text:
самостоятелно издаден сертификат от производител, оторизиран от компетентния орган на Япония, се счита за достатъчен доказателствен документ за изпълнението на посочените в член 2.25, 2.26 или 2.27 изисквания за вноса и продажбата в Европейския съюз на лозаро-винарски продукти с произход от Япония.
 2. При влизането в сила на настоящото споразумение Работната група по лозаро-винарските продукти, създадена по силата на член 22.4, приема с решение условията за:
 а)
 прилагането на параграф 1, и по-специално формулярите, които трябва да бъдат използвани, и информацията, която трябва да бъде посочена в сертификата; и
 б)
 сътрудничеството между звената за контакт, определени от Европейския съюз за всяка от неговите държави членки и от Япония.
 3. Не се изисква сертификат, нито друг равностоен документ, за доказване на изпълнението на посочените в член 2.25, 2.26 или 2.27 изисквания за вноса и продажбата в Япония на лозаро-винарски продукти с произход от Европейския съюз.
 ЧЛЕН 2.29
 Преглед, консултации и временно преустановяване на самостоятелното сертифициране
 1. Страните извършват преглед на прилагането на:
 а)
 член 2.26 — редовно и поне веднъж годишно през двугодишния период след датата на влизане в сила на настоящото споразумение; и
 б)
 член 2.27 — не по-късно от три години след датата на влизане в сила на настоящото споразумение.
 2. Ако при извършването на прегледа на прилагането на член 2.26 страните установят, че уведомленията по член 2.26 не са били разменени в срок от две години от датата на влизане в сила на настоящото споразумение, страните започват консултации с цел постигане на съгласие по практическо решение.
 3. Когато уведомлението по член 2.26, параграф 2 не е било изпратено в срока от две години от датата на влизане в сила на настоящото споразумение, а уведомлението по член 2.26, параграф 1 е било изпратено, Европейският съюз може временно да преустанови приемането на предвиденото в член 2.28 самостоятелно сертифициране на лозаро-винарски продукти, ако по посоченото в параграф 2 практическо решение не е постигнато съгласие в срок от три месеца от започването на консултациите по параграф 2.
 4. Посоченото в параграф 3 временно преустановяване на приемането на самостоятелното сертифициране се прекратява незабавно, когато Япония изпрати на Европейския съюз уведомлението по член 2.26, параграф 2.
 5. Ако при извършването на посочения в параграф 1 преглед на прилагането на член 2.27 страните установят, че уведомленията по член 2.27 не са били разменени в срок от пет години от датата на влизане в сила на настоящото споразумение, страните започват консултации.
 6. Никоя от разпоредбите на настоящия член не може да засяга правата и задълженията по Споразумението за СФС на която и да е от страните.
 ЧЛЕН 2.30
 Запазване на статуквото
 1. По въпросите, попадащи в обхвата на членове 2.25—2.28, никоя от страните не може да налага по-малко благоприятни условия от предвидените в настоящия раздел или в нейните законови и подзаконови актове, които са в сила към датата на подписване на настоящото споразумение.
 2. Параграф 1 не засяга правото на страните да въвеждат санитарни и фитосанитарни мерки, които са необходими за опазване на живота или здравето на хората, животните или растенията, при условие че тези мерки


text:
не са несъвместими с разпоредбите на Споразумението за СФС.
 ЧЛЕН 2.31
 Изменения
 Съвместният комитет може да приема решения за изменение на приложение 2-Д, за да добави, заличи или промени позовавания на енологични практики, ограничения и други елементи, в съответствие с член 23.2, параграф 3.
 РАЗДЕЛ Г
 Други разпоредби
 ЧЛЕН 2.32
 Обмен на информация
 1. За целите на наблюдението на действието на настоящото споразумение и в продължение на период от 10 години след влизането му в сила страните ежегодно обменят статистически данни за вноса през периода, обхващащ последната налична календарна година. Периодът може да бъде удължен от Комитета по търговията със стоки, създаден по силата на член 22.3, с още пет години.
 2. Обменът на статистически данни за вноса по параграф 1 трябва да включва, доколкото е възможно, данни, отнасящи се до периода, обхващащ последната налична календарна година, включително данни въз основа на номенклатурата на страната за стойността и обема на вноса на стоки от другата страна, който се ползва с преференциално тарифно третиране по силата на настоящото споразумение, както и на вноса, за който не се предоставя преференциално тарифно третиране.
 ЧЛЕН 2.33
 Специални мерки относно управлението на преференциалното тарифнотретиране
 1. Страните съзнават, че нарушенията на тяхното митническо законодателство, свързани с преференциалното тарифно третиране по настоящото споразумение, биха могли да окажат неблагоприятно въздействие върху местната промишленост, и се споразумяват да си сътрудничат с цел предотвратяване и установяване на тези нарушения и борба с тях в съответствие с приложимите разпоредби на глава 3 и Споразумението за сътрудничество и административна взаимопомощ по митническите въпроси между Европейската общност и правителството на Япония, подписано в Брюксел на 30 януари 2008 г. (наричано по-нататък „ССАВМВ“).
 2. Всяка от страните може в съответствие с определената в параграфи 4—7 процедура временно да преустанови преференциалното тарифно третиране съгласно настоящото споразумение за съответните стоки, които са свързани с посочените в буква а) системни нарушения, ако въз основа на обективна, неоспорима и проверима информация страната е установила, че:
 а)
 са извършвани системни нарушения на нейното митническо законодателство, свързани с преференциалното тарифнотретиране съгласно настоящото споразумение за дадена стока; и
 б)
 другата страна системно и неоснователно е отказвала или по друг начин не е осъществила сътрудничеството по параграф 1 във връзка с посочените в буква а) системни нарушения.
 3. Независимо от параграф 2 временното преустановяване не се прилага по отношение на търговците, които отговарят на критериите за изпълнение на изискванията, по които критерии страните са постигнали съгласие в рамките на консултациите по параграф 4.
 4. Страната, която е направила констатацията по параграф 2, своевременно уведомява другата страна за тази констатация, като предоставя достатъчно информация, която да послужи за основание за започването на консултации, включително резюме на основните факти, свързани с параграф 2, букви а) и б), и започва консултации с другата страна в рамките на Комитета по търговията със стоки с цел постигане на приемливо за двете страни решение и на съгласие по критериите за изпълнение на изискванията на настоящото споразумение и на съответното митническо законодателство.
 5. Страната, която е направила констатацията по параграф 2, информира преди вземането на окончателно решение всички заинтересовани

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
страни за своето намерение да приложи временно преустановяване и се уверява, че те разполагат с възможност пълноценно да защитят интересите си. Не може да се прилага временно преустановяване по отношение на заинтересованите страни, ако те обективно и в задоволителна степен докажат на направилата констатацията страна, че не са замесени в посочените в параграф 2, буква а) системни нарушения.
 6. След приключването на процедурите по параграфи 4 и 5, ако в срок от шест месеца от уведомяването страните не са постигнали съгласие по приемливо решение, направилата констатацията страна може да реши временно да преустанови преференциалното тарифнотретиране съгласно настоящото споразумение за съответните стоки, като надлежно вземе предвид предвиденото в параграф 3 изключение. Другата страна трябва да бъде своевременно уведомена за всяко временно преустановяване.
 7. Всяко временно преустановяване се прилага само за периода, който е необходим, за да се противодейства на нарушенията, но не за повече от шест месеца. Ако някоя от страните констатира, че условията, които са дали основание за първоначалното преустановяване, продължават да са налице при изтичането на периода на прилагане на временното преустановяване, тази страна може да реши да поднови временното преустановяване, след като уведоми другата страна за тази си констатация и предостави достатъчно информация, с която да обоснове подновяването. Всяко временно преустановяване се прекратява на дата, не по-късна от две години от първоначалното преустановяване, освен ако пред Комитета по търговията със стоки са представени доказателства, че условията, които са дали основание за първоначалното преустановяване, все още са налице при изтичането на периода на прилагане на всяко подновяване.
 8. Прилаганите временни преустановявания подлежат на периодични консултации в рамките на Комитета по търговията със стоки.
 9. Страната, която е направила констатацията по параграф 2 или 7, публикува в съответствие с вътрешните си процедури съобщения за вносителите във връзка с всяко уведомление и решение относно временните преустановявания по параграфи 4—7.
 10. Не може да се прилага временно преустановяване по отношение на търговци, различни от посочените в параграф 3, и по отношение на посочените в параграф 5 заинтересовани страни, при условие че те обективно и в задоволителна степен докажат на направилата констатацията по параграф 2 или 7 страна, че не са замесени в посочените в параграф 2, буква а) системни нарушения.
 11. За по-голяма яснота се уточнява, че никоя от разпоредбите на настоящия член не може да се тълкува по начин, който да възпрепятства търговци или заинтересовани страни да предявят иск за обезщетение за неправомерно причинена щета вследствие на мерките по параграф 6 срещу направилата констатацията по параграф 2 или 7 страна в съответствие със своите законови и подзаконови актове.
 ЧЛЕН 2.34
 Комитет по търговията със стоки
 1. Комитетът по търговията със стоки, създаден по силата на член 22.3 (наричан по-нататък в настоящия член „Комитетът“), отговаря за ефективното прилагане и изпълнение на настоящата глава.
 2. Комитетът има следните функции:
 а)
 извършване на преглед и наблюдение на прилагането и изпълнението на настоящата глава;
 б)
 докладване на констатациите на Комитета пред Съвместния комитет; и
 в)
 изпълняване на други функции, които могат да бъдат делегирани от Съвместния комитет по силата на член 22.1, параграф 5, буква


text:
б).
 3. Комитетът провежда заседанията си по такова време и на такива места или чрез такива средства, които могат да бъдат договорени от представителите на страните.
 ЧЛЕН 2.35
 Работна група по лозаро-винарските продукти
 1. Работната група по лозаро-винарските продукти, създадена по силата на член 22.4 отговаря за ефективното прилагане и изпълнение на раздел В и приложение 2-Д.
 2. Работната група по лозаро-винарските продукти има следните функции:
 а)
 приемане на условията относно самостоятелното сертифициране по член 2.28, параграф 2;
 б)
 извършване на наблюдение на прилагането на членове 2.25—2.29, включително прегледа и консултациите по член 2.29; и
 в)
 обсъждане на изменения на приложение 2-Д и отправяне на препоръки до Съвместния комитет за приемане на решение по отношение на тези изменения.
 3. Работната група по лозаро-винарските продукти провежда първото си заседание в деня на влизане в сила на настоящото споразумение.
 ГЛАВА 3
 ПРАВИЛА ЗА ПРОИЗХОД И ПРОЦЕДУРИ, СВЪРЗАНИ С ПРОИЗХОДА
 РАЗДЕЛ А
 Правила за произход
 ЧЛЕН 3.1
 Определения
 За целите на настоящата глава:
 а)
 „аквакултура“ означава отглеждането на водни организми, включително риби, мекотели, ракообразни, други водни безгръбначни и водни растения, от запаси от яйца, новоизлюпени рибки, млади сьомгови риби, ларви, млади сьомги преди миграция към морето, млади сьомги в процес на миграция към морето или други недостигнали полова зрялост риби след ларвен стадий чрез намеса в процесите на отглеждане или растеж с цел подобряване на производството, като например редовно попълване на рибния запас, хранене или защита от хищници;
 б)
 „пратка“ означава продукти, които са изпратени едновременно от един износител до един получател или са обхванати от единен транспортен документ, обхващащ техния превоз от износителя до получателя, или при липса на такъв документ — от единна фактура;
 в)
 „износител“ означава намиращо се в някоя от страните лице, което в съответствие с изискванията на законовите и подзаконовите актове на тази страна изнася или произвежда продукта с произход и изготвя изявление за произход;
 г)
 „вносител“ означава лице, което внася продукта с произход и иска за него преференциално тарифно третиране;
 д)
 „материал“ означава всяка материя или всяко вещество, използвани при производството на продукт, включително всякакви компоненти, съставки, суровини или части;
 е)
 „материал без произход“ означава материал, който не отговаря на условията за притежаване на статут на материал с произход съгласно настоящата глава, включително материал, чийто произход не може да бъде определен;
 ж)
 „преференциално тарифно третиране“ означава митническата ставка, която се прилага по отношение на стока с произход в съответствие с член 2.8, параграф 1;
 з)
 „продукт“ означава всеки материал или всяко вещество, които са получени от производство, дори да са предназначени за използване като материал в производството на друг продукт, и се счита за посочена в глава 2 стока; и
 и)
 „производство“ означава всякакъв вид обработка или преработка, включително сглобяване.
 ЧЛЕН 3.2
 Изисквания за продуктите с произход
 1. За целите на прилагането от някоя от страните на преференциално тарифно третиране на стока с произход от другата страна в съответствие с член 2.8, параграф 1, за продукти с произход от другата страна се считат следните продукти, ако отговарят на всички други приложими изисквания на настоящата глава:
 а)
 изцяло


text:
получени или произведени продукти в съответствие с предвиденото в член 3.3;
 б)
 продукти, произведени изключително от материали с произход от тази страна; или
 в)
 продукти, в производството на които са използвани материали без произход, при условие че отговарят на всички приложими изисквания на приложение 3-Б.
 2. За целите на настоящата глава териториалният обхват за никоя от страните не включва морето, морското дъно и неговите недра отвъд нейното териториално море.
 3. Ако даден продукт е придобил статут на продукт с произход, използваните в неговото производство материали без произход не се считат за материали без произход, когато този продукт е вложен като материал в друг продукт.
 4. Определените в настоящата глава изисквания, свързани с придобиването на статут на продукт с произход, трябва да бъдат изпълнени без прекъсване в някоя от страните.
 ЧЛЕН 3.3
 Изцяло получени продукти
 1. За целите на член 3.2 даден продукт се счита за изцяло получен в някоя от страните, ако представлява:
 а)
 растение или растителен продукт, отгледан(о), култивиран(о), прибран(о), набран(о) или събран(о) там;
 б)
 живо животно, родено и отгледано там;
 в)
 продукт, получен от живо животно, отгледано там;
 г)
 продукт, получен от заклано животно, родено и отгледано там;
 д)
 животно, получено от лов, хващане с капани, риболов, събиране или улавяне там;
 е)
 продукт, получен от аквакултура там;
 ж)
 минерал или друго вещество с естествен произход, невключен(о) в букви а)—е), извлечен(о) или добит(о) там;
 з)
 риби, черупкови организми или други морски организми, събрани с плавателен съд на някоя от страните от морето, морското дъно или неговите недра отвъд териториалното море на всяка от страните и в съответствие с международното право, отвъд териториалното море на трети държави;
 и)
 продукт, произведен изключително от посочени в буква з) продукти на борда на кораб фабрика на някоя от страните отвъд териториалното море на всяка от страните и в съответствие с международното право, отвъд териториалното море на трети държави;
 й)
 продукт, различен от риби, черупкови организми и други морски организми, събрани от някоя от страните или от лице от някоя от страните от морското дъно или неговите недра отвъд териториалното море на всяка от страните и отвъд зони, юрисдикция над които упражняват трети държави, при условие че тази страна или лице от тази страна има право да експлоатира тази част на морското дъно или неговите недра в съответствие с международното право;
 к)
 продукт, който представлява:
 i)
 отпадъци или остатъци (скрап), получени от производство там, или
 ii)
 отпадъци или остатъци (скрап), получени от събрани там употребявани продукти, при условие че тези продукти са годни единствено за извличане на суровините; или
 л)
 продукт, произведен там изключително от посочени в букви а)—к) продукти или от техни производни продукти.
 2. „Плавателен съд на някоя от страните“ в параграф 1, буква з) или „кораб фабрика на някоя от страните“ в параграф 1, буква и) означава съответно плавателен съд или кораб фабрика, който:
 а)
 е регистриран в държава — членка на Европейския съюз, или в Япония;
 б)
 плава под флага на държава — членка на Европейския съюз, или на Япония; и
 в)
 отговаря на едно от следните изисквания:
 i)
 най-малко


text:
50 процента от него са притежание на едно или повече физически лица от някоя от страните, или
 ii)
 притежание е на едно или повече юридически лица (9):
 А)
 чиито главно управление и основно място на стопанска дейност се намират в някоя от страните; и
 Б)
 най-малко 50 процента от които са притежание на физически или юридически лица от някоя от страните.
 ЧЛЕН 3.4
 Недостатъчна обработка или преработка
 1. Независимо от член 3.2, параграф 1, буква в) даден продукт не се счита за продукт с произход от някоя от страните, ако при производството на продукта в тази страна по отношение на материали без произход се извършват само една или няколко от следните операции:
 а)
 операции по съхранение, като например сушене, замразяване, съхраняване в саламура и други подобни операции, единствената цел на които е да се гарантира запазването на продуктите в добро състояние по време на транспортиране и складиране;
 б)
 промяна на опаковката;
 в)
 разделяне или събиране на пакети;
 г)
 измиване, почистване или отстраняване на прах, окисни, маслени, бояджийски или други покрития;
 д)
 гладене с ютия или гладачна преса на текстил и текстилни изделия;
 е)
 прости операции по боядисване или полиране;
 ж)
 лющене, частично или цялостно избелване, полиране или гланциране на житни растения и ориз;
 з)
 операции по оцветяване или ароматизиране на захар или оформянето ѝ на бучки; частично или цялостно смилане на захар в твърдо състояние;
 и)
 белене, премахване на костилките или черупките на плодове, ядки или зеленчуци;
 й)
 подостряне, просто смилане или просто нарязване;
 к)
 пресяване, отделяне, сортиране, класиране, категоризиране или съчетаване, включително окомплектоване на изделия;
 л)
 просто поставяне в бутилки, метални кутии, флакони, торби, каси или кутии, просто прикрепване за подложки или плочи и всякакви други прости операции по опаковане;
 м)
 поставяне или отпечатване на маркировки, етикети, емблеми и други подобни отличителни знаци върху продукти или техните опаковки;
 н)
 просто смесване на продукти (10), независимо дали от различни видове;
 о)
 просто добавяне на вода, разреждане, дехидратиране или денатуриране (11) на продукти;
 п)
 просто събиране или сглобяване на части за получаване на комплектувано или завършено изделие или изделие, считано за такова съгласно правило 2 а) от Общите правила за тълкуване на Хармонизираната система; разглобяване на продукти на части; или
 р)
 клане на животни.
 2. За целите на параграф 1 операциите се считат за прости, ако за тяхното извършване не са необходими нито специални умения, нито специално произведени или монтирани машини, апаратура или оборудване.
 ЧЛЕН 3.5
 Кумулация
 1. Продукт, който отговаря на условията да се счита за продукт с произход от някоя от страните, се счита за продукт с произход от другата страна, ако се използва като материал в производството на друг продукт в тази друга страна.
 2. Производство, което се осъществява в някоя от страните по отношение на материал без произход, може да бъде взето предвид за целите на определянето на това дали даден продукт е с произход от другата страна.
 3. Параграфи 1 и 2 не се прилагат, ако осъществяваното в другата страна производство не надхвърля извършването на една или няколко от операциите, посочени в член 3.4, параграф 1,


text:
букви а) — р).
 4. За да може даден износител да попълни изявлението за произход по член 3.16, параграф 2, буква а) за посочен в параграф 2 продукт, износителят трябва да получи от своя доставчик предвидената в приложение 3-В информация.
 5. Информацията по параграф 4 се прилага по отношение на една или няколко пратки за един и същ материал, който се доставя в рамките на период, ненадвишаващ 12 месеца от датата на предоставяне на информацията.
 ЧЛЕН 3.6
 Допустими отклонения
 1. Ако използван в производството на даден продукт материал без произход не отговаря на изложените в приложение 3-Б изисквания, продуктът се счита за продукт с произход от някоя от страните при следните условия:
 а)
 за продукт, класиран в глави 1—49 или глави 64—97 на Хармонизираната система (12) — стойността на всички тези материали без произход не надвишава 10 процента от цената на продукта франко завод или франко борд;
 б)
 за продукт, класиран в глави 50—63 от Хармонизираната система — прилагат се допустимите отклонения, както е предвидено в бележки 6—8 към приложение 3-А.
 2. Параграф 1 не се прилага, ако стойността на използваните в производството на даден продукт материали без произход надвишава който и да било от процентите за максималната стойност на материалите без произход, определени в изложените в приложение 3-Б изисквания.
 3. Параграф 1 не се прилага за продукти, които са изцяло получени в някоя от страните по смисъла на член 3.3. Ако в приложение 3-Б се изисква използваните в производството на даден продукт материали да са изцяло получени, се прилагат параграфи 1 и 2.
 ЧЛЕН 3.7
 Единица за оценка
 1. Единицата за оценка за целите на прилагането на разпоредбите на настоящата глава е конкретният продукт, който се счита за основна единица при класирането на продукта по Хармонизираната система.
 2. Когато дадена пратка се състои от определен брой идентични продукти, класирани в една и съща позиция по Хармонизираната система, всеки от тези продукти се взема предвид при прилагането на разпоредбите на настоящата глава.
 ЧЛЕН 3.8
 Счетоводно разделяне
 1. Взаимозаменяемите материали с произход и тези без произход трябва да бъдат физически разделени по време на складиране, за да се запази техният статут по отношение на произхода.
 2. За целите на настоящия член „взаимозаменяеми материали“ означава материали, които са от един и същи вид и с едно и също търговско качество, с еднакви технически и физически характеристики и които не могат да бъдат разграничени един от друг след влагането им в крайния продукт.
 3. Независимо от параграф 1 в производството на даден продукт могат да се използват взаимозаменяеми материали с произход и такива без произход, без те да бъдат физически разделени по време на складиране, при условие че се използва метод на счетоводно разделяне.
 4. Посоченият в параграф 3 метод на счетоводно разделяне се прилага в съответствие с метод за управление на стоково-материалните запаси съгласно общоприети в страната счетоводни принципи.
 5. Всяка от страните може да изиска, съгласно условия, определени в нейните законови и подзаконови актове, метод на счетоводно разделяне да може да се използва само след получаването на предварително разрешение от митническия


text:
орган на съответната страна. Митническият орган на страната следи как се използва разрешението и може да го оттегли, ако получателят му използва метода на счетоводно разделяне по неправилен начин или не изпълнява някое от другите условия, определени в настоящата глава.
 6. Методът на счетоводно разделяне е метод, чрез който се гарантира, че във всеки един момент броят на материалите, които получават статут на материали с произход, не превишава броя, който би бил получен в случай на физическо разделяне на материалите.
 ЧЛЕН 3.9
 Комплекти
 Комплект, класиран съгласно правила 3 б) и 3 в) от Общите правила за тълкуване на Хармонизираната система, се счита за такъв с произход от някоя от страните, когато всичките му компоненти са с произход съгласно настоящата глава. Когато комплектът е съставен от компоненти с произход и от такива без произход, комплектът като цяло се счита за комплект с произход от някоя от страните, при условие че стойността на компонентите без произход не превишава 15 процента от цената на комплекта франко завод или франко борд.
 ЧЛЕН 3.10
 Забрана за преправяне
 1. Продукт с произход, деклариран за вътрешно потребление в страната вносител, не може след износа му и преди декларирането му за вътрешно потребление да бъде преправян или трансформиран по какъвто и да било начин, нито подложен на операции, различни от операциите, предназначени да го съхранят в добро състояние, или различни от добавяне или поставяне на маркировки, етикети, пломби или всякакви други документи, с цел да се осигури съответствие със специфичните национални изисквания на страната вносител.
 2. Допуска се складиране или излагане на продукт в трета държава, при условие че той остане под митнически надзор в тази трета държава.
 3. Без да се засяга раздел Б, разделянето на пратки в трета държава се допуска, ако се извършва от износителя или на негова отговорност и при условие че пратките останат под митнически надзор в тази трета държава.
 4. В случай на съмнение дали са спазени изискванията по параграфи 1—3, митническият орган на страната вносител може да поиска от вносителя да представи доказателство за изпълнението на изискванията, което може да бъде дадено под всякаква форма, включително чрез транспортни документи, издадени въз основа на сключен договор, като например товарителници, или фактическо или конкретно доказателство, основаващо се на маркировката или номерирането на опаковките, или всяко доказателство, свързано със самия продукт.
 ЧЛЕН 3.11
 Връщане на продукти
 Когато продукт с произход от някоя от страните, изнесен от тази страна за трета държава, бъде върнат в тази страна, той се разглежда като продукт без произход, освен ако може да бъде доказано по удовлетворителен за митническия орган на тази страна начин, че върнатият продукт:
 а)
 е същият като изнесения продукт; и
 б)
 не е претърпял каквито и да било операции, освен необходимите за запазването му в добро състояние, докато е бил в тази трета държава или докато е бил изнесен.
 ЧЛЕН 3.12
 Принадлежности, резервни части, инструменти и инструкции или други информационни материали
 1. За целите на настоящия член принадлежностите, резервните части, инструментите и инструкциите или другите информационни материали се включват в неговия обхват, ако:
 а)
 принадлежностите, резервните


text:
части, инструментите и инструкциите или другите информационни материали са класирани и се доставят с продукта, но не се фактурират отделно от него; и
 б)
 видовете, количествата и стойността на принадлежностите, резервните части, инструментите и инструкциите или другите информационни материали са обичайни за този продукт.
 2. При определянето на това дали даден продукт е изцяло получен или дали отговаря на изложено в приложение 3-Б изискване относно производствения процес или промяна в тарифното класиране, принадлежностите, резервните части, инструментите и инструкциите или другите информационни материали не се вземат под внимание.
 3. При определянето на това дали даден продукт отговаря на изложено в приложение 3-Б изискване относно стойността, стойността на принадлежностите, резервните части, инструментите и инструкциите или другите информационни материали се взема предвид според случая като за материали с произход или без произход при изчисляването за целите на прилагането по отношение на продукта на изискването относно стойността.
 4. Принадлежностите, резервните части, инструментите и инструкциите или другите информационни материали на даден продукт имат същия статут по отношение на произхода като този на продукта, с който се доставят.
 ЧЛЕН 3.13
 Неутрални елементи
 За да се определи дали даден продукт е с произход от някоя от страните, не е необходимо да се определя статутът по отношение на произхода на следните елементи:
 а)
 гориво, енергия, катализатори и разтворители;
 б)
 оборудване, устройства и материали, използвани за изпитване или проверка на стоката;
 в)
 ръкавици, очила, обувки, дрехи, оборудване и материали за безопасност;
 г)
 машини, инструменти, дюзи и форми;
 д)
 резервни части и материали, използвани при поддръжката на оборудване и сгради;
 е)
 смазочни материали, мазнини, материали за смесване и други материали, използвани в производството или за експлоатация на оборудване и сгради; и
 ж)
 всеки друг материал, който не се влага в продукта, но за който може в разумна степен да се докаже, че използването му в производството на продукта е част от това производство.
 ЧЛЕН 3.14
 Транспортни опаковъчни материали и опаковки
 Транспортните опаковъчни материали и опаковки, които се използват за предпазване на продукта по време на транспорт, не се вземат под внимание при определянето на статута на даден продукт по отношение на произхода.
 ЧЛЕН 3.15
 Опаковъчни материали и опаковки за продажба на дребно
 1. Опаковъчните материали и опаковките, използвани при продажбата на дребно на продукта, ако са класирани заедно с продукта, не се вземат предвид при определянето на това дали всички използвани в производството на продукта материали без произход са претърпели приложимата промяна на тарифното класиране или са преминали през съответният производствен процес в съответствие с приложение 3-Б, или дали продуктът е изцяло получен.
 2. Ако за даден продукт важи изложено в приложение 3-Б изискване относно стойността, стойността на опаковъчните материали и опаковките, използвани при продажбата на дребно на продукта, ако са класирани заедно с продукта, се взема предвид според случая като за материали с произход или без произход при изчисляването за целите на прилагането по отношение на продукта на изискването относно стойността.
 РАЗДЕЛ Б
 Процедури, свързани с произхода
 ЧЛЕН 3.16
 Искане за преференциално тарифно третиране
 1. Страната вносител предоставя при внос преференциално тарифно третиране за продукт с произход от другата


text:
страна въз основа на искане от вносителя за преференциално тарифно третиране. Вносителят е отговорен за верността на искането за преференциално тарифно третиране и спазването на изискванията по настоящата глава.
 2. Искането за преференциално тарифно третиране трябва да се основава на:
 а)
 изготвено от износителя изявление за произход, с което той удостоверява, че продуктът е с произход; или
 б)
 информираността на вносителя, че продуктът е с произход.
 3. Искането за преференциално тарифно третиране и неговото основание в съответствие с параграф 2, буква а) или б) се включват в митническата декларация за внос в съответствие със законовите и подзаконовите актове на страната вносител. Митническият орган на страната вносител може да поиска от вносителя да предостави, доколкото му е възможно и като част от митническата декларация за внос или като придружаващ я документ, пояснение, че продуктът отговаря на изискванията по настоящата глава.
 4. Вносителите, които представят искане за преференциално тарифно третиране въз основа на изявление за произход по параграф 2, буква а), съхраняват изявлението за произход и при поискване от митническия орган на страната вносител му предоставят копие на този документ.
 5. Параграфи 2—4 не се прилагат в посочените в член 3.20 случаи.
 ЧЛЕН 3.17
 Изявление за произход
 1. Изявление за произход може да бъде изготвено от износител на даден продукт въз основа на информация, доказваща, че продуктът е с произход, включително информация, че използваните в производството на продукта материали са с произход. Износителят е отговорен за верността на изявлението за произход и на предоставената информация.
 2. Изявлението за произход се изготвя, като се използва една от езиковите версии на текста в приложение 3-Г върху фактура или върху който и да било друг търговски документ, който съдържа достатъчно подробно описание на продукта с произход, за да може този продукт да бъде идентифициран. Страната вносител не може да изиска от вносителя да представи превод на изявлението за произход.
 3. Митническият орган на страната вносител не може да отхвърли искане за преференциално тарифно третиране поради незначителни грешки или несъответствия в изявлението за произход или единствено поради това, че дадена фактура е издадена в трета държава.
 4. Изявлението за произход е валидно за срок от 12 месеца от датата на изготвянето му.
 5. Изявлението за произход може да се отнася за:
 а)
 една-единствена пратка с един или няколко продукта, внасяни в някоя от страните; или
 б)
 повече на брой пратки с идентични продукти, внасяни в някоя от страните в рамките на произволен посочен в изявлението за произход период, не по-дълъг от 12 месеца.
 6. Ако по искане на вносителя продукти в немонтирано или демонтирано състояние по смисъла на правило 2 а) от Общите правила за тълкуване на Хармонизираната система, които попадат в обхвата на раздели XVI—XXI от Хармонизираната система, се внасят чрез поредица от доставки, за тези продукти може да се използва едно-единствено изявление за произход в съответствие с изискванията, определени от митническия орган на страната вносител.
 ЧЛЕН 3.18
 Информираност на вносителя
 Информираността на вносителя, че даден продукт е с произход от страната износител, трябва да се основава на информация, която доказва, че продуктът е с


text:
произход и отговаря на предвидените в настоящата глава изисквания.
 ЧЛЕН 3.19
 Изисквания за съхранение на документацията
 1. Вносител, който представя искане за преференциално тарифно третиране за внасян в страната вносител продукт, трябва за период от най-малко три години след датата на внос на продукта да съхранява:
 а)
 ако искането е било основано на изявление за произход — изготвеното от износителя изявление за произход; или
 б)
 ако искането е било основано на информираността на вносителя — всички документи, които доказват, че продуктът отговаря на изискванията за получаване на статут на продукт с произход.
 2. Износител, изготвил изявление за произход, трябва за период от най-малко четири години след изготвянето на това изявление за произход да съхранява негово копие и всички други документи, които доказват, че продуктът отговаря на изискванията за получаване на статут на продукт с произход.
 3. Документите, които подлежат на съхранение в съответствие с настоящия член, могат да бъдат в електронен формат.
 4. Параграфи 1—3 не се прилагат в посочените в член 3.20 случаи.
 ЧЛЕН 3.20
 Малки пратки и освобождаване от изискванията
 1. Продукти, изпращани като малки пакети от частни лица за частни лица или представляващи част от личния багаж на пътници, се приемат като продукти с произход, при условие че тези продукти не се внасят с търговска цел (13), че са декларирани като отговарящи на изискванията по настоящата глава и че няма никакво съмнение относно верността на тази декларация.
 2. При условие че вносът не е част от операции по внос, които могат основателно да се считат за извършени отделно една от друга с цел заобикаляне на изискването за изготвяне на изявление за произход, общата стойност на посочените в параграф 1 продукти не може да превишава:
 а)
 за Европейския съюз — 500 евро в случай на малки пакети или 1200 евро в случай на продукти, които са част от личния багаж на пътниците. Сумите, които трябва да се използват в която и да било друга национална валута на държава — членка на Европейския съюз, представляват равностойността в тази валута на сумите, изразени в евро към първия работен ден на месец октомври всяка година. Сумите трябва да съответстват на публикуваните за същия ден от Европейската централна банка, освен ако до 15 октомври всяка година на Европейската комисия бъде съобщена различна сума, и се прилагат от 1 януари на следващата година. Европейската комисия уведомява Япония за съответните суми;
 б)
 за Япония — 100 000 йени или определена от Япония сума.
 3. Всяка от страните може да реши, че посочените в член 3.16, параграф 2 основания за искането не са необходими за внос на продукт, за който страната вносител е предоставила освобождаване от изискванията.
 ЧЛЕН 3.21
 Проверка
 1. С цел проверка на това дали даден внасян в някоя от страните продукт е с произход от другата страна или дали са спазени другите изисквания по настоящата глава, митническият орган на страната вносител има право да извърши проверка въз основа на методи за оценка на риска, които може да включват случаен подбор, посредством искане за информация от вносителя, който е представил искането по член


text:
3.16. Митническият орган на страната вносител може да извърши проверка или в момента на представяне на митническата декларация за внос, преди вдигането на продуктите, или след вдигането на продуктите.
 2. Поисканата по силата на параграф 1 информация трябва да обхваща най-много следните елементи:
 а)
 ако основанието за искането е било изявление за произход по член 3.16, параграф 2, буква а) — това изявление за произход;
 б)
 номера на тарифното класиране по Хармонизираната система и използваните критерии за определяне на произхода;
 в)
 кратко описание на производствения процес;
 г)
 ако критерият за определяне на произхода се е основавал на конкретен производствен процес — точно описание на този процес;
 д)
 ако е приложимо — описание на използваните в производствения процес материали с произход и такива без произход;
 е)
 ако критерият за определяне на произхода е бил „изцяло получен“ — приложимата категория (като например добив, минно дело, риболов и място на производство);
 ж)
 ако критерият за определяне на произхода се е основавал на метод на стойността — стойността на продукта, както и на всички използвани в производството материали без произход или, ако е уместно за установяване на спазването на изискването относно стойността, материали с произход;
 з)
 ако критерият за определяне на произхода се е основавал на теглото — теглото на продукта, както и на съответните вложени в продукта материали без произход или, ако е уместно за установяване на спазването на изискването относно теглото, материали с произход;
 и)
 ако критерият за определяне на произхода се е основавал на промяна на тарифното класиране — списък на всички материали без произход, включително номерата на тяхното тарифно класиране по Хармонизираната система (във формат от две, четири или шест цифри в зависимост от критериите за определяне на произхода); или
 й)
 информацията относно спазването на разпоредбата за забрана за преправяне по член 3.10.
 3. При предоставянето на исканата информация вносителят може да добави всяка друга информация, която сметне за значима за целите на проверката.
 4. Ако искането за преференциално тарифно третиране е било основано на изявление за произход по член 3.16, параграф 2, буква а), вносителят информира митническия орган на страната вносител, когато поисканата информация може да бъде предоставена изцяло или по отношение на един или няколко от информационните елементи директно от износителя.
 5. Ако искането за преференциално тарифно третиране е било основано на информираността на вносителя по член 3.16, параграф 2, буква б), извършващият проверката митнически орган на страната вносител, след като първо е поискал информация в съответствие с параграф 1 от настоящия член, може да поиска от вносителя допълнителна информация, ако сметне, че такава информация е необходима, за да бъде проверен статутът на продукта по отношение на произхода. Митническият орган на страната вносител може да поиска от вносителя конкретни документи и информация, ако счете това за уместно.
 6. Ако митническият орган на страната вносител реши временно да преустанови предоставянето на преференциално тарифно третиране на съответния продукт в очакване на резултатите от проверката, на вносителя се предлага вдигане на продукта след предприемането на подходящи обезпечителни мерки, включително гаранции. Всяко преустановяване на преференциалното тарифно третиране следва да бъде прекратено във


text:
възможно най-кратък срок, след като митническият орган на страната вносител потвърди, че съответният продукт има статут на продукт с произход или че са изпълнени останалите изисквания по настоящата глава.
 ЧЛЕН 3.22
 Административно сътрудничество
 1. С цел да се осигури правилното прилагане на настоящата глава, страните си сътрудничат посредством митническия орган на всяка от тях при проверката на това дали даден продукт е с произход и отговаря на другите изисквания по настоящата глава.
 2. Ако искането за преференциално тарифно третиране е било основано на изявление за произход по член 3.16, параграф 2, буква а), извършващият проверката митнически орган на страната вносител, след като първо е поискал информация в съответствие с член 3.21, параграф 1, може също така в срок от две години след извършването на вноса на продуктите да поиска от митническия орган на страната износител допълнителна информация, ако сметне, че такава информация е необходима, за да бъде проверен статутът на продукта по отношение на произхода. Искането за информация следва да включва следната информация:
 а)
 изявлението за произход;
 б)
 идентификационните данни на отправилия искането митнически орган;
 в)
 наименованието на износителя;
 г)
 предмета и обхвата на проверката; и
 д)
 ако е приложимо — всеки значим документ.
 Освен тази информация митническият орган на страната вносител може да поиска от митническия орган на страната износител конкретни документи и информация, ако счете това за уместно.
 3. Митническият орган на страната износител може в съответствие със своите законови и подзаконови разпоредби да поиска документи или проучване, като потърси всякакви доказателства или извърши посещение в помещенията на износителя, за да прегледа документите и да огледа използваните в производството на продукта съоръжения.
 4. Без да се засяга параграф 5, митническият орган на страната износител, който получава искането по параграф 2, предоставя на митническия орган на страната вносител следната информация:
 а)
 поисканите документи, когато са налични;
 б)
 становище за статута на продукта по отношение на произхода;
 в)
 описанието на продукта, предмет на проучването, и тарифното класиране за целите на прилагането на настоящата глава;
 г)
 описание и обяснение на производствения процес, които са достатъчни, за да се удостовери статутът на продукта по отношение на произхода;
 д)
 информация относно начина, по който е извършено проучването; и
 е)
 доказателствени документи, ако е целесъобразно.
 5. Митническият орган на страната износител не предоставя на митническия орган на страната вносител информацията по параграф 4, ако износителят счита тази информация за поверителна.
 6. Всяка от страните съобщава на другата страна данните за контакт на своя митнически орган, включително пощенски адреси, адреси на електронна поща и телефонни и факс номера, и уведомява другата страна за всяка промяна в тази информация в срок от 30 дни след датата на промяната.
 ЧЛЕН 3.23
 Взаимопомощ в борбата с измамите
 В случай на подозрения за нарушение на разпоредбите на настоящата глава страните си оказват взаимопомощ в съответствие със ССАВМВ.
 ЧЛЕН 3.24
 Отказ за предоставяне на преференциално тарифно третиране
 1. Без да се засяга параграф 3, митническият орган на страната вносител може да откаже да предостави преференциално тарифно третиране, ако:
 а)
 в срок от три месеца след датата на искането за информация


text:
по член 3.21, параграф 1:
 i)
 не бъде даден отговор, или
 ii)
 ако искането за преференциално тарифно третиране е било основано на информираността на вносителя по член 3.16, параграф 2, буква б), предоставената информация е недостатъчна, за да потвърди, че продуктът е продукт с произход;
 б)
 в срок от три месеца след датата на искането за информация по член 3.21, параграф 5:
 i)
 не бъде даден отговор, или
 ii)
 предоставената информация е недостатъчна, за да потвърди, че продуктът е продукт с произход;
 в)
 в срок от 10 месеца след датата на искането за информация по член 3.22, параграф 2:
 i)
 не бъде даден отговор, или
 ii)
 предоставената информация е недостатъчна, за да потвърди, че продуктът е продукт с произход; или
 г)
 след предварително искане за помощ по член 3.23 и в рамките на съвместно договорен период, по отношение на продукти, които са били предмет на искане по член 3.16, параграф 1:
 i)
 митническият орган на страната износител не предостави помощ, или
 ii)
 резултатът от тази помощ е недостатъчен, за да потвърди, че продуктът е продукт с произход.
 2. Митническият орган на страната вносител може да откаже да предостави преференциално тарифно третиране на даден продукт, за който вносител иска преференциално тарифно третиране, когато вносителят не изпълнява изисквания по настоящата глава, различни от свързаните със статута на продуктите по отношение на произхода.
 3. Ако митническият орган на страната вносител има достатъчно основание да откаже да предостави преференциално тарифно третиране по параграф 1, в случаите, когато митническият орган на страната износител е представил становище по член 3.22, параграф 4, буква б), с което потвърждава, че продуктите имат статут на продукти с произход, в срок от два месеца след датата на получаване на това становище митническият орган на страната вносител уведомява митническия орган на страната износител за намерението си да откаже да предостави преференциално тарифно третиране. Ако бъде направено такова уведомление, по искане на някоя от страните се провежда консултация в срок от три месеца след датата на уведомлението. Срокът за провеждане на консултацията може да бъде удължен във всеки отделен случай по взаимно съгласие между страните. Консултацията може да бъде проведена в съответствие с процедурата, определена от създадения по силата на член 22.3 Комитет по правилата за произход и митническите въпроси. При изтичането на периода за консултация митническият орган на страната вносител може да откаже да предостави преференциално тарифно третиране единствено поради недостатъчно основание за такова третиране и след като е предоставил на вносителя правото да бъде изслушан.
 ЧЛЕН 3.25
 Поверителност
 1. Всяка от страните запазва в съответствие със своите законови и подзаконови актове поверителността на всяка информация, предоставена ѝ от другата страна по силата на настоящата глава, и осигурява защита на тази информация от разгласяване.
 2. Информация, която органите на страната вносител са получили по силата на настоящата глава, може да се използва от тези органи само за целите на настоящата глава.
 3. Поверителна търговска информация, която митническият орган на страната износител или на страната вносител е получил от износителя при прилагането на членове 3.21 и 3.22, не може да се разгласява,


text:
освен ако в настоящата глава е предвидено друго.
 4. Информация, която митническият орган на страната вносител е получил по силата на настоящата глава, не може да се използва от страната вносител при каквито и да било наказателни производства, водени от съд или съдия, освен ако страната износител е предоставила разрешение за използване на тази информация в съответствие със своите законови и подзаконови актове.
 ЧЛЕН 3.26
 Административни мерки и санкции
 Всяка от страните налага в съответствие със своите законови и подзаконови актове административни мерки и когато е уместно — санкции, на всяко лице, което изготви документ или стане причина да бъде изготвен документ, съдържащ невярна информация, предоставена с цел получаване на преференциално тарифно третиране на даден продукт, което не изпълнява изискванията на член 3.19 или което не предостави доказателствата или откаже посещението, посочени в член 3.22, параграф 3.
 РАЗДЕЛ В
 Други разпоредби
 ЧЛЕН 3.27
 Прилагане на настоящата глава по отношение на Сеута и Мелиля
 1. За целите на настоящата глава, в случая на Европейския съюз „страна“ не обхваща Сеута и Мелиля.
 2. При внасянето в Сеута или Мелиля на продукти с произход от Япония за тях се прилага във всяко едно отношение същото митническо третиране по настоящото споразумение като прилаганото за продукти с произход от митническата територия на Европейския съюз съгласно Протокол 2 към Акта за присъединяване на Кралство Испания и Португалската република към Европейските общности. Япония прилага спрямо вноса на продукти, попадащи в обхвата на настоящото споразумение и с произход от Сеута и Мелиля, същото митническо третиране по настоящото споразумение като прилаганото за продуктите, внасяни от Европейския съюз и с произход от Европейския съюз.
 3. Правилата за произход и свързаните с произхода процедури по настоящата глава се прилагат mutatis mutandis по отношение на продуктите, изнасяни от Япония за Сеута и Мелиля, и на продуктите, изнасяни от Сеута и Мелиля за Япония.
 4. Член 3.5 се прилага по отношение на вноса и износа на продукти между Европейския съюз, Япония и Сеута и Мелиля.
 5. Сеута и Мелиля се считат за една територия.
 6. За прилагането на настоящия член в Сеута и Мелиля отговаря митническият орган на Кралство Испания.
 ЧЛЕН 3.28
 Комитет по правилата за произход и митническите въпроси
 1. Комитетът по правилата за произход и митническите въпроси, създаден по силата на член 22.3 (наричан по-нататък в настоящата глава „Комитетът“), отговаря за ефективното прилагане и изпълнение на настоящата глава в допълнение към другите отговорности, посочени в член 4.14, параграф 1.
 2. За целите на настоящата глава Комитетът има следните функции:
 а)
 извършване на преглед и при необходимост отправяне на подходящи препоръки към Съвместния комитет относно:
 i)
 прилагането и изпълнението на настоящата глава, и
 ii)
 всякакви предложени от някоя от страните изменения на разпоредбите на настоящата глава;
 б)
 приемане на обяснителни бележки за улесняване на прилагането на разпоредбите на настоящата глава;
 в)
 определяне на процедурата за консултация по член 3.24, параграф 3; и
 г)
 обсъждане на всеки друг свързан с настоящата глава въпрос по съгласие между представителите на страните.
 ЧЛЕН 3.29
 Преходни разпоредби за продукти в транзит или продукти на склад
 Разпоредбите на


text:
настоящото споразумение могат да бъдат прилагани по отношение на продукти, които са в съответствие с разпоредбите на настоящата глава и които към датата на влизане в сила на настоящото споразумение се намират или в транзит от страната износител за страната вносител, или под митнически контрол в страната вносител без плащане на вносни мита и данъци, при условие че в срок от 12 месеца от тази дата към митническия орган на страната вносител бъде отправено искане за преференциално тарифно третиране по член 3.16.
 ГЛАВА 4
 МИТНИЧЕСКИ ВЪПРОСИ И УЛЕСНЯВАНЕ НА ТЪРГОВИЯТА
 ЧЛЕН 4.1
 Цели
 Целите на настоящата глава са:
 а)
 да се насърчи улесняването на търговията със стоки между страните, като същевременно се гарантира ефективен митнически контрол, при отчитане на променящите се във времето търговски практики;
 б)
 да се гарантира прозрачността на митническото законодателство и на другите свързани с търговията законови и подзаконови актове на всяка от страните, както и тяхната съгласуваност с приложимите международни стандарти;
 в)
 да се гарантира, че всяка от страните прилага своето митническо законодателство и другите свои свързани с търговията законови и подзаконови актове по предсказуем, последователен и недискриминационен начин;
 г)
 да се насърчи опростяването и модернизирането на митническите процедури и практики на всяка от страните;
 д)
 да се доразвият техниките за управление на риска с цел улесняване на законната търговия, като същевременно се осигури безпроблемното функциониране на международната търговска верига на доставките; и
 е)
 да се засили сътрудничеството между страните в областта на митническите въпроси и улесняването на търговията.
 ЧЛЕН 4.2
 Приложно поле
 1. Настоящата глава се прилага за въпросите, свързани с митническото законодателство и с другите свързани с търговията законови и подзаконови актове и общи административни процедури на всяка от страните, включително прилагането им по отношение на търговията със стоки между страните, както и сътрудничеството между страните.
 2. Никоя от разпоредбите на настоящата глава не може да засяга правата и задълженията по глави 6 и 7 на която и да било от страните.
 3. В случай на несъответствие между настоящата глава и глава 6 или 7, глава 6 или 7 има предимство в рамките на несъответствието.
 4. Настоящата глава се прилага, без да се засяга изпълнението на легитимни цели на политиката на която и да било от страните, нито на задълженията на съответната страна по силата на международни споразумения, по които тя е страна, по отношение на опазването на:
 а)
 обществения морал;
 б)
 живота или здравето на хората, животните или растенията;
 в)
 национални богатства с художествена, историческа или археологическа стойност; или
 г)
 околната среда.
 5. Настоящата глава се прилага от всяка от страните в съответствие с нейните законови и подзаконови актове. Всяка от страните използва наличните си ресурси по подходящ начин за прилагане на настоящата глава.
 ЧЛЕН 4.3
 Прозрачност
 1. Всяка от страните гарантира, че нейното митническо законодателство и другите свързани с търговията законови и подзаконови актове, както и свързаните с търговията общи административни процедури и значима информация с общо приложение, се публикуват и са лесно достъпни за всяко заинтересовано лице, включително, ако е уместно, в интернет.
 2. Всяка от страните публикува и осигурява улеснен


text:
достъп до своето митническо законодателство и другите свои свързани с търговията законови и подзаконови актове и общи административни процедури възможно най-рано преди влизането им в сила, за да даде възможност на всяко заинтересовано лице да се запознае с тях, освен в случай на:
 а)
 неотложни обстоятелства;
 б)
 незначителни промени в тези законови и подзаконови актове или общи административни процедури;
 в)
 възпрепятстване на ефективността на тези законови и подзаконови актове или на тяхното правоприлагане в резултат на предварително публикуване; или
 г)
 мерки за освобождаване от изискванията.
 3. Всяка от страните определя един или няколко информационни центрове, които да отговарят на разумни запитвания от което и да било заинтересовано лице по попадащи в обхвата на параграф 1 въпроси. Информационните центрове трябва да отговарят на такива запитвания и да предоставят всякакви съответни формуляри и документи в определен от всяка от страните разумен срок.
 4. Всяка от страните предвижда, ако е уместно, редовни консултации между своя митнически орган и други свързани с търговията агенции и търговци или други заинтересовани страни, намиращи се на нейната територия.
 5. В съответствие с параграфи 1 и 2 се публикува информация за таксите и налозите. Тази информация включва приложимите такси и налози, основанието за налагане на такива такси и налози, отговорния орган, както и това кога и как да бъде извършено плащането. Тези такси и налози не се прилагат, докато не бъде публикувана свързаната с тях информация.
 ЧЛЕН 4.4
 Процедури за внос, износ и транзит
 1. Всяка от страните прилага своето митническо законодателство и другите свои свързани с търговията законови и подзаконови актове по предсказуем, последователен, прозрачен и недискриминационен начин.
 2. Всяка от страните гарантира, че нейните митнически процедури:
 а)
 са в съответствие с приложимите за всяка от страните международни стандарти и препоръчителни практики в областта на митническите процедури, като например определените под егидата на Световната митническа организация (14) (наричана по-нататък „СМО“), включително съществените елементи на Протокола за изменение на Международната конвенция за опростяване и уеднаквяване на митническите процедури, подписан в Брюксел на 26 юни 1999 г., Международната конвенция по Хармонизираната система за описание и кодиране на стоките, подписана в Брюксел на 14 юни 1983 г., и Рамката от стандарти за сигурност и улесняване на глобалната търговия на СМО (наричана по-нататък „Рамката от стандарти SAFE“);
 б)
 целят да улеснят законната търговия при отчитане на променящите се във времето търговски практики, като същевременно се гарантира спазването на нейните законови и подзаконови актове;
 в)
 осигуряват ефективно правоприлагане в случай на нарушения на нейните законови и подзаконови актове относно митническите процедури, включително укриване на мита и контрабанда; и
 г)
 не включват задължително използване на митнически агенти или предекспедиционни проверки.
 3. Всяка от страните приема или запазва в сила мерки за предоставяне на благоприятно третиране по отношение на митническите проверки преди вдигането на стоките за търговци или оператори, които отговарят на определените в нейните законови и подзаконови актове критерии.
 4. Всяка от страните насърчава разработването и използването на усъвършенствани системи, включително основаващи се на информационни и комуникационни технологии, за да се улесни обменът на електронни данни между търговците или операторите и нейния митнически


text:
орган и други свързани с търговията агенции.
 5. Всяка от страните полага усилия за допълнително опростяване и допълнителна стандартизация на данните и документите, които се изискват от нейния митнически орган и от други нейни свързани с търговията агенции.
 ЧЛЕН 4.5
 Вдигане на стоки
 Всяка от страните приема или запазва в сила митнически процедури, с които:
 а)
 се осигурява бързо вдигане на стоките в срок, който не е по-дълъг от необходимия за осигуряване на спазването на нейните законови и подзаконови актове;
 б)
 се дава възможност за предварително предаване и обработка по електронен път на документи и всяка друга изисквана информация преди пристигането на стоките; и
 в)
 се дава възможност за вдигане на стоките преди окончателното определяне на размера на митата, данъците, таксите и налозите, при условие че се представи гаранция, ако такава се изисква по силата на нейните законови и подзаконови актове, с цел да се гарантира тяхното окончателно плащане.
 ЧЛЕН 4.6
 Опростяване на митническите процедури
 1. Всяка от страните полага усилия за опростяване на своите изисквания и формалности, отнасящи се до митническите процедури, с цел намаляване на свързаните с тях време и разходи за търговците или операторите, включително за малките и средните предприятия.
 2. Всяка от страните приема или запазва в сила мерки, които позволяват на търговците или операторите, изпълняващи критериите, определени в нейните законови и подзаконови актове, да се ползват от допълнително опростяване на митническите процедури. Това опростяване може да позволи периодично деклариране за целите на определянето и плащането на мита и данъци, обхващащо многократен внос в рамките на определен период, след вдигането на стоките.
 3. Всяка от страните приема или поддържа програми, които дават възможност на операторите, изпълняващи критериите, определени в нейните законови и подзаконови актове, да се ползват в още по-голяма степен от посоченото в параграф 2 опростяване или да имат по-лесен достъп до него.
 ЧЛЕН 4.7
 Предварителни решения
 1. Всяка от страните издава чрез своя митнически орган предварително решение, с което се определя третирането, което трябва да бъде предоставено за съответните стоки. Това решение се издава в разумен, ограничен по продължителност срок на заявителя, който е подал писмено искане, включително в електронен формат, съдържащо цялата необходима информация в съответствие със законовите и подзаконовите разпоредби на издаващата решението страна.
 2. Предварителното решение трябва да обхваща тарифното класиране на стоките, произхода на стоките, включително дали изпълняват условията по глава 3 да бъдат считани за стоки с произход, или всеки друг въпрос, за който страните евентуално се договорят, и по-специално по отношение на подходящия метод или подходящите критерии, които трябва да бъдат използват за митническо остойностяване на стоките.
 3. При спазване на всички изисквания за поверителност, които се съдържат в нейните законови и подзаконови актове, всяка от страните може да публикува предварителните си решения, включително в интернет.
 ЧЛЕН 4.8
 Обжалване и преразглеждане
 1. Всяка от страните гарантира правото на обжалване или преразглеждане на всяко лице, което е адресат на административно решение на митническия орган или на други свързани с търговията агенции на тази страна.
 2. Обжалването или преразглеждането трябва да включват:
 а)
 административно обжалване или преразглеждане от административен орган,


text:
който е по-горестоящ или е независим от длъжностното лице или службата, издало/издала решението; или
 б)
 обжалване или преразглеждане на решението по съдебен ред.
 3. Всяка от страните гарантира, че ако решението по обжалването или преразглеждането по параграф 2, буква а) не бъде издадено в срока, предвиден в нейните законови и подзаконови актове, или своевременно, посоченото в параграф 1 лице има право на ново административно или съдебно обжалване или преразглеждане.
 4. Всяка от страните гарантира, че посоченото в параграф 1 лице бива уведомено за основанията на административното решение, за да може при необходимост това лице да прибегне до процедури по обжалване или преразглеждане.
 ЧЛЕН 4.9
 Управление на риска
 1. Всяка от страните приема или поддържа система за управление на риска, която дава възможност на нейния митнически орган да съсредоточи дейностите по проверка върху високорисковите пратки и ускорява вдигането на нискорисковите пратки.
 2. Всяка от страните основава управлението на риска на оценка на риска чрез подходящи критерии за подбор.
 3. Всяка от страните може да подбере на случаен принцип пратки за посочените в параграф 1 дейности по проверка като част от осъществяваното от нея управление на риска.
 4. Всяка от страните определя и прилага система за управление на риска по такъв начин, че да се избягват своеволната или неоправдана дискриминация или прикритите ограничения на международната търговия.
 ЧЛЕН 4.10
 Одит след митническото оформяне
 1. С цел да се ускори вдигането на стоките, всяка от страните приема или поддържа механизъм за одит след митническото оформяне, за да се гарантира спазването на нейното митническо законодателство и на другите нейни свързани с търговията законови и подзаконови актове. Митническият орган на всяка от страните използва резултатите от извършения от него одит след митническото оформяне, когато прилага посочената в член 4.9 система за управление на риска. Всяка от страните може да предвиди възможността нейният митнически орган да използва резултатите от одита след митническото оформяне, извършен от други свързани с търговията агенции, когато прилага система за управление на риска, и обратно.
 2. Всяка от страните избира лице или пратка за извършване на одит след митническото оформяне въз основа на риска, което може да включва подходящи критерии за подбор. Всяка от страните извършва одити след митническото оформяне по прозрачен начин. Когато лицето участва в одита и са постигнати убедителни резултати, страната незабавно уведомява лицето, чиито документи са подложени на одит, за резултатите, за неговите права и задължения и за причините за резултатите.
 ЧЛЕН 4.11
 Транзит и претоварване
 Всяка от страните приема или запазва в сила процедури за улесняване на движението на стоки от или към другата страна, които преминават транзитно през нейната митническа територия или се претоварват на тази територия, като същевременно поддържа надлежен контрол.
 ЧЛЕН 4.12
 Митническо сътрудничество
 1. Без да се засягат другите форми на сътрудничество, предвидени в настоящото споразумение, митническите органи на страните си сътрудничат, включително чрез обмен на информация, и си предоставят взаимна административна помощ по посочените в настоящата глава въпроси в съответствие със ССАВМВ, независимо от член 1.6.
 2. Митническите органи на страните засилват сътрудничеството по посочените в настоящата глава въпроси с цел допълнително улесняване


text:
на търговията, като същевременно се гарантира спазването на съответното им митническо законодателство и се подобрява сигурността на веригата на доставките, в следните области:
 а)
 сътрудничество за по-нататъшно опростяване на митническите процедури при отчитане на променящите се във времето търговски практики;
 б)
 сътрудничество за хармонизиране на изискванията за данните за митнически цели в съответствие с приложимите международни стандарти, като например стандартите на СМО;
 в)
 сътрудничество за по-нататъшно развитие на свързаните с митниците аспекти на осигуряването и улесняването на международната търговска верига на доставките в съответствие с Рамката от стандарти SAFE;
 г)
 сътрудничество за подобряване на прилаганите от тях техники за управление на риска, включително обмен на най-добри практики и ако е уместно — информация за риска и резултати от проверките;
 д)
 сътрудничество с цел по-нататъшно развитие на мерките, посочени в член 4.4, параграф 3 и член 4.6, параграф 2, или на програмите, посочени в член 4.6, параграф 3, включително възможност за сътрудничество, с цел да се позволи на търговците или операторите на която и да било от страните да се ползват от мерките или програмите на другата страна;
 е)
 сътрудничество и координация в рамките на международни организации, като например СТО и СМО, по въпроси от общ интерес, включително по въпросите на тарифното класиране, митническото остойностяване и произхода, с цел установяване по възможност на общи позиции; и
 ж)
 сътрудничество в областта на правоприлагането за противодействие на трафика на забранени стоки.
 3. Митническите органи на страните гарантират обмена на необходимата информация за целите на параграф 2.
 ЧЛЕН 4.13
 Временен внос
 За временния внос на стоки по член 2.10 и независимо от произхода на тези стоки всяка от страните, в съответствие с определените в международни споразумения относно временния внос и прилагани от страната процедури, приема издадени в другата страна карнети ATA (15).
 ЧЛЕН 4.14
 Комитет по правилата за произход и митническите въпроси
 1. Комитетът по правилата за произход и митническите въпроси, създаден по силата на член 22.3 (наричан по-нататък в настоящата глава „Комитетът“), отговаря за ефективното прилагане и изпълнение на настоящата глава и на митническите въпроси по глава 2 и член 14.51, в допълнение към другите отговорности, посочени в член 3.28, параграф 1 (16).
 2. Комитетът провежда съвместни заседания със Съвместния комитет за митническо сътрудничество (наричан по-нататък в настоящата глава „СКМС“), създаден по силата на ССАВМВ, освен ако такива съвместни заседания не са необходими, за да се гарантира последователност в прилагането и изпълнението на посочените в параграф 1 и в ССАВМВ разпоредби (17).
 3. Страните гарантират, че съставът на техните делегации на заседанията на Комитета е съобразен с точките от дневния ред.
 4. Без да се засягат функциите на СКМС, Комитетът има следните функции:
 а)
 разрешаване на всички проблеми, произтичащи от прилагането и изпълнението на посочените в параграф 1 разпоредби;
 б)
 определяне на области за подобрение при прилагането и изпълнението на посочените в параграф 1 разпоредби;
 в)
 изпълняване на ролята на механизъм за бързо постигане на взаимноприемливи решения по всякакви въпроси в обхвата на посочените в параграф 1 разпоредби;
 г)
 изготвяне на резолюции, препоръки или становища по отношение на действия или мерки, които той


text:
счита за необходими за постигането на целите и ефективното действие на настоящата глава;
 д)
 вземане на решения за действията, които да бъдат предприети, или за мерките, които да бъдат приложени от която и да било от страните или и от двете страни, в посочените в член 4.12, параграф 2 области, които той счита за необходими за постигането на целите и за ефективното действие на настоящата глава; и
 е)
 изпълняване на други функции, които евентуално бъдат делегирани от Съвместния комитет по силата на член 22.1, параграф 5, буква б).
 ГЛАВА 5
 СРЕДСТВА ЗА ТЪРГОВСКА ЗАЩИТА
 РАЗДЕЛ А
 Общи разпоредби
 ЧЛЕН 5.1
 Определения
 За целите на настоящата глава:
 а)
 „местна промишленост“ означава производителите като цяло на сходни или пряко конкурентни стоки, които осъществяват дейност на територията на някоя от страните, или производителите, чието съвкупно производство на сходни или пряко конкурентни стоки съставлява преобладаваща част от общото местно производство на тези стоки;
 б)
 „сериозна вреда“ означава значително цялостно влошаване на състоянието на местната промишленост;
 в)
 „опасност от сериозна вреда“ означава непосредствено предстоящо настъпване на сериозна вреда в съответствие с разследването, посочено в член 5.4, параграф 3. Решението за съществуване на опасност от сериозна вреда трябва да се основава на факти, а не само на твърдение, предположение или далечна възможност; и
 г)
 „преходен период“ означава, по отношение на дадена стока с произход, периодът, който започва на датата на влизане в сила на настоящото споразумение и приключва 10 години след датата на завършване на процеса на намаляване или премахване на митата върху тази стока в съответствие с приложение 2-А.
 РАЗДЕЛ Б
 Двустранни защитни мерки
 ЧЛЕН 5.2
 Прилагане на двустранни защитни мерки
 1. Ако в резултат на премахването или намаляването на мито в съответствие с член 2.8 стока с произход от някоя от страните се внася в другата страна в такива увеличени количества, в абсолютно изражение или в сравнение с местното производство, и при такива условия, че причинява или създава опасност да причини сериозна вреда на местна промишленост, другата страна може да приеме предвидените в параграф 2 мерки в степента, в която това е необходимо за предотвратяване или отстраняване на сериозната вреда за местната промишленост на другата страна и за улесняване на приспособяването на местната промишленост.
 2. Двустранните защитни мерки може да се изразяват във:
 а)
 преустановяване на всякакво по-нататъшно намаляване на предвидената в глава 2 митническа ставка за стоката с произход; или
 б)
 увеличаване на митническата ставка за стоката с произход до ниво, което не надвишава по-ниската от следните две ставки:
 i)
 митническата ставка за най-облагодетелствана нация, която е в сила към началната дата на прилагане на двустранната защитна мярка, и
 ii)
 прилаганата митническа ставка за най-облагодетелствана нация, която е в сила към датата, непосредствено предхождаща датата на влизане в сила на настоящото споразумение.
 ЧЛЕН 5.3
 Условия и ограничения
 1. Никоя двустранна защитна мярка не може да бъде запазена в сила, освен в такава степен и за такъв срок, които са евентуално необходими за предотвратяване или отстраняване на сериозна вреда или за улесняване на приспособяването на местната промишленост, при условие че този срок не надвишава


text:
две години. Срокът на действие на дадена двустранна защитна мярка обаче може да бъде удължен, при условие че общият срок на действие на двустранната защитна мярка, включително удължаванията на срока на действие, не надвишава четири години.
 2. Двустранни защитни мерки могат да се прилагат само през преходния период.
 3. С цел да се улесни приспособяването в ситуация, в която очакваният срок на действие на двустранна защитна мярка надвишава една година, страната, която запазва в сила двустранната защитна мярка, постепенно либерализира тази мярка на редовни интервали от време през периода на нейното прилагане.
 4. Не се прилагат двустранни защитни мерки спрямо вноса на конкретен продукт с произход, който вече е бил предмет на такава двустранна защитна мярка, за период, равен на срока на действие на предходната двустранна защитна мярка, или една година, в зависимост от това кой от двата периода е по-дълъг.
 5. При прекратяването на прилагането на двустранна защитна мярка митническата ставка за стоката с произход, за която се е прилагала мярката, трябва да е ставката, която щеше да е в сила, ако не бе наложена двустранната защитна мярка.
 ЧЛЕН 5.4
 Разследване
 1. Всяка от страните може да приложи двустранна защитна мярка само след като компетентният ѝ орган (18) е провел разследване по същите процедури като предвидените в член 3 и член 4, параграф 2, буква в) от Споразумението за защитните мерки.
 2. Разследването при всички случаи трябва да приключи в срок от една година от датата на неговото започване.
 3. При разследването за установяване на това дали увеличеният внос на стока с произход е причинил или създава опасност да причини сериозна вреда на местната промишленост, провеждащият разследването компетентен орган оценява всички съответни обективни и измерими фактори, които допринасят за състоянието на местната промишленост. Тези фактори включват по-специално темпа и размера на нарастване на вноса на стоката с произход в абсолютно и относително изражение, придобития от увеличения внос на стоката с произход дял от вътрешния пазар, а също така промените в нивото на продажбите, производството, производителността, използването на капацитета, печалбите и загубите, и заетостта.
 4. Не може да се вземе решение, че увеличеният внос на стока с произход е причинил или създава опасност да причини сериозна вреда на местна промишленост, освен ако при разследването бъде доказано въз основа на обективни данни наличието на причинно-следствена връзка между увеличения внос на стоката с произход и сериозната вреда или опасността от сериозна вреда за местната промишленост. При вземането на това решение се разглеждат и други фактори, различни от увеличения внос на стоката с произход, които също причиняват вреда на местната промишленост едновременно с увеличения внос.
 ЧЛЕН 5.5
 Уведомяване
 1. Всяка от страните незабавно уведомява писмено другата страна, когато:
 а)
 започне разследване по член 5.4, параграф 1, отнасящо се за сериозна вреда или опасност от сериозна вреда, като посочва и основанията за започване на това разследване;
 б)
 констатира сериозна вреда или опасност от сериозна вреда, причинена от увеличения внос; и
 в)
 вземе решение за прилагане или за продължаване на срока на действие на двустранна защитна мярка.
 2. Посочената в параграф 1 уведомяваща страна предоставя


text:
на другата страна цялата необходима информация, която трябва да включва:
 а)
 в случай на уведомление по параграф 1, буква а) — основанието за започването на разследването, точно описание на разследваната стока с произход и подпозицията ѝ по Хармонизираната система, очакваната продължителност на разследването и датата на започването на разследването; и
 б)
 в случай на уведомление по параграф 1, букви б) и в) — доказателства за сериозна вреда или опасност от сериозна вреда, причинена от увеличения внос на стоката с произход, точно описание на стоката с произход, за която ще се прилага предлаганата двустранна защитна мярка, и подпозицията ѝ по Хармонизираната система, точно описание на предлаганата двустранна защитна мярка, както и предлаганата дата на въвеждане и очакваната продължителност на двустранната защитна мярка.
 ЧЛЕН 5.6
 Консултации и компенсации
 1. Всяка от страните, която предлага да приложи или да удължи срока на действие на двустранна защитна мярка, предоставя на другата страна подходяща възможност за предварителни консултации, за да може да бъде прегледана информацията от разследването по член 5.4, параграф 1, да бъдат обменени мнения по двустранната защитна мярка и да бъде постигнато съгласие по предвидената в настоящия член компенсация.
 2. Всяка от страните, която предлага да приложи или да удължи срока на действие на двустранна защитна мярка, предоставя на другата страна взаимноприемливи подходящи средства за търговска компенсация под формата на отстъпки от мита, чиято стойност е по същество еквивалентна на тази на очакваните допълнителни мита вследствие на прилагането на двустранната защитна мярка.
 3. Ако в срок от 30 дни след началото на консултациите страните не успеят да се договорят за компенсацията, страната, спрямо чиято стока с произход се прилага двустранната защитна мярка, може да преустанови прилагането на отстъпки от мита съгласно настоящото споразумение, чиято стойност е по същество еквивалентна на тази на допълнителните мита, произтичащи от прилагането на двустранната защитна мярка. Страната, която упражнява правото на преустановяване, може да преустанови прилагането на отстъпките от мита само за минимално необходимото време за постигане на равностойно по същество въздействие и само в рамките на срока на прилагане на двустранната защитна мярка.
 4. Без да се засяга параграф 3, правото на преустановяване по посочения параграф не може да бъде упражнено през първите 24 месеца, през които е в сила двустранна защитна мярка, при условие че двустранната защитна мярка е била въведена в резултат на абсолютно увеличение на вноса и че тази защитна мярка отговаря на разпоредбите на настоящото споразумение.
 ЧЛЕН 5.7
 Временни двустранни защитни мерки
 1. При критични обстоятелства, когато забавянето би причинило труднопоправима щета, всяка от страните може да приложи временна двустранна защитна мярка под формата на мярка по член 5.2, параграф 2, буква а) или б), след като предварително е установено наличието на явни доказателства за това, че увеличеният внос на стока с произход от другата страна е причинил или има опасност да причини сериозна вреда на местна промишленост на страната, която предлага да приложи временната двустранна защитна мярка.
 2. Всяка от страните уведомява писмено другата страна за предлаганата от нея временна двустранна защитна мярка не по-късно от началната дата на прилагане на мярката.


text:
Веднага след въвеждането на временната двустранна защитна мярка трябва да започнат консултации между страните по нейното прилагане. Уведомлението трябва да съдържа доказателства за наличието на критични обстоятелства, доказателства за сериозна вреда или за опасност от сериозна вреда, причинена от увеличения внос на стоката с произход, точно описание на стоката с произход, за която ще се прилага предлаганата временна двустранна защитна мярка, и подпозицията ѝ по Хармонизираната система, както и точно описание на предлаганата временна двустранна защитна мярка.
 3. Срокът на прилагане на която и да било временна двустранна защитна мярка не може да превишава 200 дни. През този период трябва да бъдат изпълнени съответните изисквания на член 5.4. Срокът на действие на временната двустранна защитна мярка се счита за част от посочения в член 5.3, параграф 1 срок.
 4. Член 5.3, параграф 5 се прилага mutatis mutandis по отношение на временните двустранни защитни мерки. Наложеното в резултат на временната двустранна защитна мярка мито се възстановява, ако при последвалото разследване по член 5.4, параграф 1 не бъде установено, че увеличеният внос на стоката с произход, за която ще се прилага временната двустранна защитна мярка, е причинил или е създал опасност да причини сериозна вреда на местна промишленост.
 ЧЛЕН 5.8
 Други разпоредби
 Уведомленията по член 5.5, параграф 1 и член 5.7, параграф 2, както и всяка друга комуникация между страните съгласно настоящия раздел, се изготвят на английски език.
 РАЗДЕЛ В
 Глобални защитни мерки
 ЧЛЕН 5.9
 Общи разпоредби
 1. Никоя от разпоредбите на настоящата глава не възпрепятства която и да било от страните да прилага защитни мерки спрямо стока с произход от другата страна в съответствие с член XIX от ГАТТ от 1994 г. и Споразумението за защитните мерки.
 2. Редът за уреждане на спорове, предвиден в глава 21, не е приложим по отношение на разпоредбите на настоящия раздел.
 ЧЛЕН 5.10
 Прилагане на защитни мерки
 Никоя от страните не може да прилага или запазва в сила по отношение на една и съща стока и по едно и също време:
 а)
 двустранна защитна мярка в съответствие с определеното в раздел Б;
 б)
 мярка по силата на член XIX от ГАТТ от 1994 г. и на Споразумението за защитните мерки; или
 в)
 защитна мярка в съответствие с определеното в приложение 2-А, част 3, раздел В.
 РАЗДЕЛ Г
 Антидъмпингови и изравнителни мерки
 ЧЛЕН 5.11
 Общи разпоредби
 1. Страните запазват своите права и задължения по Антидъмпинговото споразумение и по Споразумението за СИМ.
 2. Редът за уреждане на спорове, предвиден в глава 21, не е приложим по отношение на разпоредбите на настоящия раздел.
 3. Глава 3 не се прилага по отношение на антидъмпинговите и изравнителните мерки по силата на настоящото споразумение.
 ЧЛЕН 5.12
 Прозрачност и разгласяване на основните факти
 1. Всяка от страните провежда антидъмпингови разследвания и разследвания за изравнителни мита по справедлив и прозрачен начин и въз основа на Антидъмпинговото споразумение и Споразумението за СИМ.
 2. Всяка от страните гарантира, че преди или непосредствено след всяко налагане на временни мерки по член 7 от Антидъмпинговото споразумение и член 17 от Споразумението за СИМ и при всички случаи


text:
преди да бъде направено окончателно заключение, се извършва пълно разгласяване на основните разглеждани факти, на които се опира решението за това дали да бъдат приложени временни и окончателни мерки. Пълното разгласяване на основните факти не засяга изискванията за поверителност по член 6.5 от Антидъмпинговото споразумение и член 12.4 от Споразумението за СИМ. Това разгласяване се извършва в писмена форма и своевременно, за да се осигури достатъчно време на заинтересованите страни да защитят интересите си.
 3. Разгласяването на основните факти, което се извършва в съответствие с параграф 2, трябва да съдържа по-специално:
 а)
 в случай на антидъмпингово разследване — установените дъмпингови маржове, достатъчно подробно обяснение на основанията и методологията за установяване на нормалните стойности и експортните цени, както и на използваната методология за сравняване на нормалните стойности и експортните цени, включително всякакви корекции;
 б)
 в случай на разследване за изравнителни мита — заключението за наличие на подлежащо на изравняване субсидиране, включително достатъчно подробности за изчисляването на размера и следваната методология за установяване на наличието на субсидиране; и
 в)
 информация относно установяването на вредата, включително информация относно обема на дъмпинговия внос и въздействието на този внос върху цените на вътрешния пазар на сходни стоки, подробно описание на използваната методология за изчисляване на подбиването на цените, последващото въздействие на дъмпинговия внос върху местната промишленост, както и доказателство за наличието на причинно-следствена връзка, включително разглеждането на факторите, различни от дъмпинговия внос, посочени в член 3.5 от Антидъмпинговото споразумение.
 4. В случаите, когато разследващ орган (19) на някоя от страните възнамерява да използва наличните факти в съответствие с член 6.8 от Антидъмпинговото споразумение, разследващият орган информира засегнатата заинтересована страна за своите намерения и посочва ясно причините, поради които може да се наложи да бъдат използвани наличните факти. Ако след като на заинтересованата страна е била дадена възможност да представи в разумен срок допълнителни пояснения, разследващият орган счете представените пояснения за незадоволителни, разгласяването на основните факти трябва да съдържа ясно посочване на наличните факти, които разследващият орган е използвал вместо изискваните данни.
 ЧЛЕН 5.13
 Отчитане на обществения интерес
 Когато провежда антидъмпингови разследвания и разследвания за изравнителни мита по отношение на дадена стока, разследващият орган на страната вносител предоставя в съответствие със своите законови и подзаконови актове възможности на производителите в страната — вносител на сходната стока, на вносителите на стоката, на индустриалните потребители на стоката и на представителните потребителски организации, в случаите, когато стоката обичайно се продава на дребно, да представят своите писмени становища по отношение на антидъмпинговото разследване и на разследването за изравнителни мита, включително относно потенциалното въздействие на евентуално мито върху тяхното състояние.
 ЧЛЕН 5.14
 Антидъмпингово разследване
 Когато разследващият орган на страната вносител е получил писмено заявление от местната промишленост или от нейно име за започване на антидъмпингово разследване по отношение на дадена стока от страната износител, страната вносител уведомява страната износител най-малко 10 дни преди започването на такова разследване, че е получила такова заявление.
 ГЛАВА 6
 САНИТАРНИ И ФИТОСАНИТАРНИ МЕРКИ
 ЧЛЕН 6.1
 Цели
 Целите на настоящата глава са:
 а)
 опазване на живота или здравето на хората, животните или растенията посредством разработването, приемането и


text:
правоприлагането на санитарни и фитосанитарни мерки, като същевременно се сведат до минимум неблагоприятните последици от тях за търговията между страните;
 б)
 насърчаване на сътрудничеството между страните по прилагането на Споразумението за СФС; и
 в)
 осигуряване на средства за подобряване на комуникацията и сътрудничеството между страните, уредба за разглеждане на въпроси, свързани с прилагането на санитарни и фитосанитарни мерки, и средства за постигане на взаимноприемливи решения.
 ЧЛЕН 6.2
 Приложно поле
 Настоящата глава се прилага по отношение на всички санитарни и фитосанитарни мерки на страните по силата на Споразумението за СФС, които могат пряко или косвено да засегнат търговията между страните.
 ЧЛЕН 6.3
 Определения
 1. За целите на настоящата глава се прилагат определенията от приложение А към Споразумението за СФС.
 2. За целите на настоящата глава:
 а)
 „условия за внос“ означава всякакви санитарни или фитосанитарни мерки, които се изисква да са изпълнени при внос на продукти; и
 б)
 „защитена зона“ означава официално определена географска част от територията на която и да било от страните, на която определен регулиран вредител не е установен въпреки благоприятните условия за неговото установяване и неговото присъствие в други части от територията на страната.
 3. Освен това в рамките на Комитета по санитарните и фитосанитарните мерки, създаден по силата на член 22.3, може да се постигне съгласие по други определения за целите на прилагането на настоящата глава, като се вземат предвид речниците и определенията, изготвени от съответните международни организации, като например Комисията за Кодекс алиментариус (наричана по-нататък „Codex Alimentarius“), Световната организация за здравеопазване на животните (наричана по-нататък „OIE“) и съответните международни организации, осъществяващи дейността си в рамките на Международната конвенция за растителна защита (наричана по-нататък „IPPC“). В случай на несъответствие между определенията, по които е постигнато съгласие в рамките на Комитета по санитарните и фитосанитарните мерки, и определенията по Споразумението за СФС, предимство имат определенията по Споразумението за СФС.
 ЧЛЕН 6.4
 Връзка със Споразумението за СТО
 Страните потвърждават своите права и задължения по Споразумението за СФС, свързани със санитарните и фитосанитарните мерки. Никоя от разпоредбите на настоящата глава не може да засяга правата и задълженията по Споразумението за СФС на която и да е от страните.
 ЧЛЕН 6.5
 Компетентни органи и звена за контакт
 1. Към датата на влизане в сила на настоящото споразумение всяка от страните предоставя на другата страна описание на компетентните органи за прилагането на настоящата глава и звено за контакт за комуникацията по всички въпроси от обхвата на настоящата глава.
 2. Всяка от страните информира другата страна за всички значителни промени в структурата, организацията и разделението на отговорностите на своите компетентни органи и гарантира актуалността на информацията за звената за контакт.
 ЧЛЕН 6.6
 Оценка на риска
 Страните гарантират, че техните санитарни и фитосанитарни мерки се основават на оценка на риска в съответствие с член 5 и другите съответни разпоредби на Споразумението за СФС.
 ЧЛЕН 6.7
 Условия за внос, процедури за внос и улесняване на търговията
 1. Страната вносител определя условията за внос, за да се постигне подходящо равнище на защита, като при необходимост се провеждат консултации между страните и се вземат под внимание резултатите


text:
от тях.
 2. Без да се засягат правата и задълженията на всяка от страните по Споразумението за СФС, страната вносител, ако получи искане от страната износител, следва да приложи условията за внос за продуктите по отношение на цялата територия на страната износител по последователен начин.
 3. Параграфи 1 и 2 не засягат условията за внос, които съществуват между страните към датата на влизане в сила на настоящото споразумение. Страните разглеждат всяко искане за преглед на тези условия за внос.
 4. По отношение на всяка процедура за внос за проверка и обезпечаване на прилагането на санитарни или фитосанитарни мерки, включително тези за одобряване и оформяне, всяка от страните гарантира, че:
 а)
 тези процедури са опростени и ускорени и приключват своевременно в съответствие със Споразумението за СФС;
 б)
 тези процедури не се прилагат по начин, който може да представлява своеволна или неоправдана дискриминация спрямо другата страна;
 в)
 стандартният срок за провеждане на всяка процедура се публикува или очакваният срок се оповестява на заявителя при поискване; и
 г)
 изискванията за информация се ограничават до необходимото за осъществяване на процедури за подходящ контрол, инспектиране и одобряване, включително за одобряване на използването на добавки или за въвеждането на допустими норми за замърсители в храни, напитки или фуражи.
 5. Като вземат предвид разработените съгласно IPPC приложими стандарти, страните поддържат адекватна информация за своя статус по отношение на вредителите, включително за своите програми за наблюдение, унищожаване и ограничаване и резултатите от тях, за да се подпомогне категоризирането на вредителите и да се обосноват фитосанитарните условия за внос.
 6. Всяка от страните установява списъци на регулираните вредители за стоките (20), във връзка с които са налице фитосанитарни проблеми. Тези списъците трябва да включват, когато е уместно:
 а)
 карантинните вредители, за които няма данни, че се срещат в която и да било част от нейната територия;
 б)
 карантинните вредители, за които има данни, че се срещат в някоя част от нейната територия, но които не са широко разпространени и са под официален контрол; и
 в)
 всеки друг регулиран вредител, за който могат да бъдат предприети фитосанитарни мерки.
 За стоките, във връзка с които са налице фитосанитарни проблеми, условията за внос се ограничават до мерки, с които се гарантира липсата на регулирани вредители в страната вносител. Страната вносител предоставя достъп до своя списък на регулираните стоки и фитосанитарните изисквания за внос за всички регулирани стоки. Информацията трябва да включва, когато е уместно, конкретните карантинни вредители и допълнителни декларации относно фитосанитарните сертификати, предписани от страната вносител.
 7. Когато е необходимо да се установят условия за внос, за да се отговори на искане на страната износител:
 а)
 страната вносител предприема всички необходими действия, за да разреши своевременно вноса на съответните продукти;
 б)
 страната износител:
 i)
 предоставя цялата значима информация, изисквана от страната вносител, и
 ii)
 предоставя разумен достъп на страната вносител, за да може тя да извършва одити и да осъществява други подходящи процедури.
 8. Когато има на разположение набор от алтернативни санитарни или фитосанитарни мерки, с които да се постигне подходящо равнище на защита на страната вносител, по искане на страната


text:
износител страните разглеждат възможността да изберат по-практично и по-малко ограничаващо търговията решение.
 9. Когато издаден от страната износител сертификат се изисква за санитарни или фитосанитарни цели, форматът на сертификата и неговото съдържание се договарят от страните, като се вземат предвид международните стандарти, насоки или препоръки на Codex Alimentarius, OIE или IPPC.
 10. Всяка от страните насърчава прилагането на електронно сертифициране и други технологии за улесняване на търговията.
 11. Целта на проверките, извършвани от длъжностни лица на страната вносител на територията на страната износител, следва да бъде улесняването на новата търговия. Тези проверки следва да не се превръщат в постоянна мярка. Страната вносител заменя съществуваща мярка за проверка с алтернативна мярка, с която да се провери изпълнението от страната износител на договорените изисквания за фитосанитарни мерки, ако това е поискано от страната износител и е своевременно прието от страната вносител.
 12. Пратките с регулирани стоки се приемат въз основа на достатъчни гаранции от страната износител, без специално разрешаване на вноса под формата на лиценз или разрешение, освен ако е необходимо официално съгласие за внос въз основа на съответните стандарти, насоки и препоръки на IPPC.
 13. Анализът на риска от вредители трябва да започне възможно най-бързо и да приключи своевременно.
 14. Всички такси, налагани за процедури по отношение на внасяни от страната износител продукти, трябва да бъдат съразмерни с таксите, налагани за сходни местни продукти, и следва да не бъдат по-високи от действителните разходи за услугата в съответствие с параграф 1, буква е) от приложение В към Споразумението за СФС.
 ЧЛЕН 6.8
 Одит
 1. За да се постигне или запази доверието в ефективното прилагане на настоящата глава, страните се подпомагат взаимно при извършването на одити на:
 а)
 цялата система на страната износител за инспекции и сертифициране или на част от нея; и
 б)
 резултатите от проверките, извършени съгласно системата на страната износител за инспекции и сертифициране.
 Страните извършват тези одити в съответствие с разпоредбите на Споразумението за СФС, като вземат предвид съответните международни стандарти, насоки и препоръки на Codex Alimentarius, OIE или IPPC.
 2. Страната вносител може да извършва одити, като изисква информация от страната износител или посредством одитни посещения в страната износител.
 3. Одитните посещения се извършват при спазване на предварително договорените от страните условия.
 4. Страната вносител предоставя на страната износител възможност за писмени коментари по констатациите от одита. Страната вносител взема под внимание всички такива коментари, преди да направи заключенията си и да предприеме каквото и да било действие по тях. Страната вносител своевременно предоставя на страната износител писмен доклад със заключенията си.
 5. Разходите за одитните посещения се поемат от страната вносител, освен ако страните се договорят за друго.
 ЧЛЕН 6.9
 Процедура за включване в списъка на предприятия или съоръжения
 1. Когато страната вносител изисква това, компетентните органи на страната износител осигуряват съставянето, редовното актуализиране и изпращането на страната вносител на списъци на предприятия и съоръжения, които отговарят на условията за внос на страната вносител.
 2. Страната вносител може да поиска от страната износител да ѝ предостави информацията, която е необходима за разглеждането на посочените в параграф 1


text:
списъци. Освен ако е необходима допълнителна информация, за да бъдат проверени записите в списъка, страната вносител предприема необходимите мерки, за да разреши своевременно вноса от посочените в списъка предприятия и съоръжения. Без да се засяга член 6.13, тези мерки не могат да включват предварителна инспекция, освен ако такава инспекция се изисква съгласно законовите и подзаконовите актове на всяка от страните или ако между страните е договорено друго.
 3. Страната вносител може да извършва одити в съответствие с член 6.8.
 4. Когато е уместно, страната вносител осигурява обществен достъп до посочените в параграф 1 списъци.
 5. Всяка от страните уведомява другата страна за намерението си да въведе нови законови и подзаконови актове, попадащи в обхвата на настоящия член, и дава възможност на другата страна за коментари по въпроса.
 ЧЛЕН 6.10
 Приспособяване към регионалните условия
 1. По отношение на животните, животинските продукти и страничните животински продукти страните признават понятията „зона“ и „компартмент“, посочени в Здравния кодекс на OIE за сухоземните животни и Здравния кодекс на OIE за водните животни.
 2. При установяването или запазването в сила на санитарни условия за внос по искане на страната износител, страната вносител признава установените от страната износител зони или компартменти като основа за вземане на решението за разрешаване или поддържане на вноса.
 3. Страната износител определя своите зони или компартменти, посочени в параграф 2, и по искане на страната вносител предоставя изчерпателно обяснение и подкрепящи данни, основани на Здравния кодекс на OIE за сухоземните животни или Здравния кодекс на OIE за водните животни, или по други начини, счетени от страните за подходящи въз основа на опитно придобити от компетентните органи на страната износител знания.
 4. Всяка от страните гарантира, че установените с параграфи 2 и 3 процедури и задължения се изпълняват своевременно.
 5. Освен ако страните се споразумеят за друго, чрез Комитета по санитарните и фитосанитарните мерки страните обменят информация относно начин за установяване и запазване в сила на взаимното признаване на здравния статус въз основа на Здравния кодекс на OIE за сухоземните животни и на приети от OIE препоръки.
 6. Всяка от страните може да установи посочените в параграф 2 зони или компартменти за болести извън обхвата на Здравния кодекс на OIE за сухоземните животни или Здравния кодекс на OIE за водните животни и да се договори с другата страна да прилага тези зони или компартменти в търговията между страните.
 7. По отношение на растенията и растителните продукти страните признават понятията „свободни от вредители зони“, „свободни от вредители места на производство“, „свободни от вредители производствени обекти“ и „зони със слабо разпространение на вредители“, посочени в разработените от IPPC международни стандарти за фитосанитарни мерки, както и понятието „защитени зони“, което страните се договарят да използват в търговията помежду си.
 8. При установяването или запазването в сила на фитосанитарни условия за внос по искане на страната износител, страната вносител признава установените от страната износител свободни от вредители зони, свободни от вредители места на производство, свободни от вредители производствени обекти, зони със слабо разпространение на вредители и защитени зони като основа за вземане на решението за разрешаване или