФР, влизат в сила в момента на уведомяване на компетентни органи на Монако. Посочените в първи параграф на настоящия член актове от индивидуален характер се прилагат от момента на уведомяване на получателите им.
 9. Преди предоставяне на разрешение на инвестиционни дружества, желаещи да се установят на територията на Княжество Монако, за да предлагат инвестиционни услуги, различни от дейностите по управление от името на други лица или по предаване на поръчки, и без да се засягат задълженията, посочени в параграф 6 от настоящия член, Княжество Монако се задължава да вземе мерки с равнозначно действие на действащите правови актове на Съюза, регулиращи споменатите услуги. Чрез дерогация от процедурата, предвидена в параграф 5 от настоящия член, Комисията ще включи тези актове в приложение Б.
 Член 12
 1. Съдът на Европейския съюз е съдебният орган, притежаващ изключителната компетентност за разрешаването на спорове между страните, които могат да възникнат в резултат на неизпълнение на задължение или нарушаване на разпоредба от настоящото споразумение, и които не могат да бъдат решени в рамките на Съвместния комитет. Страните се задължават да положат всички усилия за разрешаване на споровете по взаимно съгласие в рамките на Съвместния комитет.
 2. Ако не се постигне споразумение по взаимно съгласие, Европейският съюз, действащ по препоръка на Комисията след становище на Франция и на ЕЦБ в областта на компетенциите ѝ,


text:
или Княжество Монако може да сезират Съда, ако при предварителното проучване на Съвместния комитет е установено, че някоя от страните не е изпълнила задължение или не е спазила посочена в настоящото споразумение разпоредба. Решението на Съда е задължително за страните, като те вземат необходимите мерки, за да се съобразят с него в рамките на определения в решението на Съда срок.
 3. Ако Европейският съюз или Княжество Монако не вземе необходимите мерки, за да се съобрази с решението в рамките на определения срок, другата страна може незабавно да прекрати споразумението.
 4. Всички въпроси, отнасящи се до валидността на решенията на институциите и органите на Европейския съюз, взети при прилагане на настоящото споразумение, са от изключителната компетенция на Съда на Европейския съюз. В тази връзка всяко физическо или юридическо лице с местожителство на територията на Княжество Монако може да използва начините за обжалване, достъпни на физическите и юридическите лица на територията на Франция, на отнасящи се до тях юридически актове без значение от формата или естеството им.
 Член 13
 1. Съвместният комитет е съставен от представители на Княжество Монако и Европейския съюз. Съвместният комитет извършва обмен на гледни точки и данни и приема решенията по членове 3, 6 и 11. Той разглежда мерките, взети от Княжество Монако, и полага усилия за разрешаване на евентуални спорове, възникнали вследствие на прилагането на настоящото споразумение. Той приема свой процедурен правилник.
 2. Делегацията на Европейския съюз включва Европейската комисия, Европейската централна банка и Френската република, която я оглавява. Делегацията на Европейския съюз приема своите правила и процедури с консенсус.
 3. Делегацията на Монако включва представители, определени от държавния министър, и се оглавява от съветника по въпросите на финансите и икономиката към правителството или негов представител.
 4. Съвместният комитет заседава най-малко веднъж годишно, както и когато някой от членовете му смята за необходимо с цел комитетът да може да изпълнява определените му с настоящото споразумение функции, най-вече при законодателни промени на европейско, френско и монакско равнище. Председателството се сменя ежегодно между председателя на делегацията на Европейския съюз и председателя на делегацията на Монако. Съвместният комитет взема своите решения с единодушие.
 5. Секретариатът на Съвместния комитет се състои от две лица, като едното е назначено от председателя на делегацията на Монако, а другото — от председателя на делегацията на Европейския съюз. Секретариатът също взема участие в заседанията на Съвместния комитет.
 Член 14
 Всяка страна може да прекрати настоящото споразумение с едногодишно предизвестие.
 Член 15
 Настоящото споразумение е изготвено на френски език и следва да бъде преведено на всички останали езици на Европейския съюз. Единствено текстът на френски език е автентичен.
 Член 16
 Настоящото споразумение влиза в сила на 1 декември 2011 г.
 Член 17
 Паричното споразумение от 24 декември 2001 г. се отменя от датата на влизане в сила на настоящото споразумение. Позоваванията на споразумението от 24 декември 2001 г. се считат за позовавания към настоящото споразумение.
 Съставено в Брюксел на в три оригинала на френски език.
 За Европейския съюз
 Olli REHN
 Заместник-председател на Европейската комисия, отговарящ за икономическите и паричните въпроси
 François BAROIN
 Министър на икономиката, финансите


text:
и промишлеността на Френската република
 За Княжество Монако
 Michel ROGER
 Държавен министър
 (1) ОВ L 30, 4.2.1999 г., стр. 31.
 ПРИЛОЖЕНИЕ А
 Законодателство в областта на банковото дело и финансите
 Директива 86/635/ЕИО на Съвета от 8 декември 1986 година относно годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети на банки и други финансови институции за разпоредби, приложими към кредитните институции (ОВ L 372, 31.12.1986 г., стр. 1)
 изменена с:
 Директива 2001/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 година за изменение на директиви 78/660/ЕИО, 83/349/ЕИО и 86/635/ЕИО относно правилата за оценка на годишните счетоводни и консолидираните отчети на някои видове дружества, както и на банките и на някои други финансови институции (ОВ L 283, 27.10.2001 г., стр. 28)
 Директива 2003/15/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2003 година за изменение на директиви 78/660/ЕИО, 83/349/ЕИО, 86/635/ЕИО и 91/674/ЕИО на Съвета относно годишните и консолидираните счетоводни отчети на някои видове дружества, банки и други финансови институции и застрахователни предприятия (ОВ L 178, 17.7.2003 г., стр. 16)
 Директива 2006/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година за изменение на Директива 78/660/ЕИО на Съвета относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества, Директива 83/349/ЕИО на Съвета относно консолидираните счетоводни отчети, Директива 86/635/ЕИО на Съвета относно годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети на банки и други финансови институции и Директива 91/674/ЕИО на Съвета относно годишните счетоводни отчети и консолидираните счетоводни отчети на застрахователните предприятия (ОВ L 224, 16.8.2006 г., стр. 1)
 Директива 89/117/ЕИО на Съвета от 13 февруари 1989 година относно задълженията на клоновете на кредитни институции и на финансови институции, установени в държава-членка, чиито главни управления се намират извън тази държава-членка, относно публикуването на годишни счетоводни документи (ОВ L 44, 16.2.1989 г., стр. 40)
 Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 14 юни 2006 година относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции (преработена): за разпоредби, приложими към кредитните институции (ОВ L 177, 30.6.2006 г., стр. 201)
 изменена с:
 Директива 2008/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 година за изменение на Директива 2006/49/ЕО относно капиталовата адекватност на инвестиционните посредници и кредитните институции по отношение на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 76, 19.3.2008 г., стр. 54)
 Директива 2009/27/ЕО на Комисията от 7 април 2009 година за изменение на някои приложения към Директива 2006/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на техническите разпоредби относно управлението на риска (ОВ L 94, 8.4.2009 г., стр. 97)
 Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за изменение на директиви 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2007/64/ЕО по отношение на банки — филиали на централни институции, определени елементи на собствения капитал, големи експозиции, надзорна уредба и управление при кризи (ОВ L 302, 17.11.2009 г., стр. 97)
 Директива 2010/76/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за изменение на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО по отношение на капиталовите изисквания за търговските портфейли и за пресекюритизация и на надзорния преглед на политиките за възнагражденията (ОВ L 329,


text:
14.12.2010 г., стр. 3)
 Директива 2010/78/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за изменение на директиви 98/26/ЕО, 2002/87/ЕО, 2003/6/ЕО, 2003/41/ЕО, 2003/71/ЕО, 2004/39/ЕО, 2004/109/ЕО, 2005/60/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2009/65/ЕО във връзка с правомощията на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 120)
 Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 година относно схемите за гарантиране на депозити (ОВ L 135, 31.5.1994 г., стр. 5)
 изменена с:
 Директива 2005/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2005 година за изменение на директиви 73/239/ЕИО, 85/611/ЕИО, 91/675/ЕИО, 92/49/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и директиви 94/19/ЕО, 98/78/ЕО, 2000/12/ЕО, 2001/34/ЕО, 2002/83/ЕО и 2002/87/ЕО с цел въвеждане на нова организационна структура на комитетите за финансови услуги (ОВ L 79, 24.3.2005 г., стр. 9)
 Директива 2009/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 година за изменение на Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозитите по отношение на гарантирания размер и срок за изплащане (ОВ L 68, 13.3.2009 г., стр. 3)
 Директива 98/26/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 1998 година относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа (ОВ L 166, 11.6.1998 г., стр. 45)
 изменена с:
 Директива 2009/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година за изменение на Директива 98/26/ЕО относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа и на Директива 2002/47/ЕО относно финансовите обезпечения по отношение на свързаните системи и вземанията по кредити (ОВ L 146, 10.6.2009 г., стр. 37)
 Директива 2010/78/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за изменение на директиви 98/26/ЕО, 2002/87/ЕО, 2003/6/ЕО, 2003/41/ЕО, 2003/71/ЕО, 2004/39/ЕО, 2004/109/ЕО, 2005/60/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2009/65/ЕО във връзка с правомощията на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 120)
 Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции (преработена): с изключение на дялове III и IV (ОВ L 177, 30.6.2006 г., стр. 1)
 изменена с:
 Директива 2007/18/ЕО на Комисията от 27 март 2007 година за изменение на Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на изключването или включването на определени институции от/в нейното приложно поле и относно третирането на експозициите към международни банки за развитие (ОВ L 87, 28.3.2007 г., стр. 9)
 Директива 2007/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за изменение на Директива 92/49/ЕИО на Съвета и директиви 2002/83/ЕО, 2004/39/ЕО, 2005/68/ЕО и 2006/48/ЕО по отношение на процедурните правила и критериите за оценяване за предварителната оценка на придобиванията и увеличението на участия във финансовия сектор (ОВ L 247, 21.9.2007 г., стр. 1)


text:
Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО (ОВ L 319, 5.12.2007 г., стр. 1), относно разпоредбите на дялове I и II от Директива 2007/64/EO.
 Директива 2008/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 година за изменение на Директива 2006/48/ЕО относно предприемането и осъществяването на дейност от кредитните институции по отношение на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 81, 20.3.2008 г., стр. 38)
 Директива 2009/83/ЕО на Комисията от 27 юли 2009 година за изменение на някои приложения към Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на техническите разпоредби относно управлението на риска (ОВ L 196, 28.7.2009 г., стр. 14)
 Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО (ОВ L 267, 10.10.2009 г., стр. 7), с изключение на дял III от Директива 2009/110/ЕО.
 Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за изменение на директиви 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2007/64/ЕО по отношение на банки — филиали на централни институции, определени елементи на собствения капитал, големи експозиции, надзорна уредба и управление при кризи (ОВ L 302, 17.11.2009 г., стр. 97)
 Директива 2010/16/ЕС на Комисията от 9 март 2010 година за изменение на Директива 2006/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на изключването на определена институция от нейния обхват на прилагане (ОВ L 60, 10.3.2010 г., стр. 15)
 Директива 2010/76/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за изменение на директиви 2006/48/ЕО и 2006/49/ЕО по отношение на капиталовите изисквания за търговските портфейли и за пресекюритизация и на надзорния преглед на политиките за възнагражденията (ОВ L 329, 14.12.2010 г., стр. 3)
 Директива 2010/78/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за изменение на директиви 98/26/ЕО, 2002/87/ЕО, 2003/6/ЕО, 2003/41/ЕО, 2003/71/ЕО, 2004/39/ЕО, 2004/109/ЕО, 2005/60/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2009/65/ЕО във връзка с правомощията на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 120)
 Директива 2001/24/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 година относно оздравяването и ликвидацията на кредитни институции (ОВ L 125, 5.5.2001 г., стр. 15)
 Директива 2002/47/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юни 2002 година относно финансовите обезпечения (ОВ L 168, 27.6.2002 г., стр. 43)
 изменена с:
 Директива 2009/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година за изменение на Директива 98/26/ЕО относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа и на Директива 2002/47/ЕО относно финансовите обезпечения по отношение на свързаните системи и вземанията по кредити (ОВ L 146, 10.6.2009 г., стр. 37)
 Директива


text:
2002/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат и за изменение на директиви 73/239/ЕИО, 79/267/ЕИО, 92/49/ЕИО, 92/96/ЕИО, 93/6/ЕИО и 93/22/ЕИО на Съвета и директиви 98/78/ЕО и 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 35, 11.2.2003 г., стр. 1)
 изменена с:
 Директива 2005/1/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 9 март 2005 година за изменение на директиви 73/239/ЕИО, 85/611/ЕИО, 91/675/ЕИО, 92/49/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и директиви 94/19/ЕО, 98/78/ЕО, 2000/12/ЕО, 2001/34/ЕО, 2002/83/ЕО и 2002/87/ЕО с цел въвеждане на нова организационна структура на комитетите за финансови услуги (ОВ L 79, 24.3.2005 г., стр. 9)
 Директива 2008/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 година за изменение на Директива 2002/87/ЕО относно допълнителния надзор на кредитните институции, застрахователните предприятия и на инвестиционните посредници към един финансов конгломерат по отношение на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 81, 20.3.2008 г., стр. 40)
 Директива 2010/78/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за изменение на директиви 98/26/ЕО, 2002/87/ЕО, 2003/6/ЕО, 2003/41/ЕО, 2003/71/ЕО, 2004/39/ЕО, 2004/109/ЕО, 2005/60/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2009/65/ЕО във връзка с правомощията на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 120)
 Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета: за разпоредбите, приложими към кредитните институции и с изключение на членове 15, 31, 32 и 33 и дял III (ОВ L 145, 30.4.2004 г., стр. 1)
 Поправка на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (ОВ L 45, 16.2.2005 г., стр. 18)
 изменена с:
 Директива 2006/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година за изменение на Директива 2004/39/ЕО относно пазарите на финансовите инструменти по отношение на някои срокове (ОВ L 114, 27.4.2006 г., стр. 60)
 Директива 2007/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за изменение на Директива 92/49/ЕИО на Съвета и директиви 2002/83/ЕО, 2004/39/ЕО, 2005/68/ЕО и 2006/48/ЕО по отношение на процедурните правила и критериите за оценяване за предварителната оценка на придобиванията и увеличението на участия във финансовия сектор (ОВ L 247, 21.9.2007 г., стр. 1)
 Директива 2008/10/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 година за изменение на Директива 2006/39/ЕО относно пазарите на финансови инструменти по отношение на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 76, 19.3.2008 г., стр. 33)
 Директива 2010/78/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за


text:
изменение на директиви 98/26/ЕО, 2002/87/ЕО, 2003/6/ЕО, 2003/41/ЕО, 2003/71/ЕО, 2004/39/ЕО, 2004/109/ЕО, 2005/60/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2009/65/ЕО във връзка с правомощията на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 120)
 и допълнена с:
 Регламент (ЕО) No 1287/2006 на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на задълженията за водене на регистри за инвестиционните посредници, отчитането на сделките, прозрачността на пазара, допускането на финансови инструменти за търгуване, както и за определените понятия за целите на посочената директива (ОВ L 241, 2.9.2006 г., стр. 1)
 Директива 2006/73/ЕО на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на организационните изисквания и условията за извършване на дейност от инвестиционните посредници и за даването на определения за целите на посочената директива (ОВ L 241, 2.9.2006 г., стр. 26)
 Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО (ОВ L 267, 10.10.2009 г., стр. 7), с изключение на дял III от Директива 2009/110/ЕО.
 Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО: относно разпоредбите на дялове I и II от Директива 2007/64/ЕО (ОВ L 319, 5.12.2007 г., стр. 1)
 Поправка на Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО (ОВ L 319, 5.12.2007 г.) (ОВ L 187, 18.7.2009 г., стр. 5)
 изменена с:
 Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за изменение на директиви 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2007/64/ЕО по отношение на банки — филиали на централни институции, определени елементи на собствения капитал, големи експозиции, надзорна уредба и управление при кризи (ОВ L 302, 17.11.2009 г., стр. 97)
 Регламент (ЕС) No 1093/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за създаване на Европейски надзорен орган (Европейски банков орган), за изменение на Решение No 716/2009/ЕО и за отмяна на Решение 2009/78/ЕО на Комисията (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 12)
 ПРИЛОЖЕНИЕ Б
 Предотвратяване на изпирането на пари
 Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм (ОВ L 309, 25.11.2005 г., стр. 15)
 изменена с:
 Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива


text:
97/5/ЕО (ОВ L 319, 5.12.2007 г., стр. 1) относно разпоредбите на дялове I и II от Директива 2007/64/EO.
 Директива 2008/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 година за изменение на Директива 2005/60/ЕО за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм по отношение на изпълнителните правомощия, предоставени на Комисията (ОВ L 76, 19.3.2008 г., стр. 46)
 Директива 2009/110/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно предприемането, упражняването и пруденциалния надзор на дейността на институциите за електронни пари и за изменение на директиви 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО, и за отмяна на Директива 2000/46/ЕО (ОВ L 267, 10.10.2009 г., стр. 7) с изключение на дял III от Директива 2009/110/ЕО.
 Директива 2010/78/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 година за изменение на директиви 98/26/ЕО, 2002/87/ЕО, 2003/6/ЕО, 2003/41/ЕО, 2003/71/ЕО, 2004/39/ЕО, 2004/109/ЕО, 2005/60/ЕО, 2006/48/ЕО, 2006/49/ЕО и 2009/65/ЕО във връзка с правомощията на Европейския надзорен орган (Европейски банков орган), Европейския надзорен орган (Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно осигуряване) и Европейския надзорен орган (Европейски орган за ценни книжа и пазари) (ОВ L 331, 15.12.2010 г., стр. 120).
 допълнена с:
 Директива 2006/70/ЕО на Комисията от 1 август 2006 година относно установяването на мерки за прилагане на Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на определението „видни политически личности“ и техническите критерии за процедурите по опростена проверка на клиентите и за изключения поради финансова дейност на случайна или много ограничена база (ОВ L 214, 4.8.2006 г., стр. 29)
 Регламент (ЕО) No 1781/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 ноември 2006 година относно информацията за платеца, придружаваща парични преводи (ОВ L 345, 8.12.2006 г., стр. 1)
 Регламент (ЕО) No 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността, (ОВ L 309, 25.11.2005 г., стр. 9)
 Предотвратяване на измамите и фалшифицирането
 Рамково решение 2001/413/ПВР на Съвета от 28 май 2001 година относно борбата с измамата и подправянето на платежни средства, различни от парите в брой (ОВ L 149, 2.6.2001 г., стр. 1)
 Регламент (ЕО) No 2182/2004 на Съвета от 6 декември 2004 година относно медалите и символите, подобни на еуромонети (ОВ L 373, 21.12.2004 г., стр. 1)
 изменен с:
 Регламент (ЕО) No 46/2009 на Съвета от 18 декември 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) No 2182/2004 относно медалите и символите, подобни на евромонети (ОВ L 17, 22.1.2009 г., стр. 5)
 Регламент (ЕО) No 1338/2001 на Съвета от 28 юни 2001 година за определяне на необходимите мерки за защита на еурото срещу фалшифициране (ОВ L 181, 4.7.2001 г., стр. 6)
 изменен с:
 Регламент (ЕО) No 44/2009 на Съвета от 18 декември 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1338/2001 за определяне на необходимите мерки за защита на еврото срещу фалшифициране (ОВ L 17, 22.1.2009 г., стр. 1)
 Рамково решение 2000/383/ПВР на Съвета от 29 май 2000 година за повишаване на защитата чрез наказателни и други санкции срещу подправянето


text:
във връзка с въвеждането на еурото (ОВ L 140, 14.6.2000 г., стр. 1)
 изменено с:
 Рамково решение 2001/888/ПВР на Съвета от 6 декември 2001 година за изменение на Рамково решение 2000/383/ПВР за повишаване на защитата чрез наказателни и други санкции срещу подправянето във връзка с въвеждането на еурото (ОВ L 329, 14.12.2001 г., стр. 3)
 Решение 2001/887/ПВР на Съвета от 6 декември 2001 година за защита на еурото срещу подправяне (ОВ L 329, 14.12.2001 г., стр. 1)
 Решение 2009/371/ПВР на Съвета от 6 април 2009 година за създаване на Европейска полицейска служба (Европол) (ОВ L 121, 15.5.2009 г., стр. 37)
 Решение 2001/923/ЕО на Съвета от 17 декември 2001 година за създаване на програма за обмен, помощ и обучение за защита на еурото срещу фалшифициране (програма „Перикъл“) (ОВ L 339, 21.12.2001 г., стр. 50)
 изменено с:
 Решение 2006/75/ЕО на Съвета от 30 януари 2006 година за изменение и разширяване на Решение 2001/923/ЕО за създаване на програма за обмен, помощ и обучение за защита на еурото срещу фалшифициране (програма „Перикъл“) (ОВ L 36, 8.2.2006 г., стр. 40)
 Решение 2006/849/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 година за изменение и удължаване на срока на Решение 2001/923/ЕО за създаване на програма за обмен, помощ и обучение за защита на еурото срещу фалшифициране (програма „Перикъл“) (ОВ L 330, 28.11.2006 г., стр. 28)
 Законодателство в областта на банковото дело и финансите
 Директива 97/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 март 1997 година относно схемите за обезщетение на инвеститорите (ОВ L 84, 26.3.1997 г., стр. 22)


text:
60 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 41
 22003A1206(01)
 6.12.2003 ОФИЦИАЛЕН ВЕСТНИК НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ L 321/43
 ANNEX
 Council of Europe — European Treaty Series — No 180
 CONVENTION ON INFORMATION
 AND LEGAL COOPERATION
 CONCERNING
 „INFORMATION SOCIETY SERVICES“
 Moscow, 4.X.2001
 ---pagebreak--- 13/т. 41 BG Официален вестник на Европейския съюз 61
 Preamble
 The Parties to this Convention, signatories hereto,
 Considering that the aim of the Council of Europe is to achieve a greater unity between its members for
 the purpose of safeguarding and realising the ideals and principles which are their common heritage;
 Noting the continued development of information and communication technology and the numerous
 national initiatives and their impact at a European and international level;
 Recognising the cross-border nature of interactive services that are diffused on-line by new means of
 electronic communication and their growing importance in facilitating the economic, social and cultural
 progress of the Council of Europe Member States;
 Recalling the system established by the legislation of the European Community for the exchange of the
 texts of draft domestic regulations concerning „Information Society Services“;
 Noting the need for all Council of Europe Member States to be kept regularly informed of legislative
 developments on „Information Society Services“ at a pan-European level and, where necessary, to have
 the possibility to discuss and exchange information and ideas regarding these developments;
 Agreeing on the desirability to provide a legal framework to enable Member States of the Council of
 Europe to exchange, where practicable by electronic means, texts of draft domestic regulations aimed
 specifically at „Information Society Services“,
 Have agreed as follows:
 Article 1 — Object and scope of application
 1. In accordance with the provisions of this Convention, the Parties shall exchange texts, where practicable by
 electronic means, of draft domestic regulations aimed specifically at „Information Society Services“ and shall
 cooperate in the functioning of the information and legal cooperation system set up under the Convention.
 2. This Convention shall not apply:
 a to domestic regulations which are exempt from prior notification by virtue of European Community
 legislation (hereinafter referred to as „Community law“); or
 b where a notification has to be made to comply with other international agreements.
 3. This Convention shall not apply:
 a to radio broadcasting services;
 b to television programme services covered by the European Convention on transfrontier television, opened
 for signature in Strasbourg on 5 May 1989 (ETS No 132), as amended by the Protocol of 1 October 1998
 (ETS No 171);
 c to domestic regulations relating to matters which are covered by European Community legislation or
 international agreements in the fields of telecommunications services and financial services.
 Article 2 — Definitions
 For the purposes of this Convention
 a „Information Society Services“, means any service, normally provided for remuneration, at a distance, by
 electronic means and at the individual request of a recipient of services;
 ---pagebreak--- 62 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 41
 b „domestic regulations“, means legal texts concerning the compliance with requirements of a general nature
 relating to the taking up and


text:
pursuit of service activities within the meaning of paragraph (a) of this article,
 in particular provisions concerning the service provider, the services and the recipient of services,
 excluding any rules which are not specifically aimed at the Information Society Services.
 Article 3 — Receiving and transmitting authorities
 Each Party shall designate an authority that is in charge of transmitting and receiving, where practicable by
 electronic means, draft domestic regulations aimed specifically at „Information Society Services“ as well as any
 other documents pertaining to the functioning of the present Convention.
 Article 4 — Procedure
 1. Each Party shall transmit, where practicable by electronic means, to the Secretary General of the Council of
 Europe the texts of draft domestic regulations which are aimed specifically at „Information Society Services“
 and which are at a stage of preparation in which it is still possible for them to be substantially amended, as
 well as a short summary of these texts in English or French. The Parties shall communicate the draft again
 under the above conditions if they make changes to the draft that have the effect of significantly altering its
 scope, shortening the timetable originally envisaged for implementation, adding specifications or
 requirements, or making the latter more restrictive.
 2. Upon receipt of the texts of the draft domestic regulations and summaries under paragraph 1 above or
 paragraph 6 below, the Secretary General of the Council of Europe shall transmit them, where practicable by
 electronic means, to the authority of each Party.
 3. Upon receipt of the texts and summaries under paragraph 2 above, each Party may transmit, where practicable
 by electronic means, observations on the texts of the draft domestic regulations in English or French to the
 Secretary General of the Council of Europe and to the Party concerned.
 4. A Party receiving the observations under paragraph 3 above shall endeavour to take them into account as far
 as possible when preparing new domestic regulations.
 5. Paragraphs 1 to 4 above shall not apply:
 a in cases where, for urgent reasons, occasioned by serious and unforeseeable circumstances relating to the
 protection of public health or safety, the protection of animals or the preservation of plants, and public
 policy, notably the protection of minors, a Party is obliged to prepare technical regulations in a very short
 space of time in order to enact and introduce them immediately without any consultations being possible;
 b in cases where for urgent reasons occasioned by serious circumstances relating to the protection of the
 security and the integrity of the financial system, notably the protection of depositors, investors and insured
 persons, a Party is obliged to enact and to implement rules on financial services immediately;
 In the cases mentioned in subparagraphs (a) and (b), the Party shall give reasons to the Secretary General of the
 Council of Europe for the urgency of the measures in question.
 c to domestic regulations enacted by or for regulated markets or by or for other markets or bodies carrying
 out clearing or settlement functions for


text:
those markets.
 6. Each Party which finalises any domestic regulations aimed specifically at „Information Society Services“ shall
 transmit the definitive text to the Secretary General of the Council of Europe without delay and where
 practicable by electronic means.
 ---pagebreak--- 13/т. 41 BG Официален вестник на Европейския съюз 63
 7. Upon receipt of the texts of the adopted domestic regulations under paragraph 6 above, the Secretary General
 of the Council of Europe shall make them available, where practicable by electronic means, and shall keep
 this information in a single database within the Council of Europe.
 Article 5 — Declarations
 The authorities referred to in Article 3 shall be designated by means of a declaration addressed to the Secretary
 General of the Council of Europe, when the State concerned or the European Community becomes a Party
 to the present Convention, in accordance with the provisions of Articles 8 and 9. Any change shall likewise
 be declared to the Secretary General of the Council of Europe.
 Article 6 — Relationship to other instruments and agreements
 1. This Convention shall not affect any international instrument which is binding on the Parties and which
 contains provisions on matters governed by this Convention.
 2. The European Community shall equally fulfil the obligation to notify the texts transmitted to it by its Member
 States in pursuance of the provisions of paragraph 1 of Article 4, and shall transmit to them the observations
 received by the other Parties, in pursuance of the provisions of paragraph 3 of Article 4.
 Article 7 — Amendments to Article 1 of the Convention concerning excluded matters
 1. Any amendment to Article 1, paragraph 3 of this Convention proposed by a Party shall be communicated
 to the Secretary General of the Council of Europe who shall forward the communication to the European
 Committee on Legal Cooperation (CDCJ).
 2. The proposed amendment shall be examined by the Parties, which may adopt it by a two-thirds majority of
 the votes cast. The text adopted shall be forwarded to the Parties. The European Community shall have the
 same number of votes as the number of its Member States.
 3. On the first day of the month following the expiration of a period of four months after its adoption by the
 Parties, unless the Parties have notified objections by one-third of the votes cast, any amendment shall enter
 into force for those Parties which have not notified objection.
 4. A Party which has notified an objection in pursuance of the provisions of paragraph 3 of Article 7 may
 subsequently withdraw it in whole or in part. Such withdrawal shall be made by means of a notification
 addressed to the Secretary General of the Council of Europe and shall become effective as from the date of
 its receipt.
 Article 8 — Signature and entry into force
 1. This Convention shall be open for signature by the Member States of the Council of Europe, the non-Member
 States which have participated in its elaboration and the European Community. Such States


text:
and the European
 Community may express their consent to be bound by:
 a signature without reservation as to ratification, acceptance or approval; or
 b signature subject to ratification, acceptance or approval, followed by ratification, acceptance or approval.
 2. Instruments of ratification, acceptance or approval shall be deposited with the Secretary General of the Council
 of Europe.
 3. This Convention shall enter into force on the first day of the month following the expiration of a period of
 three months after the date on which five signatories, of which at least one is not a Member State of the
 European Economic Area, have expressed their consent to be bound by the Convention in accordance with
 the provisions of paragraph 1.
 ---pagebreak--- 64 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 41
 4. In respect of any signatory which subsequently expresses its consent to be bound by it, the Convention shall
 enter into force on the first day of the month following the expiration of a period of three months after the
 date of the expression of their consent to be bound by the Convention in accordance with the provisions of
 paragraph 2.
 Article 9 — Accession to the Convention
 1. After the entry into force of the present Convention, the Committee of Ministers of the Council of Europe,
 after consulting the Parties to the Convention, may invite any non-Member State of the Council which has
 not participated in its elaboration to accede to this Convention, by a decision taken by the majority provided
 for in Article 20.d of the Statute of the Council of Europe and by the unanimous vote of the representatives
 of the Parties entitled to sit on the Committee.
 2. In respect of any State acceding to it, the Convention shall enter into force on the first day of the month
 following the expiration of a period of three months after the date of deposit of the instrument of accession
 with the Secretary General of the Council of Europe.
 Article 10 — Reservations
 No reservation may be made in respect of any provision of this Convention.
 Article 11 — Territorial application
 1. Any State or the European Community may, at the time of signature or when depositing its instrument of
 ratification, acceptance, approval or accession, specify the territory or territories to which this Convention
 shall apply.
 2. Any Party may, at any later date, by declaration addressed to the Secretary General of the Council of Europe,
 extend the application of this Convention to any other territory or territories specified in the declaration and
 for whose international relations it is responsible or on whose behalf it is authorised to give undertakings. In
 respect of such territory the Convention shall enter into force on the first day of the month following the
 expiration of a period of three months after the date of receipt of such declaration by the Secretary General.
 3. Any declaration made in pursuance of the preceding paragraph may, in respect of any territory mentioned
 in such declaration,


text:
be withdrawn by means of a notification addressed to the Secretary General of the Council
 of Europe. Such withdrawal shall take effect on the first day of the month following the expiration of a period
 of three months after the date of receipt by the Secretary General of the Council of Europe of the notification.
 Article 12 — Denunciation
 1. Any Party may, at any time, denounce this Convention by means of a notification addressed to the Secretary
 General of the Council of Europe.
 2. Such denunciation shall become effective on the first day of the month following the expiration of a period
 of three months after the date of receipt of the notification by the Secretary General.
 Article 13 — Notification
 The Secretary General of the Council of Europe shall notify the member States of the Council and any other
 signatories and Parties to this Convention of:
 a any signature;
 b the deposit of any instrument of ratification, acceptance, approval or accession;
 c any declaration made in pursuance of the provisions of Article 5;
 d any notification received in pursuance of the provisions of Article 7;
 e any date of entry into force of this Convention, in accordance with Articles 8, 9 and 11;
 ---pagebreak--- 13/т. 41 BG Официален вестник на Европейския съюз 65
 f any declaration received in pursuance of the provisions of paragraphs 2 and 3 of Article 11;
 g any notification received in pursuance of the provision of paragraph 1 of Article 12;
 h any other act, notification or communication relating to this Convention.
 In witness whereof the undersigned, being duly authorised thereto, have signed this Convention.
 Done at Moscow, this fourth day of October 2001, in English and in French, both texts being equally authentic,
 in a single copy which shall be deposited in the archives of the Council of Europe. The Secretary General of
 the Council of Europe shall transmit certified copies to each Member State of the Council of Europe, to the
 non-Member States which have participated in the elaboration of this Convention, to the European
 Community, as well as to any State invited to accede to it.
 ---pagebreak--- 66 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 41
 Série des traités européens — No 180
 CONVENTION SUR L’INFORMATION
 ET LA COOPÉRATION JURIDIQUE
 CONCERNANT
 LES „SERVICES DE LA SOCIÉTÉ DE L’INFORMATION“
 Moscou, 4.X.2001
 ---pagebreak--- 13/т. 41 BG Официален вестник на Европейския съюз 67
 Préambule
 Les Parties à la présente Convention,
 Considérant que le but du Conseil de l’Europe est de réaliser une union plus étroite entre ses membres
 afin de préserver et de mettre en œuvre les idéaux et les principes qui constituent leur patrimoine
 commun;
 Prenant acte du développement constant de la technologie de l’information et de la communication et
 des nombreuses initiatives nationales ainsi que de leurs répercussions aux niveaux européen et
 international;
 Reconnaissant la nature transfrontière des services à caractère interactif diffusés en ligne par les nouveaux
 moyens de communication électroniques et leur importance croissante pour faciliter le progrès
 économique, social


text:
et culturel des États membres du Conseil de l’Europe;
 Rappelant le système établi par la législation de la Communauté européenne en matière d’échange des
 textes de projets de réglementation de droit interne concernant les „services de la société de
 l’information“;
 Notant le besoin qu’ont tous les États membres du Conseil de l’Europe d’être régulièrement tenus
 informés des développements législatifs sur les „Services de la société de l’information“ au plan
 paneuropéen et, le cas échéant, d’avoir la possibilité de discuter et d’échanger des informations et des idées
 sur ces développements;
 S’accordant à reconnaître l’opportunité de fournir un cadre juridique permettant aux États membres du
 Conseil de l’Europe d’échanger, lorsque cela est réalisable par voie électronique, les textes de projets de
 réglementation de droit interne visant spécifiquement les „services de la société de l’information“;
 Sont convenus de ce qui suit:
 Article 1 — Objet et champ d’application
 1. Aux termes de la présente Convention, les Parties doivent procéder à un échange, lorsque cela est réalisable,
 par voie électronique, des projets de réglementation de droit interne visant spécifiquement les „services de la
 société de l’information“ et coopérer au fonctionnement du système d’information et de coopération juridique
 instauré par la Convention.
 2. Cette Convention ne s’applique pas:
 a à des réglementations de droit interne qui sont dispensées d’une notification préalable en conformité avec
 le droit de la Communauté européenne (ci-après dénommé „droit communautaire“) ou
 b lorsqu’une notification doit être faite en conformité avec d’autres accords internationaux.
 3. La présente Convention ne s’applique pas:
 a aux services de radiodiffusion sonore;
 b aux services de radiodiffusion télévisuelle couverts par la Convention européenne sur le télévision
 transfrontière, ouverte à la signature à Strasbourg le 5 mai 1989 (STE no 132), telle qu’amendée par le
 Protocole du 1er octobre 1998 (STE no 171);
 c aux réglementions de droit interne concernant des questions qui font l’objet d’une réglementation
 communautaire ou d’accords internationaux en matière de services de télécommunication et de services
 financiers.
 Article 2 — Définitions
 Aux fins de la présente Convention:
 a „service de la société de l’information“ signifie tout service, fourni normalement contre rémunération, à
 distance, par voie électronique et à la demande individuelle d’un destinataire de services.
 ---pagebreak--- 68 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 41
 b „réglementations de droit interne“ signifie des textes juridiques concernant le respect d’exigences de nature
 générale relatives à l’accès aux activités des services de la société de l’information et à leur exercice
 conformément au paragraphe a du présent article, notamment les dispositions relatives au prestataire de
 services, aux services et au destinataire de services, à l’exclusion des réglementations qui ne visent pas
 spécifiquement les services de la société de l’information.
 Article 3 — Autorités de réception et de transmission
 Chaque Partie désigne une autorité chargée de transmettre et de recevoir, lorsque cela est réalisable, par voie
 électronique, les projets de réglementation de droit interne visant spécifiquement les „services de la société de
 l’information“ ainsi que tout autre document relatif au fonctionnement de la présente Convention.
 Article 4 — Procédure


text:
1. Chaque Partie transmet, lorsque cela est réalisable, par voie électronique, au Secrétaire Général du Conseil de
 l’Europe les textes de tout projet de réglementation de droit interne visant spécifiquement les „services de la
 société de l’information“ à un stade de préparation où il est encore possible d’y apporter des amendements
 substantiels, ainsi qu’un bref résumé de ces textes en français ou en anglais. Les Parties procèdent à une
 nouvelle communication dans les conditions énoncées ci-dessus, s’ils apportent au projet de règle technique,
 d’une manière significative, des changements qui auront pour effet de modifier le champ d’application, d’en
 raccourcir le calendrier d’application initialement prévu, d’ajouter des spécifications ou des exigences, ou de
 rendre celles-ci plus strictes.
 2. Dès réception des textes des projets de réglementation de droit interne et des résumés, conformément au
 paragraphe 1 ou au paragraphe 6 du présent article, le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe les transmet,
 lorsque cela est réalisable, par voie électronique, à l’autorité de chaque Partie.
 3. Dès réception des textes et des résumés, conformément au paragraphe 2, chaque Partie peut transmettre,
 lorsque cela est réalisable par voie électronique, ses observations, en anglais ou en français, concernant les
 textes des projets de réglementation de droit interne au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe et à la Partie
 concernée.
 4. La Partie qui reçoit des observations conformément au paragraphe 3 s’efforcera d’en tenir compte dans la
 mesure du possible par la suite dans l’élaboration de la nouvelle réglementation de droit interne.
 5. Les paragraphes 1 à 4 ne s’appliquent pas:
 a lorsqu’une Partie, pour des raisons urgentes tenant à une situation grave et imprévisible qui a trait à la
 protection de la santé des personnes et des animaux, à la préservation des végétaux ou à la sécurité et, pour
 les règles relatives aux services, aussi à l’ordre public, notamment à la protection des mineurs, doit élaborer
 à très bref délai des règles techniques pour les arrêter et les mettre en vigueur aussitôt, sans qu’une
 consultation soit possible;
 b lorsqu’une Partie, pour des raisons urgentes tenant à une situation grave qui a trait à la protection de la
 sécurité et de l’intégrité du système financier, et notamment à la protection des déposants, des investisseurs
 et des assurés, doit arrêter et mettre en vigueur aussitôt des règles relatives aux services financiers;
 dans les cas mentionnés aux alinéas a. et b., la Partie indique au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe les
 motifs qui justifient l’urgence des mesures en question;
 c aux réglementations nationales édictées par ou pour les marchés réglementés ou par ou pour d’autres
 marchés ou organes effectuant des opérations de compensation ou de règlement pour ces marchés.
 6. Chaque Partie qui achève tous textes des réglementations de droit interne visant spécifiquement les „services
 de la société de l’information“, transmet la version définitive au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe sans
 délai et, lorsque cela est réalisable, par voie électronique.
 ---pagebreak--- 13/т. 41 BG Официален вестник на Европейския съюз 69
 7. Dès réception des textes


text:
définitivement adoptés des réglementations de droit interne visées au paragraphe 6,
 le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe les rend accessible lorsque cela est réalisable, par voie électronique,
 et procède au stockage de ces informations dans une base de données propre au Conseil de l’Europe.
 Article 5 — Déclarations
 Les autorités visées à l’article 3 sont désignées au moyen d’une déclaration adressée au Secrétaire Général du
 Conseil de l’Europe au moment où l’Etat concerné ou la Communauté européenne devient partie à la présente
 Convention conformément aux dispositions des articles 8 et 9. Tout changement fera également l’objet d’une
 déclaration adressée au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe.
 Article 6 — Relations avec d’autres instruments et accords
 1. La présente Convention ne porte pas atteinte aux instruments internationaux liant les Parties et contenant des
 dispositions sur des questions réglées par la Convention.
 2. La Communauté européenne notifie également les textes qui lui sont transmis par ses États membres, en
 conformité avec les dispositions du paragraphe 1 de l’article 4, et leur transmet les observations reçues par
 les autres Parties, en conformité avec les dispositions du paragraphe 3 de l’article 4.
 Article 7 — Amendements à l’article 1 de la Convention concernant les exclusions
 1. Tout amendement à l’article 1, paragraphe 3 de la présente Convention proposé par une Partie est
 communiqué au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe qui transmet la communication au Comité
 européen de coopération juridique (CDCJ).
 2. L’amendement proposé est examiné par les Parties, qui, peuvent l’adopter par une majorité des deux tiers des
 voix exprimées. Le texte adopté est transmis aux Parties. La Communauté européenne dispose d’un nombre
 de voix correspondant à celui de ses États membres.
 3. Le premier jour du mois qui suit l’expiration d’une période de quatre mois après son adoption par les Parties,
 sauf si les Parties ont notifié des objections par plus d’un tiers des voix exprimées, l’amendement entre en
 vigueur à l’égard des Parties qui n’ont pas notifié d’objection.
 4. Une Partie qui a notifié une objection en conformité avec les dispositions du paragraphe 3 de l’article 7 peut
 la retirer ultérieurement en tout ou en partie. Ce retrait est effectué en adressant une notification au Secrétaire
 Général du Conseil de l’Europe et prendra effet à la date de réception de la notification par le Secrétaire Général.
 Article 8 — Signature et entrée en vigueur
 1. La présente Convention est ouverte à la signature des États membres du Conseil de l’Europe, des États non
 membres qui ont participé à son élaboration, ainsi que de la Communauté européenne. Ces États et la
 Communauté européenne peuvent exprimer leur consentement à être liés par:
 a signature sans réserve de ratification, d’acceptation ou d’approbation; ou
 b signature sous réserve de ratification, d’acceptation ou d’approbation, suivie de ratification, d’acceptation
 ou d’approbation.
 2. Les instruments de ratification, d’acceptation ou d’approbation seront déposés près le Secrétaire Général du
 Conseil de l’Europe.
 3. La présente Convention entrera en vigueur le premier jour du mois qui suit l’expiration d’une période


text:
de trois
 mois après la date à laquelle cinq signataires, dont au moins un État non membre de l’Espace économique
 européen, auront exprimé leur consentement à être liés par la Convention, conformément aux dispositions
 du paragraphe 1.
 ---pagebreak--- 70 BG Официален вестник на Европейския съюз 13/т. 41
 4. Pour tout signataire qui exprimera ultérieurement son consentement à être lié par la Convention, celle-ci entrera
 en vigueur le premier jour du mois qui suit l’expiration d’une période de trois mois après la date de l’expression
 de son consentement à être lié par la Convention, conformément aux dispositions du paragraphe 2.
 Article 9 — Adhésion à la Convention
 1. Après l’entrée en vigueur de la présente Convention, le Comité des Ministres du Conseil de l’Europe pourra,
 après avoir consulté les Parties à la Convention, inviter tout État non membre du Conseil, n’ayant pas participé
 à son élaboration, à adhérer à la présente Convention par une décision prise à la majorité prévue à l’article
 20.d du Statut du Conseil de l’Europe et à l’unanimité des représentants des Parties ayant le droit de siéger au
 Comité.
 2. Pour tout État adhérent, la Convention entrera en vigueur le premier jour du mois suivant l’expiration d’une
 période de trois mois après la date de dépôt de l’instrument d’adhésion près le Secrétaire Général du Conseil
 de l’Europe.
 Article 10 — Réserves
 Aucune réserve n’est admise aux dispositions de la présente Convention.
 Article 11 — Application territoriale
 1. Tout État ou la Communauté européenne pourra, au moment de la signature ou au moment du dépôt de son
 instrument de ratification, d’acceptation, d’approbation ou d’adhésion, désigner le ou les territoires auxquels
 s’appliquera la présente Convention.
 2. Toute Partie pourra, à tout autre moment par la suite, par une déclaration adressée au Secrétaire Général du
 Conseil de l’Europe, étendre l’application de la présente Convention à tout autre territoire ou territoires
 désignés dans la déclaration et pour lesquels cette Partie est responsable ou pour lesquels elle est autorisée à
 prendre des engagements. La Convention entrera en vigueur à l’égard de ce territoire le premier jour du mois
 qui suit l’expiration d’une période de trois mois après la date de réception de ladite déclaration par le Secrétaire
 Général.
 3. Toute déclaration faite conformément au précédent paragraphe pourra être retirée, en ce qui concerne tout
 territoire désigné dans cette déclaration, par notification adressée au Secrétaire Général du Conseil de l’Europe.
 Le retrait prendra effet le premier jour du mois suivant l’expiration d’une période de trois mois après la date
 de réception de ladite notification par le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe.
 Article 12 — Dénonciation
 1. Toute Partie peut, à tout moment, dénoncer la présente Convention en adressant une notification au Secrétaire
 Général du Conseil de l’Europe.
 2. La dénonciation prendra effet le premier jour du mois qui suit l’expiration d’une période de trois mois après
 la date de réception de la notification par le Secrétaire Général.
 Article 13 — Notification
 Le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe notifiera aux États membres


text:
du Conseil et à tous les autres
 signataires et Parties à la présente Convention:
 a toute signature;
 b le dépôt de tout instrument de ratification, d’acceptation, d’approbation ou d’adhésion;
 c toute déclaration reçue en application des dispositions de l’article 5;
 d toute notification reçue en application des dispositions de l’article 7;
 e toute date d’entrée en vigueur de la présente Convention conformément à ses articles 8, 9 et 11;
 ---pagebreak--- 13/т. 41 BG Официален вестник на Европейския съюз 71
 f toute déclaration reçue en application des dispositions des paragraphes 2 et 3 de l’article 11;
 g toute notification reçue en application des dispositions du paragraphe 1 de l’article 12;
 h tout autre acte, notification ou communication ayant trait à la présente Convention.
 En foi de quoi, les soussignés, dûment autorisés à cet effet, ont signé la présente Convention.
 Fait à Moscou, le 4 octobre 2001, en français et en anglais, les deux textes faisant également foi, en un seul
 exemplaire qui sera déposé dans les archives du Conseil de l’Europe. Le Secrétaire Général du Conseil de l’Europe
 en communiquera copie certifiée conforme à chacun des États membres du Conseil de l’Europe, aux États non
 membres qui ont participé à l’élaboration de la Convention, à la Communauté européenne, ainsi qu’à tout État
 invité à y adhérer.


text:
 Важна правна забележка
 |
 22004D0072
 Официален вестник n° L 349 , 25/11/2004 стр. 0029 - 0029 Официален вестник n° L 269 , 14/10/2005 стр. 0013 - 0013
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 72/2004от 8 юни 2004 годиназа изменение на приложение II (Технически правила, стандарти, изпитване и сертифициране) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокол за адаптиране на Споразумението за Европейското икономическо пространство, по-нататък наричано "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение II към Споразумението беше изменено със Споразумението за участие на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Унгария, Република Латвия, Република Литва, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република в Европейското икономическо пространство, подписано на 14 октомври 2003 г. в Люксембург [1].(2) Директива 2003/32/ЕО на Комисията от 23 април 2003 г. за въвеждане на подробни спецификации относно изискванията, предвидени в Директива 93/42/ЕИО на Съвета относно медицинските изделия, изработени чрез използване на тъкани от животински произход [2], трябва да се включи в Споразумението,РЕШИ:Член 1Следната точка се добавя след точка 4 (Директива 2003/12/ЕО на Комисията) от глава ХХХ на приложение II към Споразумението:"5. 32003 L 0032: Директива 2003/32/ЕО на Комисията от 23 април 2003 г. за въвеждане на подробни спецификации относно изискванията, предвидени в Директива 93/42/ЕИО на Съвета относно медицинските изделия, изработени чрез използване на тъкани от животински произход (ОВ L 105, 26.4.2003 г., стр. 18)."Член 2Текстовете на Директива 2003/32/ЕО на исландски и норвежки език, които предстои да бъдат публикувани в допълнението за ЕИП в Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 9 юни 2004 г., при условие че всички нотификации до Съвместния комитет на ЕИП съгласно член 103, параграф 1 от Споразумението са направени [***].Член 4Настоящото решение се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.Съставено в Брюксел на 8 юни 2004 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателS. Gillespie[1] ОВ L 130, 29.4.2004 г., стр. 3.[2] ОВ L 105, 26.4.2003 г., стр. 18.[***] Не са посочени конституционни изисквания.--------------------------------------------------


text:
 Важна правна забележка
 |
 22003D0010
 Официален вестник n° L 094 , 10/04/2003 стр. 0061 - 0062 специално чешко издание глава 11 том 08 стр. 66 - 67 специално испанско издание глава 11 том 08 стр. 66 - 67 специално унгарско издание глава 11 том 08 стр. 66 - 67 специално литвийско издание глава 11 том 08 стр. 66 - 67 LV.ES глава 11 том 08 стр. 66 - 67 MT.ES глава 11 том 08 стр. 66 - 67 PL.ES глава 11 том 08 стр. 66 - 67 SK.ES глава 11 том 08 стр. 66 - 67 специално словенско издание глава 11 том 08 стр. 66 - 67
 Решение на Съвместния комитет на ЕИПNo 10/2003от 31 януари 2003 годиназа изменение на приложение II (Технически правила, стандарти, изпитвания и сертифициране) към Споразумението за ЕИПСЪВМЕСТНИЯТ КОМИТЕТ НА ЕИП,като взе предвид Споразумението за Европейското икономическо пространство, изменено с Протокола за адаптиране на Споразумението за европейското икономическо пространство, наричано по-нататък "Споразумението", и по-специално член 98 от него,като има предвид, че:(1) Приложение II към споразумението бе изменено с Решение No 7/94 на Съвместния комитет на ЕИП от 21 март 1994 г. [1].(2) Директива 2001/37/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи изделия [2] се включва в споразумението.(3) Директива 2001/37/EО отменя Директиви 89/622/EИО [3] и 90/239/EИО [4], които са включени в Споразумението и вследствие на това се заличават от споразумението.(4) Норвегия запазва адаптацията си към Директива 89/622/EИО,РЕШИ:Член 1Глава XXV от приложение II към споразумението се изменя, както следва:1. След точка 2 (Директива 90/239/EИО на Съвета) се създава следната точка:"3. 32001 L 0037: Директива 2001/37/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите-членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи изделия (ОВ L 194, 18.7.2001 г., стр. 26).За целите на настоящото споразумение разпоредбите на директивата се четат със следната адаптация:а) Забраната в член 8 не се прилага по отношение на пускането на пазара в Норвегия на продукта, определен в член 2, параграф 4. Въпреки това тази дерогация не се прилага за забраната за продажби на "снус" във форми, които наподобяват хранителни продукти. Освен това Норвегия прилага забрана върху износа на продукта, определен в член 2, параграф 4, във всички договарящи страни, подписали настоящото споразумение, с изключение на Швеция."2. текстът в точки 1 (Директива 89/622/EИО на Съвета) и 2 (Директива 90/239/EИО на Съвета) се заличава.Член 2Текстовете на Директива 2001/37/EО на исландски и норвежки език, които предстои да се публикуват в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз, са автентични.Член 3Настоящото решение влиза в сила на 1 февруари 2003 г., при условие че са направени всички нотификации до Съвместният комитет на ЕИП [*****] съгласно член 103, параграф 1 от споразумението.Член 4Настоящото решението се публикува в раздела за ЕИП и в притурката за ЕИП към Официален вестник на Европейския съюз.Съставено в Брюксел на 31 януари 2003 година.За Съвместния комитет на ЕИППредседателP. Westerlund[1] ОВ L