text:
и производствените данни се представят на проверяващия инспектор.
 8.4.2. Инспекторът може да подбира произволно образци за изпитване в лабораторията на производителя. Минималният брой образци може да се определя според резултатите от собствените проверки на производителя.
 8.4.3. Когато нивото на качеството изглежда незадоволително или когато е необходимо да се провери валидността на изпитванията, проведени в приложение на точка 8.4.2, инспекторът избира образците, които да се изпратят на техническата служба, провела изпитванията за одобрение на типа.
 8.4.4. Органът по одобряването може да извършва всяко от изпитванията, предписани в настоящото правило.
 8.4.5. Нормалната честота на инспекциите от органа по одобряване на типа е веднъж годишно. Ако се регистрират незадоволителни резултати по време на едно от тези посещения, органът по одобряване на типа трябва да гарантира, че са предприети всички необходими стъпки, за да се възстанови съответствието на производството възможно най-бързо.
 9. САНКЦИИ ПРИ НЕСЪОТВЕТСТВИЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 9.1. Одобрението, издадено по отношение на тип превозно средство/тип ПЕСНЕ съгласно настоящото правило, може да бъде отменено, ако не са спазени изискванията, изложени в точка 8, или ако превозното средство/ПЕСНЕ или компонентите им не преминат успешно изпитванията, предвидени в точка 8.3.5 по-горе.
 9.2. Ако страна по Спогодбата, прилагаща настоящото правило, отмени одобрение, което е издала преди това, тя незабавно уведомява за това другите страни по Спогодбата, прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, съответстващ на образеца от приложение 1 (част 1 или част 2) към настоящото правило.
 10. ОКОНЧАТЕЛНО ПРЕКРАТЯВАНЕ НА ПРОИЗВОДСТВОТО
 Ако притежателят на одобрение напълно преустанови производството на тип превозно средство/ПЕСНЕ, одобрен в съответствие с настоящото правило, той информира за това органа по одобряването на типа, който е издал одобрението. При получаване на съответното съобщение този орган на свой ред уведомява за това останалите страни по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, посредством формуляр за съобщение, отговарящ на образеца от приложение 1 (част 1 или част 2) към настоящото правило.
 11. НАИМЕНОВАНИЯ И АДРЕСИ НА ТЕХНИЧЕСКИТЕ СЛУЖБИ, ОТГОВАРЯЩИ ЗА ПРОВЕЖДАНЕ НА ИЗПИТВАНИЯТА ЗА ОДОБРЕНИЕ, И НА ОРГАНИТЕ ПО ОДОБРЯВАНЕТО НА ТИПА
 Страните по Спогодбата от 1958 г., прилагащи настоящото правило, съобщават на секретариата на ООН наименованията и адресите на техническите служби, отговарящи за провеждането на изпитвания за одобряване, както и на органите по одобряване на типа, които издават одобрението и на които се изпращат формулярите, удостоверяващи одобрение, разширение, отказ или отмяна на одобрение или окончателно прекратяване на производството, издадени в други държави.
 (1) Според определението в Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3.), документ ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6, точка. 2 - http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29resolutions.html
 (2) www.unece.org/trans/danger/publi/unrec/rev17/17files_e.html
 (3) Отличителните номера на договарящите страни по Спогодбата от 1958 г. са дадени в приложение 3 към Консолидираната резолюция за конструкцията на превозните средства (R.E.3), документ ECE/TRANS/WP.29/78/Rev.6.
 (4) Примерен цитат от ръководството: „Ако по време на зареждане превозното средство или зарядното устройство бъде потопено във вода, не докосвайте нито зарядното устройство, нито превозното средство поради опасност от поражение от електрически ток. Също така, не използвайте нито акумулатора, нито превозното средство и поискайте намесата на вашия търговец.“
 ПРИЛОЖЕНИЕ 1
 ЧАСТ 1
 Текст на изображението
 Съобщение
 (максимален формат: A4 (210 × 297 mm))
 (1)


text:
Издадено от: име на административния орган
 Относно (2): Издадено одобрение
 Разширено одобрение
 Отказано одобрение
 Отнето одобрение
 Окончателно прекратяване на производството
 на тип превозно средство по отношение на електробезопасността му съгласно Правило No 136
 Одобрение No: Разширение No
 1. Търговско наименование или марка на превозното средство:
 2. Тип превозно средство:
 3. Категория на превозното средство:
 4. Наименование и адрес на производителя:
 5. Наименование и адрес на представителя на производителя, ако има такъв:
 6. Описание на превозното средство:
 6.1. Тип ПЕСНЕ:
 6.1.1. Номер на одобрението на ПЕСНЕ или описания на ПЕСНЕ (2)
 6.2. Работно напрежение:
 6.3. Система за задвижване (напр. хибридна, електрическа):
 7. Превозно средство, предоставено за одобрение на:
 8. Техническа служба, отговорна за провеждане на изпитванията за одобрение:
 9. Дата на протокола, издаден от службата:
 10. Номер на протокола от изпитването, издаден от службата:
 11. Местоположение на маркировката за одобряване:
 12. Основание(я) за разширение на одобрението (ако е приложимо) (2):
 13. Одобрението е издадено/разширено/отказано/отменено (2):
 14. Място:
 15. Дата:
 16. Подпис:
 17. Документите, придружаващи заявлението за одобрение или разширение, могат да бъдат получени при поискване.
 (1) Отличителен номер на страната, която е издала/разширила/отказала/отнела одобрението (вж. разпоредбите относно одобряването в правилото).
 (2) Ненужното се зачерква.
 ЧАСТ 2
 Текст на изображението
 Съобщение
 (максимален формат: А4 (210 × 297 mm))
 (1)
 Издадено от: име на административния орган
 Относно (2): Издадено одобрение
 Разширено одобрение
 Отказано одобрение
 Отнето одобрение
 Окончателно прекратяване на производството
 на тип ПЕСНЕ като компонент/отделен технически възел (2) съгласно Правило No 136
 Одобрение No: Разширение No
 1. Търговско наименование или марка на ПЕСНЕ:
 2. Тип ПЕСНЕ:
 3. Наименование и адрес на производителя:
 4. Наименование и адрес на представителя на производителя, ако има такъв:
 5. Описание на ПЕСНЕ:
 6. Ограничения, важащи при инсталирането на ПЕСНЕ:
 7. ПЕСНЕ е представена за одобрение на:
 8. Техническа служба, отговорна за провеждане на изпитванията за одобрение:
 9. Дата на протокола, издаден от службата:
 10. Номер на протокола от изпитването, издаден от службата:
 11. Местоположение на маркировката за одобряване:
 12. Основание(я) за разширение на одобрението (ако е приложимо) (2):
 13. Одобрението е издадено/разширено/отказано/отменено (2):
 14. Място:
 15. Дата:
 16. Подпис:
 17. Документите, придружаващи заявлението за одобрение или разширение, могат да бъдат получени при поискване.
 (1) Отличителен номер на държавата, която е издала/разширила/отказала/отнела одобрението (вж. разпоредбите относно одобрението в правилото).
 (2) Ненужното се зачерква.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 2
 ОФОРМЛЕНИЕ НА МАРКИРОВКИТЕ ЗА ОДОБРЕНИЕ
 ОБРАЗЕЦ А
 (вж. точка 4.2 от настоящото правило)
 Фигура 1
 Маркировката за одобрение от фигура 1, поставена на превозно средство, показва, че съответният тип пътно превозно средство е одобрен в Нидерландия (Е 4) съгласно Правило No 136 с одобрение No 002492. Първите две цифри в номера на одобрението указват, че то е предоставено в съответствие с изискванията на Правило No 136 в първоначалния му вариант.
 Фигура 2
 Маркировката за одобрение от фигура 2, поставена върху ПЕСНЕ, показва, че съответният тип ПЕСНЕ е одобрен в Нидерландия (Е 4) съгласно Правило No 136 с одобрение No 002492. Първите две цифри в номера на одобрението указват, че то е предоставено в съответствие с изискванията на Правило No 136 в първоначалния му вариант.

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
ОБРАЗЕЦ Б
 (вж. точка 4.5 от настоящото правило)
 Горепоказаната маркировка за одобрение, поставена на превозно средство, показва, че съответното пътно превозно средство е одобрено в Нидерландия (Е 4) съгласно Правила No 136 и 78 (1). Номерът на одобрението указва, че на датите, на които съответните одобрения са издадени, Правило No 136 е било още в първоначалния си вид, а Правило No 78 е било изменено със серия от изменения 03.
 (1) Вторият номер е даден единствено като пример.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 3
 ЗАЩИТА СРЕЩУ ПРЯК ДОПИР ДО ЧАСТИ ПОД НАПРЕЖЕНИЕ
 1. СОНДИ ЗА ИЗПИТВАНЕ НА СТЕПЕНТА НА ДОСТЪПНОСТ
 Сондите за изпитване на степента на достъпност, предназначени за изпитване на защитата на хора срещу достъп до части под напрежение, са посочени в таблицата.
 2. УСЛОВИЯ НА ИЗПИТВАНЕТО
 Сондата за изпитване на степента на достъпност се притиска към всеки от отворите на предпазната обвивка с определената в таблицата сила. Ако сондата проникне частично или напълно, тя се поставя във всички възможни положения; в никакъв случай не трябва да се допуска пълно проникване на ограничителната плочка през отвора.
 Счита се, че вътрешните прегради са част от обвивката.
 Ако е необходимо, захранващ източник с понижено напрежение (в границите между 40 и 50 V), съединен последователно с подходяща лампа, следва да бъде свързан между сондата и частите под напрежение във вътрешността на преградата или обвивката.
 Методът на сигнализационната верига е също подходящ за прилагане при изпитване на движещите се части под напрежение на оборудването за високо напрежение.
 Разрешено е подвижните вътрешни части да бъдат задвижвани бавно, когато това е възможно.
 3. УСЛОВИЯ ЗА ПРИЕМАНЕ
 Сондата за изпитване на степента на достъпност не трябва да докосва части под напрежение.
 Когато се извършва проверка за наличие на достатъчно разстояние с помощта на сигнализационна верига между сондата и части под напрежение, лампата не трябва да светва.
 При провеждане на изпитване за IPXXB шарнирният изпитвателен пръст може да проникне по дължината си до 80 mm, но ограничителната плочка (Ø 50 mm × 20 mm) не трябва да преминава през отвора. От напълно изправено изходно положение всяко рамо на шарнирния изпитвателен пръст трябва да бъде последователно сгъвано до образуване на ъгъл от 90 градуса спрямо оста на прилежащата част на пръста и трябва да бъде поставяно във всички възможни положения.
 При провеждане на изпитвания за IPXXD, сондата за изпитване на степента на достъпност може да проникне по цялата си дължина, но ограничителната плочка не трябва да преминава напълно през отвора.
 Сонди за достъпност, използвани при изпитванията за защита срещу достъпа до опасни части
 Шарнирен изпитвателен пръст
 Материал: метал, освен ако е посочено друго.
 Линейни размери в mm.
 Допустимо отклонение за размерите, за които няма специално указана стойност на допустимото отклонение:
 а)
 за ъгли: 0/– 10°;
 б)
 за линейни размери: до 25 mm: 0/– 0,05 mm над 25 mm: ≤ 0,2 mm >160 mm, респ.
 И двете шарнирни съединения трябва да позволяват движение в ъглов обхват от 90° в една и съща равнина и в една и съща посока с допустимо отклонение 0 до + 10°.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4А
 МЕТОД ЗА ИЗМЕРВАНЕ НА ИЗОЛАЦИОННОТО


text:
СЪПРОТИВЛЕНИЕ ЗА ИЗПИТВАНИЯ ВЪРХУ ПРЕВОЗНО СРЕДСТВО
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 Изолационното съпротивление на всяка шина с високо напрежение се измерва или се определя чрез изчисляване, като се използват стойностите за измерване, получени за всяка част или блок на шината с високо напрежение (наричано по-долу „разделно измерване“).
 2. МЕТОД ЗА ИЗМЕРВАНЕ
 Измерването на изолационното съпротивление се извършва, като се избира съответният метод на измерване сред методите, изброени в точки 2.1—2.2 от настоящото приложение, в зависимост от електрическия заряд на частите под напрежение или на изолационното съпротивление и т.н.
 Обхватът на електрическата верига, която подлежи на измерване, трябва да бъде изяснен предварително, като се използват електрически схеми и т.н.
 Освен това могат да се извършат промени, необходими за измерването на изолационното съпротивление, като например отстраняване на капака с цел достъп до частите под напрежение, пускане на кабели за измерване, промяна на софтуера и т.н.
 В случаите, в които измерваните стойности не са стабилни поради работата на бордовата система за следене на изолационното съпротивление и т.н., могат да бъдат извършени промени, необходими за измерването, като спиране работата на съответното устройство или отстраняването му. Освен това, когато устройството е отстранено, трябва да се докаже, като се използват схеми и т.н., че това няма да промени изолационното съпротивление между частите под напрежение и електрическото шаси.
 Трябва да се работи с повишено внимание, за да се избегне късо съединение, поражение от електрически ток и т.н., тъй като това потвърждение може да изисква пряка работа на веригата за високо напрежение.
 2.1. Метод на измерване с използване на външни за превозното средство източници на напрежение
 2.1.1. Измервателен уред
 Трябва да се използва измервателен уред за изпитване на изолационното съпротивление, който може да подава постоянно напрежение по-високо от работното напрежение на шината с високо напрежение.
 2.2.1. Метод за измерване
 Уредът за изпитване на изолационното съпротивление трябва да бъде свързан между частите под напрежение и електрическото шаси. След това изолационното съпротивление се измерва чрез подаване на постоянно напрежение равно на поне половината от работното напрежение на шината с високо напрежение.
 Ако системата има няколко обхвата на напрежение (например поради повишаващ преобразувател) в галванично свързаната верига и някои компоненти не могат да издържат работното напрежение на цялата верига, изолационното съпротивление между тези компоненти и електрическото шаси може да бъде измерено отделно, като се прилага поне половината от собственото им работно напрежение, а посочените компоненти са в изключено състояние.
 2.2. Метод на измерване с използване на ПЕСНЕ на превозното средство като източник на постоянно напрежение
 2.2.1. Условия относно изпитвателното превозно средство
 Шината с високо напрежение трябва да се захранва от ПЕСНЕ на превозното средство и/или системата за преобразуване на енергия, като големината на напрежението на ПЕСНЕ и/или системата за преобразуване на енергия по време на цялото изпитване трябва да бъде поне равна на номиналното работно напрежение, посочено от производителя на превозното средство.
 2.2.2. Измервателен уред
 Използваният за това измерване волтметър трябва да измерва постоянни напрежения и да има вътрешно съпротивление не по-малко от 10 MΩ.
 2.2.3. Метод за измерване
 2.2.3.1. Първа стъпка
 Напрежението се измерва, както е показано на фиг. 1, и се


text:
записва напрежението на шината с високо напрежение (Vb). Vb трябва да бъде по-голямо или равно на номиналното работно напрежение на ПЕСНЕ и/или системата за преобразуване на енергия, посочено от производителя на превозното средство.
 Фигура 1
 Измерване на Vb, V1, V2
 Текст на изображението
 Система за преобразуване на енергията
 Блок на системата за преобразуване на енергията
 Шина с високо напрежение
 Система на задвижването
 ПСНЕ
 Vb
 V1
 Електрическо шаси
 Блок ПСНЕ
 V2
 Електрическо шаси
 2.2.3.2. Втора стъпка
 измерва се и се записва напрежението (V1) между отрицателния полюс на шината с високо напрежение и електрическото шаси (вж. фигура 1).
 2.2.3.3. Трети етап
 измерва се и се записва напрежението (V2) между положителния полюс на шината с високо напрежение и електрическото шаси (вж. фигура 1).
 2.2.3.4. Четвърти етап
 Ако V1 е по-голямо или равно на V2, между отрицателния полюс на шината с високо напрежение и електрическото шаси се свързва стандартно известно съпротивление (Ro). След свързването на Ro се измерва и се записва напрежението (V1′) между отрицателния полюс на шината с високо напрежение и електрическото шаси (вж. фиг. 2).
 Изолационното съпротивление (Ri) се изчислява по следната формула:
 Ri = Ro × (Vb/V1′ – Vb/V1) или Ri = Ro × Vb × (1/V1′ – 1/V1)
 Фигура 2
 Измерване на V1′
 Текст на изображението
 Система за преобразуване на енергията
 Система на задвижването
 Шина с високо напрежение
 Блок на системата за преобразуване на енергията
 V1′
 Блок ПСНЕ
 ПСНЕ
 Ro
 Vb
 Електрическо шаси
 Електрическо шаси
 Ако V2 е по-голямо от V1, между положителния полюс на шината с високо напрежение и електрическото шаси се свързва стандартно известно съпротивление (Ro). След свързването на Ro се измерва и се записва напрежението (V2′) между положителния полюс на шината с високо напрежение и електрическото шаси (вж. фигура 3). Изолационното съпротивление (Ri) се изчислява съгласно показаната формула. Тази стойност на изолационното съпротивление (Ω) се разделя на номиналното работно напрежение (V) на шината с високо напрежение.
 Изолационното съпротивление (Ri) се изчислява по следната формула:
 Ri = Ro × (Vb/V2′ – Vb/V2) или Ri = Ro × Vb × (1/V2′ – 1/V2)
 Фигура 3
 Измерване на V2′
 Текст на изображението
 Система за преобразуване на енергията
 Електрическо шаси
 Блок на системата за преобразуване на енергията
 Шина с високо напрежение
 Система на задвижването
 ПСНЕ
 Блок ПСНЕ Assembly
 Ro
 V2′
 Електрическо шаси
 2.2.3.5. Пети етап
 От стойността на изолационното съпротивление Ri (Ω), разделена на номиналното работно напрежение (V) на шината с високо напрежение, се получава отнесеното към напрежението изолационно съпротивление (Ω/V).
 Бележка: Стандартното известно съпротивление Ro [Ω] трябва да бъде минималното необходимо отнесено към напрежението изолационно съпротивление (Ω/V), умножено по работното напрежение на превозното средство ± 20 % [V]. Резултатът Ri, който е стойността на изолационното съпротивление (в Ω), се разделя на номиналното работно напрежение (във V) на шината с високо напрежение. стойността за Ro обаче в този обхват следва да осигури добра разделителна способност за измерване на напрежението.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 4Б
 МЕТОД ЗА ИЗМЕРВАНЕ НА ИЗОЛАЦИОННОТО СЪПРОТИВЛЕНИЕ ЗА КОМПОНЕНТНИ ИЗПИТВАНИЯ НА ПЕСНЕ
 1. МЕТОД ЗА ИЗМЕРВАНЕ
 Измерването на изолационното съпротивление се извършва, като се избира съответният метод на измерване сред методите,


text:
изброени в точки 1.1—1.2 от настоящото приложение, в зависимост от електрическия заряд на частите под напрежение или на изолационното съпротивление и т.н.
 Ако работното напрежение на изпитваното устройство (Vb, фигура 1) не може да бъде измерено (напр. поради прекъсване на електрическата верига, причинено от главните контактори или сработване на стопяем предпазител), изпитването може да се извърши с модифицирано изпитвателно устройство, за да е възможно измерване на вътрешните напрежения (преди главните контактори).
 Тези промени не трябва да влияят на резултатите от изпитването.
 Обхватът на електрическата верига, която подлежи на измерване, трябва да бъде изяснен предварително, като се използват електрически схеми и т.н. Ако шините с високо напрежение са галванично разделени една от друга, изолационното съпротивление се измерва за всяка електрическа верига.
 Освен това могат да се извършат промени, необходими за измерването на изолационното съпротивление, като например отстраняване на капака с цел достъп до частите под напрежение, пускане на кабели за измерване, промяна на софтуера и т.н.
 В случаите, в които измерваните стойности не са стабилни поради работата на системата за следене на изолационното съпротивление и т.н., могат да бъдат извършени промени, необходими за измерването, като спиране работата на съответното устройство или отстраняването му. Освен това, когато устройството е отстранено, трябва да се докаже, като се използват чертежи и т.н., че това няма да промени изолационното съпротивление между частите под напрежение и връзката с масата, определена от производителя за точка за връзка с електрическото шаси при инсталиране върху превозното средство.
 Трябва да се работи с повишено внимание, за да се избегне късо съединение, поражение от електрически ток и т.н., тъй като това потвърждение може да изисква пряка работа на веригата за високо напрежение.
 1.1. Метод на измерване с използване на напрежение от външни източници
 1.1.1. Измервателен уред
 Трябва да се използва измервателен уред за изпитване на изолационното съпротивление, който може да подава постоянно напрежение, по-високо от номиналното напрежение на изпитваното устройство.
 2.1.1. Метод за измерване
 Уредът за изпитване на изолационното съпротивление трябва да бъде свързан между частите под напрежение и връзката към маса. След това се измерва изолационното съпротивление.
 Ако системата има няколко обхвата на напрежение (например поради повишаващ преобразувател) в галванично свързаната верига и някои компоненти не могат да издържат работното напрежение на цялата верига, изолационното съпротивление между тези компоненти и връзката към маса може да бъде измерено отделно, като се прилага поне половината от собственото им работно напрежение, а посочените компоненти са в изключено състояние.
 1.2. Метод на измерване с използване на изпитваното устройство като източник на постоянно напрежение
 1.2.1. Условия на изпитването
 Големината на напрежението на изпитваното устройство по време на цялото изпитване трябва да бъде поне равна на номиналното работно напрежение на изпитваното устройство.
 2.2.1. Измервателен уред
 Използваният за това измерване волтметър трябва да измерва постоянни напрежения и да има вътрешно съпротивление не по-малко от 10 MΩ.
 3.2.1. Метод за измерване
 1.2.3.1. Първа стъпка
 Напрежението се измерва както е показано на фигура 1 и се записва работното напрежение на изпитваното устройство (Vb, фигура 1). Vb трябва да бъде по-голямо или равно на номиналното работно напрежение на изпитваното устройство.


text:
Фигура 1
 Текст на изображението
 Изпитвано устройство
 Връзка към маса
 Vb
 V1
 V2
 1.2.3.2. Втора стъпка
 Измерва се и се записва напрежението (V1) между отрицателния полюс на изпитваното устройство и връзката към маса (фигура 1).
 1.2.3.3. Трети етап
 Измерва се и се записва напрежението (V2) между положителния полюс на изпитваното устройство и връзката към маса (фигура 1).
 1.2.3.4. Четвърти етап
 Ако V1 е по-голямо или равно на V2, между отрицателния полюс на изпитваното устройство и връзката към маса трябва да се свърже образцово известно съпротивление (Ro). При свързано Ro се измерва напрежението (V1′) между отрицателния полюс на изпитваното устройство и връзката към маса (вж фиг. 2).
 Изолационното съпротивление (Ri) се изчислява по следната формула:
 Ri = Ro × (Vb/V1′ – Vb/V1) или Ri = Ro × Vb × (1/V1′ – 1/V1)
 Фигура 2
 Текст на изображението
 Изпитвано устройство
 Връзка към маса
 Vb
 V1′
 Ro
 Ако V2 е по-голямо или равно на V1, между положителния полюс на изпитваното устройство и връзката към маса трябва да се свърже образцово известно съпротивление (Ro). При свързано Ro се измерва напрежението (V2′) между положителния полюс на изпитваното устройство и връзката към маса (вж фиг. 3).
 Изолационното съпротивление (Ri) се изчислява по следната формула:
 Ri = Ro × (Vb/V2′ – Vb/V2) или Ri = Ro × Vb × (1/V2′ – 1/V2)
 Фигура 3
 Текст на изображението
 Изпитвано устройство
 Връзка към маса
 Vb
 Ro
 V2′
 1.2.3.5. Пети етап
 От стойността на изолационното съпротивление Ri (Ω), разделена на номиналното работно напрежение (V) на изпитваното устройство, се получава отнесеното към напрежението изолационно съпротивление (Ω/V).
 Бележка: Стандартното известно съпротивление Ro [Ω] трябва да бъде минималното необходимо отнесено към напрежението изолационно съпротивление (Ω/V), умножено по номиналното напрежение на изпитваното устройство ± 20 % [V]. Резултатът Ri, който е стойността на изолационното съпротивление (в Ω), се разделя на номиналното работно напрежение (във V) на шината с високо напрежение. стойността за Ro обаче в този обхват следва да осигури добра разделителна способност за измерване на напрежението.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 5
 МЕТОД ЗА ПОТВЪРЖДАВАНЕ НА РАБОТАТА НА БОРДОВАТА СИСТЕМА ЗА СЛЕДЕНЕ НА ИЗОЛАЦИОННОТО СЪПРОТИВЛЕНИЕ
 Работата на бордовата система за следене на изолационното съпротивление се потвърждава чрез следния метод.
 Свързва се резистор, който не причинява спадане на изолационното напрежение между клемата, която се следи, и електрическото шаси, под стойността на минималното необходимо изолационно съпротивление. Предупреждението трябва да се задейства.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 6
 ЧАСТ 1
 Основни характеристики на пътни превозни средства и системи
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 1.1. Марка (търговско наименование на производителя): ...
 1.2. Тип: ...
 1.3. Категория на превозното средство: ...
 1.4. Търговско наименование (наименования), ако има такова: ...
 1.5. Наименование и адрес на производителя: ...
 1.6. Наименование и адрес на представителя на производителя, ако има такъв: ...
 1.7. Чертеж и/или снимка на превозното средство: ...
 1.8. Номер на одобрението на ПЕСНЕ: ...
 1.9. Отделение за пътници: Да/Не (1): ...
 1.10. Централна и/или странична стойка: Да/Не (1): ...
 2. ЕЛЕКТРОДВИГАТЕЛ (ТЯГОВ ДВИГАТЕЛ)
 2.1. Тип (намотка, възбуждане): ...
 2.2. Максимална полезна (ефективна) мощност и/или максималната 30-минутна мощност (kW): ...
 3. ПЕСНЕ
 3.1. Търговско наименование и марка на ПЕСНЕ: ...


text:
3.2. Указване на всички използвани типове елементи: ...
 3.2.1. Вид електрохимични елементи: ...
 3.2.2. Физически размери: ...
 3.2.3. Капацитет на електрохимичния елемент (Ah): ...
 3.3. Описание, чертеж(и) или снимка(и) на ПЕСНЕ, обясняващи:
 3.3.1. Структура: ...
 3.3.2. Конфигурация (брой на елементите, начин на свързване и др.): ...
 3.3.3. Размери: ...
 3.3.4. Корпус (конструкция, материали и физически размери): ...
 3,4. Електрически спецификации: ...
 3.4.1. Номинално напрежение (V): ...
 3.4.2. Работно напрежение (V): ...
 3.4.3. Номинален капацитет (Ah): ...
 3.4.4. Максимален ток (A): ...
 3.5. Степен на рекомбинация на газовете (в %): ...
 3.6. Описание, чертеж(и) или снимка(и) на инсталирането на ПЕСНЕ в превозното средство: ...
 3.6.1. Материален носител: ...
 3.7. Тип регулиране на температурата ...
 3.8. Електронно управление: ...
 4. ГОРИВЕН ЕЛЕМЕНТ (АКО ИМА ТАКЪВ)
 4.1. Фабрична или търговска марка на горивния елемент: ...
 4.2. Типове горивен елемент: ...
 4.3. Номинално напрежение (V): ...
 4.4. Брой клетки: ...
 4.5. Тип система на охлаждане (ако има такава): ...
 4.6. Максимална мощност (kW): ...
 5. ПРЕДПАЗИТЕЛ И/ИЛИ ПРЕКЪСВАЧ
 5.1. Тип: ...
 5.2. Схема, указваща работния обхват: ...
 6. ЕЛЕКТРИЧЕСКА ИНСТАЛАЦИЯ (КАБЕЛНИ СНОПОВЕ)
 6.1. Тип: ...
 7. ЗАЩИТА СРЕЩУ ПОРАЖЕНИЕ ОТ ЕЛЕКТРИЧЕСКИ ТОК
 7.1. Описание на принципа на защитата: ...
 8. ДОПЪЛНИТЕЛНИ ДАННИ
 8.1. Кратко описание на монтажа на елементите на електрическите вериги или чертежи/схеми, показващи мястото на тези елементи: ...
 8.2. Схема на всички електрически функции, включени в силовата верига: ...
 8.3. Работно напрежение (V): ...
 8.4. Описания на системата при режим(и) на движение със занижени характеристики ....
 8.4.1. Нива на степента на зареждане на системите, при които се активира намаление на консумацията, описания, обосновки ...
 8.4.2. Описания на системните режим(и) с намалена мощност и подобни режими, обосновки ...
 ЧАСТ 2
 Основни характеристики на ПЕСНЕ
 1. ПЕСНЕ
 1.1. Търговско наименование и марка на ПЕСНЕ: ...
 1.2. Указване на всички използвани типове елементи: ...
 1.2.1. Вид електрохимични елементи: ...
 1.2.2. Физически размери: ...
 1.2.3. Капацитет на електрохимичния елемент (Ah): ...
 1.3. Описание, чертеж(и) или снимка(и) на ПЕСНЕ, обясняващи
 1.3.1. Структура: ...
 1.3.2. Конфигурация (брой на елементите, начин на свързване и др.): ...
 1.3.3. Размери: ...
 1.3.4. Корпус (конструкция, материали и физически размери): ...
 1.3.5. Маса на ПЕСНЕ (в кг): ...
 1.4. Електрически спецификации
 1.4.1. Номинално напрежение (V): ...
 1.4.2. Работно напрежение (V): ...
 1.4.3. Номинален капацитет (Ah): ...
 1.4.4. Максимален ток (A): ...
 1.5. Степен на рекомбинация на газовете (в %): ...
 1.6. Описание, чертеж(и) или снимка(и) на инсталирането на ПЕСНЕ в превозното средство: ...
 1.6.1. Материален носител: ...
 1.7. Тип регулиране на температурата: ...
 1.8. Електронно управление: ...
 1.9. Категория превозни средства, на които може да бъде монтирана ПЕСНЕ: ...
 ЧАСТ 3
 Основни характеристики на пътни превозни средства и системи с шаси, свързано към електрически вериги
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 1.1. Марка (търговско наименование на производителя): ...
 1.2. Тип: ...
 1.3. Категория на превозното средство: ...
 1.4. Търговско наименование (наименования), ако има такова: ...
 1.5. Наименование и адрес на производителя: ...
 1.6. Наименование и адрес на представителя на производителя, ако има такъв: ...
 1.7. Чертеж и/или снимка на превозното средство: ...
 1.8. Номер на одобрението


text:
на ПЕСНЕ: ...
 1.9. Отделение за пътници: Да/Не (1): ...
 1.10. Централна и/или странична стойка: Да/Не (1): ...
 2. ПЕСНЕ
 2.1. Търговско наименование и марка на ПЕСНЕ: ...
 2.2. Вид електрохимични елементи: ...
 2.3. Електрически спецификации: ...
 2.3.1. Номинално напрежение (V): ...
 2.3.2. Номинален капацитетa (Ah): ...
 2.3.3. Максимален ток (A): ...
 2.4. Степен на рекомбинация на газовете (в %): ...
 2.5. Описание, чертеж(и) или снимка(и) на инсталирането на ПЕСНЕ в превозното средство: ...
 3. ДОПЪЛНИТЕЛНИ ДАННИ
 3.1. Работно напрежение (V): на променливотоковата верига ...
 3.2. Работно напрежение (V) на постояннотоковата верига: ...
 (1) Ненужното се зачерква.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 7
 ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ОТДЕЛЯНЕТО НА ВОДОРОД ПО ВРЕМЕ НА ПРОЦЕДУРИТЕ ЗА ЗАРЕЖДАНЕ НА ПЕСНЕ
 1. ВЪВЕДЕНИЕ
 Настоящото приложение описва процедурата за определяне на водородните емисии по време на процедурите за зареждане на ПЕСНЕ на всички видове пътни превозни средства съгласно точка 5.4. от настоящото правило.
 2. ОПИСАНИЕ НА ИЗПИТВАНИЯТА
 Изпитването за определяне на водородните емисии (фиг. 7.1 от настоящото приложение) се провежда за определяне на водородните емисии по време на процедурите по зареждане на ПЕСНЕ със зарядното устройство. Изпитването се състои от следните етапи:
 а)
 подготвяне на превозното средство/ПЕСНЕ;
 б)
 разреждане на ПЕСНЕ;
 в)
 определяне на водородните емисии по време на нормално зареждане;
 г)
 определяне на водородните емисии по време на зареждане, извършено с неизправното зарядно устройство.
 3. ТЕСТОВЕ
 3.1. Изпитване върху превозно средство
 3.1.1. Превозното средство трябва да бъде в добро състояние от механична гледна точка и да е изминало най-малко 300 km през седемте дена, предхождащи изпитването. През този период превозното средство трябва да бъде оборудвано с ПЕСНЕ, която ще се подлага на изпитването за определяне на водородните емисии.
 3.2.1. Ако ПЕСНЕ се използва при температура, която е по-висока от околната, ползвателят трябва да спазва препоръчаната от производителя процедура за поддържане на температурата на ПЕСНЕ в нормалния работен диапазон.
 Представителят на производителя трябва да бъде в състояние да удостовери, че системата за регулиране на температурата на ПЕСНЕ не е нито повредена, нито е с недостатъчен капацитет
 3.2. Компонентно изпитване
 3.2.1. ПЕСНЕ трябва да бъде в добро състояние от механична гледна точка и да е била подложена на най-малко 5 стандартни цикъла (както е определено в приложение 8, допълнение 1).
 3.2.2. Ако ПЕСНЕ се използва при температура, която е по-висока от околната, ползвателят трябва да спазва препоръчаната от производителя процедура за поддържане на температурата на ПЕСНЕ в нормалния ѝ работен диапазон.
 Представителят на производителя трябва да бъде в състояние да удостовери, че системата за регулиране на температурата на ПЕСНЕ не е нито повредена, нито е с недостатъчен капацитет
 Фигура 7.1
 Определяне на отделянето на водород по време на процедурите за зареждане на ПЕСНЕ
 Привеждане към определена температура
 Изпитване за определяне на водородните емисии по време на зареждане, извършвано с неизправно зарядно устройство Околна температура 293 K ± 2 K
 Изпитване за определяне на водородните емисии по време на нормално зареждане
 Максимум 2 минути след свързване към ел. мрежа
 Максимум 2 минути след свързване към ел. мрежа
 Подготвяне на превозното средство/ПСНЕ (ако е необходимо)
 Максимум 15 минути
 Максимум 7 дни
 Максимум 7


text:
дни
 Максимум 15 минути
 12 до 36 часа
 12 до 36 часа
 Разреждане на ПСНЕ Околна температура от 293 до 303 K
 Привеждане към определена температура
 Разреждане на ПСНЕ Околна температура от 293 до 303 K
 Начало
 КРАЙ
 4. ОБОРУДВАНЕ ЗА ИЗПИТВАНЕТО ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ВОДОРОДНИТЕ ЕМИСИИ
 4.1. Заградено пространство за измерване на водородните емисии
 Заграденото пространство за измерване на водородните емисии трябва да се състои от камера, която е газонепропусклива и може да побира изпитваното превозно средство/ПЕСНЕ. Превозното средство/ПЕСНЕ трябва да бъде достъпно от всички страни и заграденото пространство, когато е херметизирано, трябва да бъде газонепропускливо в съответствие с допълнение 1 към настоящото приложение. Вътрешната повърхност на заграденото пространство трябва да е непроницаема и да не взаимодейства с водорода. Системата за регулиране на температурата трябва да позволява регулирането на температурата на въздуха във вътрешността на заграденото пространство, така че през цялото изпитване да се поддържа предвидената температура с допустимо отклонение от ± 2 K.
 За да се реши проблемът с промените на обема, дължащи се на изпускането на водород във вътрешността на заграденото пространство, може да се използва камера с променлив обем или друго оборудване. Камерата с променлив обем се разширява и свива според отделянето на водород в нея. Двете възможни средства за промяна на вътрешния обем са използване на подвижни плоскости или на система от гофрирани мехове, в които непропускливи торбички, поставени във вътрешността на заграденото пространство, се разширяват и свиват в резултат на промените във вътрешното налягане, чрез обмен на въздух от външната страна на камерата. Всяка система за промяна на обема трябва да запазва целостта на заграденото пространство, както е посочено в допълнение 1 към настоящото приложение.
 Всеки метод за промяна на обема трябва да ограничава разликата между вътрешното налягане в заграденото пространство и барометричното налягане до максималната стойност от ± 5 hPa.
 Заграденото пространство трябва да може да се пълни до определен обем. Обемът на заграденото пространство с променлив обем трябва да може да се мени спрямо „номиналния обем“ (вж. приложение 7, допълнение 1, точка 2.1.1), така че да се взема предвид обемът на отделения водород по време на изпитването.
 4.2. Аналитични системи
 4.2.1. Анализатор на водород
 4.2.1.1. Атмосферата вътре в камерата се контролира с анализатор на водород (от вида с електрохимичен детектор) или с хроматограф със следене на топлопроводността (катарометричен детектор). Газовата проба трябва да се взема от центъра на една от страничните стени или на капака на камерата и всяко обходно изтичане трябва да се връща в нея, по възможност в точка, разположена непосредствено след смесителен вентилатор.
 4.2.1.2. Анализаторът на водород трябва да има инертност под 10 секунди за 90 % от крайния отчет. Неговата стабилност трябва да бъде по-добра от 2 % от пълната скала при нула и при 80 ± 20 % от пълната скала в продължение на 15 минути на всички работни обхвати.
 4.2.1.3. Отклонението при повторни измервания на анализатора, изразена като средноквадратично отклонение, трябва да бъде по-добро от 1 % от пълната скала (обхвата) при нула и при 80 ± 20 % от пълната скала на всички използвани измервателни


text:
обхвати.
 4.2.1.4. Работните обхвати на анализатора трябва да бъдат избрани, така че да дават най-добра разделителна способност по време на процедурите за измерване, калибриране и проверяване за изтичане на газ.
 4.2.2. Записваща система, свързана с анализатора на водород
 Анализаторът на водород трябва да бъде снабден с устройство, което да записва изходния електрически сигнал с честота най-малко веднъж в минута. Записващата система трябва да има работни показатели, които са най-малко еквивалентни на тези на сигнала, който се записва, и трябва да осигурява постоянен запис на резултатите. Записването трябва да указва ясно началото и края на изпитванията в режим на нормално зареждане и в режим на зареждане с неизправно бордово зарядно устройство.
 4.3. Отчитане на температурата
 4.3.1. Температурата в камерата се регистрира в две точки от температурни датчици, свързани така, че да показват средна стойност. Точките на измерване трябва да са във вътрешността на обвивката на приблизително 0,1 m от вертикалната осева линия на всяка от страничните стени, на височина 0,9 ± 0,2 m.
 4.3.2. Температурите в близост до акумулаторните клетки трябва да бъдат записвани чрез датчиците.
 4.3.3. При всички измервания на водородните емисии температурите трябва да бъдат записвани с честота най-малко веднъж в минута.
 4.3.4. Точността на системата за регистриране на температурата трябва да бъде в границите на ± 1,0 K и с разделителна способност за температура до ± 0,1 K.
 4.3.5. Системата за отчитане или за обработка на данни трябва има разделителна способност за време до ± 15 секунди.
 4.4. Отчитане на налягането
 4.4.1. При всички измервания на водородните емисии разликата Dp между барометричното налягане в зоната на провеждане на изпитването и налягането във вътрешността на обвивката трябва да бъде записвана с честота най-малко веднъж в минута.
 4.4.2. Допустимата грешка при използването на системата за регистриране на налягането трябва да бъде в рамките на ± 2 hPa, а разделителната способност при отчитане на това оборудване трябва да бъде равна на ± 0,2 hPa.
 4.4.3. Системата за отчитане или за обработка на данни трябва има разделителна способност за време до ± 15 секунди.
 4.5. Записване на напрежението и на големината на тока
 4.5.1. При всички измервания на водородните емисии напрежението на зарядното устройство и големината на тока (през акумулаторната батерия) трябва да бъдат записвани с честота най-малко веднъж в минута.
 4.5.2. Допустимата грешка при използването на системата за записване на напрежението трябва да бъде в рамките на ± 1 V и разделителната способност на това оборудване трябва да бъде ± 0,1 V.
 4.5.3. Допустимата грешка при използването на системата за записване на големината на тока трябва да бъде в рамките на ± 0,5 A, а разделителната способност на това оборудване трябва да бъде равна на ± 0,05 A.
 4.5.4. Системата за отчитане или за обработка на данни трябва е с разделителна способност за време до ± 15 секунди.
 4.6. Вентилатори
 Камерата трябва да е оборудвана с един или няколко вентилатора или въздуходувки с евентуален дебит от 0,1 до 0,5 m3/s, които да осигуряват пълно размесване на атмосферата в заграденото пространство. Необходимо е да се постигне еднаква температура и концентрация на водород


text:
в камерата по време на измерванията. Превозното средство в заграденото пространство не трябва да бъде подлагано на директна струя въздух от вентилатори или нагнетателни вентилатори.
 4.7. Газове
 4.7.1. За калибриране и работа трябва да са налице следните чисти газове:
 а)
 пречистен синтетичен въздух (примеси < 1 ppm C1 еквивалент; < 1 ppm CO; < 400 ppm CO2; < 0,1 ppm NO); съдържание на кислород между 18 и 21 обемни %.
 б)
 Водород (H2) с чистота минимум 99,5 %.
 4.7.2. Газовете, използвани за калибриране и измерванията, трябва да бъдат съставени от смес от водород (H2) и пречистен синтетичен въздух. Действителните концентрации на даден калибриращ газ трябва да съответстват на номиналната стойност при допустимо отклонение от ± 2 %. Допустимата грешка за разредените газове, получени чрез използването на разделител на газове, трябва да бъде в рамките на ± 2 % от номиналната стойност. Стойностите на концентрациите, определени в допълнение 1, могат също да бъдат получени чрез използването на разделител за газове, като за газ за разреждане се използва синтетичен въздух.
 5. ПРОЦЕДУРА НА ИЗПИТВАНЕ
 Изпитването се състои от следните пет етапа:
 а)
 подготвяне на превозното средство/ПЕСНЕ;
 б)
 разреждане на ПЕСНЕ;
 в)
 определяне на водородните емисии по време на нормално зареждане;
 г)
 Разреждане на тяговата акумулаторна батерия;
 д)
 определяне на водородните емисии по време на зареждане, извършено с неизправното зарядно устройство.
 Ако превозното средство/ПЕСНЕ трябва да бъде премествано между различните етапи, то трябва да бъде тикано до зоната на следващото изпитване.
 5.1. Изпитване върху превозно средство
 5.1.1. Подготовка на превозното средство
 Трябва да бъде проверено стареенето на ПЕСНЕ, като се докаже, че превозното средство е изминало най-малко 300 km през седемте дни, предхождащи изпитването. През този период превозното средство трябва да бъде оборудвано с ПЕСНЕ, която е обект на изпитването за определяне на водородните емисии. Ако не е възможно това да бъде доказано, се прилага описаната по-долу процедура.
 5.1.1.1. Разреждания и начални зареждания на ПЕСНЕ
 Процедурата започва с разреждане на ПЕСНЕ на превозното средство, като то се кара на писта с постоянна скорост, представляваща 70 % ± 5 % от максималната скорост на превозното средство, в продължение на тридесет минути.
 Разреждането се прекратява:
 а)
 когато превозното средство не може да се движи с 65 % от максималната скорост, определена за тридесет минути; или
 б)
 когато чрез стандартните бордови уреди се подаде индикация на водача да спре превозното средство или
 в)
 след изминаване на разстояние от 100 km.
 5.1.1.2. Начално зареждане на ПЕСНЕ
 Зареждането се извършва:
 а)
 със зарядното устройство;
 б)
 при околна температура в интервала между 293 и 303 K.
 Процедурата изключва използването на всякакви видове външни зарядни устройства.
 Критерият за край на зареждането на ПЕСНЕ се определя от автоматичното му прекратяване, предизвикано от зарядното устройство.
 Тази процедура може да включва всички видове специални режими на зареждане, които биха могли да се задействат автоматично или ръчно, като например изравнителни или сервизни зареждания.
 5.1.1.3. Процедурата от точки 5.1.1.1 до 5.1.1.2 трябва да се повтори два пъти.
 5.1.2. Разреждане на ПЕСНЕ
 ПЕСНЕ се разрежда, като превозното средство се кара на писта с постоянна скорост, представляваща


text:
70 % ± 5 % от максималната скорост на превозното средство, в продължение на тридесет минути.
 Разреждането се спира:
 а)
 когато чрез стандартните бордови уреди се подаде индикация на водача да спре превозното средство или
 б)
 когато максималната скорост, достигната от превозното средство, спадне под 20 km/h.
 5.1.3. Привеждане към определена температура
 В рамките на петнадесет минути след завършване на операцията по разреждане на батерията, описана в точка 5.2, превозното средство се поставя в зоната за привеждане към определена температура. Превозното средство се оставя там за най-малко 12 часа и най-много 36 часа между края на операцията по разреждане на тяговата акумулаторна батерия и началото на изпитването за определяне на водородните емисии по време на нормално зареждане. За този период превозното средство трябва да бъде приведено чрез престой към температура 293 ± 2 K.
 5.1.4. Изпитване за определяне на водородните емисии по време на нормално зареждане
 5.1.4.1. Преди завършване на етапа на привеждане към определена температура измервателната камера трябва да бъде промита в продължение на няколко минути до получаването на остатъчна концентрация на водород в стабилно състояние. Смесителният вентилатор(и) на заграденото пространство трябва също да е включен в този момент.
 5.1.4.2. Анализаторът на водород се нулира и обхватът му се калибрира непосредствено преди изпитването.
 5.1.4.3. В края на етапа на привеждане към определена температура изпитваното превозно средство с изключен двигател и отворени прозорци и багажник се вкарва в измервателната камера.
 5.1.4.4. Превозното средство се свързва със силовата електрическа мрежа. ПЕСНЕ се подлага на процедурата за нормално зареждане, описана в точка 5.1.4.7 по-долу.
 5.1.4.5. Вратите на заграденото пространство се затварят по начин, при който газовете не се пропускат, в рамките на две минути след започването на етапа на нормално зареждане.
 5.1.4.6. Периодът на изпитване за определяне на водородните емисии по време на нормално зареждане започва от момента, в който камерата бъде затворена така, че да не пропуска газовете. След това се измерват концентрацията на водорода, температура и барометрично налягане, за да се определят съответните начални стойности на СH2i, Ti и Pi за провеждане на изпитването в режим на нормално зареждане.
 Тези стойности се използват при изчисляване на емисиите на водорода (точка 6 от настоящото приложение). Температурата Т във вътрешността на заграденото пространство не трябва да е по-ниска от 291 K, нито по-висока от 295 K по време периода на нормално зареждане.
 5.1.4.7. Процедура по нормално зареждане
 Нормалното зареждане се извършва със зарядното устройство и се състои от следните етапи:
 а)
 етап на зареждане с постоянна мощност с времетраене t1;
 б)
 етап на презареждане със стабилен ток с времетраене t2. Токът на презареждането се указва от производителя и съответства на използваната по време на изравнителното зареждане.
 Критерият за края на зареждането на ПЕСНЕ се определя от автоматичното му прекратяване, предизвикано от зарядното устройство, при време на зареждане t1 + t2. Времето на зареждане се ограничава до t1 + 5 h, дори ако серийно монтираните уреди указват ясно на водача, че батерията все още не е напълно заредена.
 5.1.4.8. Анализаторът на водород се нулира и обхватът му се калибрира непосредствено преди края на


text:
изпитването.
 5.1.4.9. Краят на интервала на вземане на проби от емисиите настъпва t1 + t2 или t1 + 5 часа след началните измервания, описани в точка 5.1.4.6 от настоящото приложение. Записват се различните изминали интервали от време. Измерва се концентрацията на водород, температурата и барометричното налягане, за да се получат съответните крайни стойности на СH2f, Tf и Pf за изпитването в режим на нормално зареждане, необходими за изчисленията от точка 6 от настоящото приложение.
 5.1.5. Изпитване за определяне на водородните емисии по време на режим на зареждане с неизправно зарядно устройство
 5.1.5.1. В рамките на максимум седем дни след завършване на предходното изпитване се започва с разреждане на ПЕСНЕ съгласно условията в точка 5.1.2 от настоящото приложение.
 5.1.5.2. Повтарят се етапите на процедурата от точка 5.1.3.
 5.1.5.3. Преди завършване на етапа на привеждане към определена температура измервателната камера трябва да бъде промита в продължение на няколко минути до получаването на остатъчна концентрация на водород в стабилно състояние. Смесителният вентилатор(и) на заграденото пространство трябва също да е включен в този момент.
 5.1.5.4. Анализаторът на водород се нулира и обхватът му се калибрира непосредствено преди изпитването.
 5.1.5.5. В края на етапа на привеждане към определена температура изпитваното превозно средство с изключен двигател и отворени прозорци и багажник се вкарва в измервателната камера.
 5.1.5.6. Превозното средство се свързва със силовата електрическа мрежа. ПЕСНЕ се подлага на процедурата за зареждане с неизправно зарядно устройство, описана в точка 5.1.5.9 по-долу.
 5.1.5.7. Вратите на заграденото пространство се затварят по начин, при който газовете не се пропускат, в рамките на две минути след блокирането в режим на зареждане с неизправно зарядно устройство.
 5.1.5.8. Периодът на изпитване за определяне на водородните емисии по време на зареждане с неизправно зарядно устройство започва от момента, в който камерата бъде херметизирана. След това се измерват концентрацията на водород, температурата и барометричното налягане, за да се определят съответните начални стойности на СH2i, Ti и Pi за провеждане на изпитването в режим на зареждане с неизправно зарядно устройство.
 Тези стойности се използват при изчисляване на емисиите на водорода (точка 6 от настоящото приложение). Температурата Т във вътрешността на заграденото пространство не трябва да е по-ниска от 291 K, нито по-висока от 295 K по време периода на зареждане с неизправно зарядно устройство.
 5.1.5.9. Процедура за зареждане с неизправно зарядно устройство
 Зареждането в режим на неизправно зарядно устройство се извършва с подходящо зарядно устройство и се състои от следните етапи:
 а)
 етап на зареждане с постоянна мощност с времетраене t′1;
 б)
 етап на зареждане с максимален ток, според препоръките на производителя, с времетраене 30 минути. През този етап зарядното устройство трябва да осигурява максималния ток, препоръчан от производителя.
 5.1.5.10. Анализаторът на водород се нулира и обхватът му се калибрира непосредствено преди края на изпитването.
 5.1.5.11. Краят на периода на изпитване настъпва t′1 + 30 минути след началните измервания, описани в точка 5.1.5.8 по-горе. Записват се различните изминали периоди от време. Измерва се концентрацията на водород, температурата и барометричното налягане, за да се получат съответните крайни стойности на CH2f, Tf и Pf за изпитването в


text:
режим на зареждане с неизправно зарядно устройство, необходими за изчисленията от точка 6 от настоящото приложение.
 5.2. Компонентно изпитване
 5.2.1. Подготвяне на ПЕСНЕ
 Проверява се стареенето на ПЕСНЕ, за да се потвърди, че ПЕСНЕ е изпълнила най-малко 5 стандартни цикъла (както е определено в приложение 8, допълнение 1).
 5.2.2. Разреждане на ПЕСНЕ
 ПЕСНЕ се разрежда при 70 % ± 5 % от номиналната мощност на системата.
 Прекратяването на разреждането се спира при достигане на минималната степен на зареждане, определена от производителя.
 5.2.3. Привеждане към определена температура
 В рамките на 15 минути след края на операцията по разреждане на ПЕСНЕ, посочена в точка 5.2.2 по-горе, и преди началото на изпитването за определяне на водородните емисии, ПЕСНЕ трябва да бъде приведено към температура 293 K ± 2 K в период на най-малко 12 часа и на най-много 36 часа.
 5.2.4. Изпитване за определяне на водородните емисии по време на нормално зареждане
 5.2.4.1. Преди завършване на етапа на привеждане на ПЕСНЕ към определена температура измервателната камера трябва да бъде промита в продължение на няколко минути до получаването на остатъчна концентрация на водород в стабилно състояние. Смесителният вентилатор(и) на заграденото пространство трябва също да е включен в този момент.
 5.2.4.2. Анализаторът на водород се нулира и обхватът му се калибрира непосредствено преди изпитването.
 5.2.4.3. В края на периода на привеждане към определена температура, ПЕСНЕ се вкарва в измервателната камера.
 5.2.4.4. ПЕСНЕ се зарежда в съответствие с процедурата за нормално зареждане, описана в точка 5.2.4.7 по-долу.
 5.2.4.5. Камерата се затваря и херметизира по начин, при който газовете не се пропускат, в рамките на две минути след започването на етапа на нормално зареждане.
 5.2.4.6. Периодът на изпитване за определяне на водородните емисии по време на нормално зареждане започва от момента, в който камерата бъде херметизирана. След това се измерват концентрацията на водорода, температура и барометрично налягане, за да се определят съответните начални стойности на СH2i, Ti и Pi за провеждане на изпитването в режим на нормално зареждане.
 Тези стойности се използват при изчисляване на емисиите на водорода (точка 6 от настоящото приложение). Температурата Т във вътрешността на заграденото пространство не трябва да е по-ниска от 291 K, нито по-висока от 295 K по време периода на нормално зареждане.
 5.2.4.7. Процедура по нормално зареждане
 Нормалното зареждане се извършва с подходящо зарядно устройство и се състои от следните етапи:
 а)
 етап на зареждане с постоянна мощност с времетраене t1;
 б)
 етап на презареждане със стабилен ток с времетраене t2. Токът на презареждането се указва от производителя и съответства на използвания по време на изравнителното зареждане.
 Критерият за края на зареждането на ПЕСНЕ се определя от автоматичното му прекратяване, предизвикано от зарядното устройство, при време на зареждане t1 + t2. Това време на зареждане се ограничава до t1 + 5 h, дори ако подходящите уреди указват ясно, че ПЕСНЕ все още не е напълно заредена.
 5.2.4.8. Анализаторът на водород се нулира и обхватът му се калибрира непосредствено преди края на изпитването.
 5.2.4.9. Краят на интервала на вземане на проби от емисиите настъпва t1 + t2 или t1 + 5


text:
часа след началните измервания, описани в точка 5.2.4.6. Записват се различните изминали интервали от време. Измерва се концентрацията на водород, температурата и барометричното налягане, за да се получат съответните крайни стойности на CH2f, Tf и Pf за изпитването в режим на нормално зареждане, необходими за изчисленията от точка 6 от настоящото приложение.
 5.2.5. Изпитване за определяне на водородните емисии по време на режим на зареждане с неизправно зарядно устройство
 5.2.5.1. Процедурата по изпитването трябва да започне в рамките на максимум седем дни след завършване на изпитването по точка 5.2.4 по-горе; процедурата започва с разреждане на ПЕСНЕ на превозното средство в съответствие с точка 5.2.2 по-горе.
 5.2.5.2. Повтарят се етапите на процедурата от точка 5.2.3 по-горе.
 5.2.5.3. Преди завършване на етапа на привеждане към определена температура измервателната камера трябва да бъде промита в продължение на няколко минути до получаването на остатъчна концентрация на водород в стабилно състояние. Смесителният вентилатор(и) на заграденото пространство трябва също да е включен в този момент.
 5.2.5.4. Анализаторът на водород се нулира и обхватът му се калибрира непосредствено преди изпитването.
 5.2.5.5. В края на привеждането към определена температура ПЕСНЕ се вкарва в измервателната камера.
 5.2.5.6. ПЕСНЕ се зарежда в съответствие с процедурата за зареждане с неизправно зарядно устройство, описана в точка 5.2.5.9 по-долу.
 5.2.5.7. Камерата се затваря и херметизира по начин, при който газовете не се пропускат, в рамките на две минути след електрическата блокировка от етапа на зареждането с неизправно зарядно устройство.
 5.2.5.8. Периодът на изпитване за определяне на водородните емисии по време на зареждане с неизправно зарядно устройство започва от момента, в който камерата бъде херметизирана. След това се измерват концентрацията на водород, температурата и барометричното налягане, за да се определят съответните начални стойности на CH2i, Ti и Pi за провеждане на изпитването в режим на зареждане с неизправно зарядно устройство.
 Тези стойности се използват при изчисляване на емисиите на водород (точка 6 от настоящото приложение). Температурата Т във вътрешността на заграденото пространство не трябва да е по-ниска от 291 K, нито по-висока от 295 K по време периода на зареждане с неизправно зарядно устройство.
 5.2.5.9. Процедура за зареждане с неизправно зарядно устройство
 Зареждането в режим на неизправно зарядно устройство се извършва с подходящо зарядно устройство и се състои от следните етапи:
 а)
 етап на зареждане с постоянна мощност с времетраене t′1,
 б)
 етап на зареждане с максимален ток, според препоръките на производителя, с времетраене 30 минути. През този етап зарядното устройство трябва да осигурява максималния ток, препоръчан от производителя.
 5.2.5.10. Анализаторът на водород се нулира и обхватът му се калибрира непосредствено преди края на изпитването.
 5.2.5.11. Краят на периода на изпитване настъпва t′1 + 30 минути след началните измервания, описани в точка 5.2.5.8 по-горе. Записват се различните изминали периоди от време. Измерват се концентрацията на водород, температурата и барометричното налягане, за да се получат съответните крайни стойности на CH2f, Tf и Pf за изпитването в режим на нормално зареждане, необходими за изчисленията от точка 6 по-долу.
 6. ИЗЧИСЛЯВАНЕ
 Изпитванията за определяне на водородните емисии, описани в точка 5 по-долу, позволяват изчисляването на водородните емисии


text:
по време на етапите на нормално зареждане и на зареждане с неизправно зарядно устройство. За всеки от тези етапи се изчисляват водородните емисии в зависимост от началната и крайната концентрация на водорода, температурата и налягането в заграденото пространство и от нетната стойност на обема на заграденото пространство.
 Използва се формулата, дадена по-долу:
 Където:
 MH2
 =
 маса на водорода (в грамове)
 CH2
 =
 измерената стойност на концентрацията на водорода в заграденото пространство в обемни милионни части (ppm);
 V
 =
 нетен обем на заграденото пространство в кубически метри (m3), коригиран с обема на превозното средство, с отворени прозорци и багажник. Ако обемът на превозното средство не е определен, се приспада обем от 1,42 m3;
 Vout
 =
 компенсаторен обем в m3 при температурата и налягането, прилагани по време на изпитването;
 T
 =
 температура във вътрешността на камерата (K);
 P
 =
 абсолютно налягане в заграденото пространство (kPa);
 k
 =
 2,42
 Където:
 i е индекс, указващ началния отчет
 f е индекс, указващ крайния отчет
 6.1. Резултати от изпитването
 Масата на водородните емисии на ПЕСНЕ е равна на:
 MN = маса на водородни емисии за изпитването при нормално зареждане (грамове);
 MD = маса на водородни емисии за изпитването при зареждане с неизправно зарядно устройство (грамове).
 ДОПЪЛНЕНИЕ 1
 КАЛИБРИРАНЕ НА ОБОРУДВАНЕТО ЗА ИЗПИТВАНИЯТА ЗА ОПРЕДЕЛЯНЕ НА ВОДОРОДНИТЕ ЕМИСИИ
 1. ЧЕСТОТА И МЕТОДИ НА КАЛИБРИРАНЕ
 Цялото оборудване трябва да се калибрира преди първоначалното му използване и след това да се калибрира толкова често, колкото е необходимо, и задължително в месеца преди изпитването за одобрение на типа. Методите за калибриране, които следва да се използват, са описани в настоящото допълнение.
 2. КАЛИБРИРАНЕ НА ЗАГРАДЕНОТО ПРОСТРАНСТВО
 2.1. Първоначално определяне на вътрешния обем на камерата
 2.1.1. Преди първото използване се определя вътрешният обем на камерата, както следва.
 Измерват се грижливо вътрешните размери на камерата, като се взема предвид всяка неравност, като например обтегачи (разпорни щанги).
 От тези измервания се определя вътрешният обем на камерата.
 Заграденото пространство се блокира при определен обем и се поддържа при температура 293 K. Номиналният обем трябва да дава отклонение до ± 0,5 % при повторни измервания.
 2.1.2. Нетният вътрешен обем се определя чрез изваждане на 1,42 m3 от вътрешния обем на камерата. Друго решение е вместо 1,42 m3 да се използва обемът на изпитваното превозно средство с отворени багажно отделение и прозорци или обемът на ПЕСНЕ.
 2.1.3. Камерата трябва да бъде проверена, както е посочено в точка 2.3 от настоящото допълнение. Ако получената стойност за масата на водорода не съответства на вкараната маса в рамките на ± 2 %, е необходимо да се вземат съответни мерки, за да се отстрани този дефект.
 2.2. Определяне на фоновите емисии в камерата
 С тази операция се определя дали камерата не съдържа някакви материали, които отделят значителни количества водород. Проверката трябва да се извършва при въвеждането на заграденото пространство в експлоатация, както и след извършването на дейности в заграденото пространство, които биха могли да повлияят на фоновите емисии, и най-малко веднъж годишно.
 2.2.1. Както е описано в точка 2.1.1 по-горе, заграденото пространство с променлив обем може да бъде използвано в


text:
блокирано или неблокирано положение. Температурата в нея трябва да се поддържа на ниво 293 K ± 2 K в продължение на указания по-долу четиричасов период.
 2.2.2. Заграденото пространство може да бъде затворено, така че да не пропуска газовете, и смесителният вентилатор може да функционира по време на период, достигащ 12 часа преди началото на четиричасовия интервал на вземане на проби от фона.
 2.2.3. Анализаторът (при необходимост) трябва да бъде калибриран, след това нулиран и настроен обхватът му.
 2.2.4. Заграденото пространство се промива до получаване на стабилна стойност за измерването на концентрацията на водород, а смесителният вентилатор се пуска в действие, ако това вече не е направено.
 2.2.5. Камерата се херметизира и се измерват стойностите на остатъчната концентрация на водород, както и температурата и барометричното налягане. Така се получават началните стойности на CH2i, Ti и Pi, които трябва да се използват за изчисляване на фоновата концентрация в заграденото пространство.
 2.2.6. Заграденото пространство се оставя в покой в продължение на четири часа, като смесителният вентилатор е включен.
 2.2.7. В края на този период се използва същият анализатор за измерване на концентрацията на водород в камерата. Измерват се също температурата и барометричното налягане. По този начин се получават крайните стойности за CH2f, Tf и Pf.
 2.2.8. След това трябва да изчисли промяната на масата на водорода в заграденото пространство по време на изпитването, в съответствие с точка 2.4 от настоящото приложение, като тази промяна не трябва да надвишава 0,5 g.
 2.3. Изпитване за калибриране и за задържане на водорода в камерата
 Изпитването за калибриране и за задържане на водорода в камерата позволява да се провери изчислената стойност на обема (точка 2.1 по-горе) и служи също така за измерване на степента на евентуалните пропуски. Степента на пропускане от заграденото пространство трябва да се измерва при въвеждането му в експлоатация, след извършване на дейности в заграденото пространство, които биха повлияли на неговата цялост, а след това най-малко веднъж месечно. Ако са извършени шест последователни месечни проверки за задържане, без да са били необходими коригиращи мерки, след това степента на пропускане от заграденото пространство може да се проверява на тримесечие, при условие че не се налагат коригиращи мерки.
 2.3.1. Заграденото пространство се промива до получаване на стабилна стойност за измерването на концентрацията на водород. Смесителният вентилатор се включва, ако вече не е включен. Анализаторът за водород се нулира, калибрира се, ако се налага, а обхватът му се настройва.
 2.3.2. Заграденото пространство с променлив обем се блокира на номиналната конфигурация на обема.
 2.3.3. Пуска се в действие системата за регулиране на температурата във вътрешността на камерата (ако вече не е направено) и тя се регулира да работи при начална температура от 293 K.
 2.3.4. Когато температурата на заграденото пространство се стабилизира на 293 K ± 2 K, то се херметизира и се измерват стойностите на остатъчната концентрация на водород, както и температурата и барометричното налягане. Така се получават началните стойности на CH2i, Ti и Pi, които трябва да се използват за калибрирането на заграденото пространство.
 2.3.5. Заграденото пространство се разблокира от номиналната конфигурация на обема.
 2.3.6. В


text:
заграденото пространство се вкарват около 100 g водород. Масата на водорода трябва да бъде измерена с точност от ± 2 % от отчетената стойност.
 2.3.7. Атмосферата в камерата трябва да се остави да се размесва в продължение на пет минути и след това се измерва концентрацията на водорода, температурата и барометричното налягане. Така се получават крайните стойности на CH2f, Tf и Pf, които трябва да се използват за калибрирането на заграденото пространство, както и началните стойности на CH2i, Ti и Pi, използвани за изпитването на задържане на водорода.
 2.3.8. Въз основа на стойностите, измерени в точки 2.3.4 и 2.3.7 по-горе, и на формулата в точка 2.4 по-долу, се изчислява масата на водорода в заграденото пространство. Тя трябва да бъде ±2 % от масата на водорода, измерен в точка 2.3.6 по-горе.
 2.3.9. Атмосферата в камерата трябва да се остави да се размесва в продължение на най-малко 10 часа. В края на този период се измерва и записва крайната концентрация на водорода, температурата и барометричното налягане. Така се получават началните стойности на CH2f, Tf и Pf, които трябва да се използват за изпитването на задържане на водорода.
 2.3.10. Масата на водорода се изчислява от измерените в точки 2.3.7 и 2.3.9 по-горе показания с помощта на формулата в точка 2.4 по-долу. Тази маса не трябва да се различава с повече от 5 % от масата на водорода, получена в точка 2.3.8 по-горе.
 2.4. Изчисляване
 Изчисляването на нетната стойност на промяната на масата на съдържащия се в заграденото пространство водород служи за определяне на остатъчното количество водород в камерата и на степента на изтичане. Началните и крайните стойности на концентрацията на водорода, температурата и барометричното налягане се използват в следната формула за изчисляване на промяната на масата.
 Където:
 MH2
 =
 маса на водорода (в грамове)
 CH2
 =
 измерената стойност на концентрацията на водорода в заграденото пространство в обемни милионни части (ppm);
 V
 =
 обем на заграденото пространство в кубически метри (m3), измерен съгласно точка 2.1.1 по-горе;
 Vout
 =
 компенсаторен обем в m3 при температурата и налягането, прилагани по време на изпитването;
 T
 =
 температура във вътрешността на камерата (K);
 P
 =
 абсолютно налягане в заграденото пространство (kPa);
 k
 =
 2,42
 Където:
 i е индекс, указващ началния отчет
 f е индекс, указващ крайния отчет
 3. КАЛИБРИРАНЕ НА АНАЛИЗАТОРА НА ВОДОРОДА
 Анализаторът трябва да бъде калибриран, като се използва водород, разтворен във въздух, и пречистен синтетичен въздух. Вж. точка 4.8.2 от приложение 7.
 Всеки от нормално използваните работни обхвати се калибрира съгласно следната процедура:
 3.1.
 Установява се калибровъчната крива посредством най-малко пет калибровъчни точки, разположени на равни разстояния в работния обхват. Номиналната концентрация на калибриращия газ при най-високите концентрации трябва да бъде най-малко 80 % от максималната стойност на скалата.
 3.2.
 Изчислява се калибровъчната крива по метода на най-малките квадрати. Ако получената степен на полинома е по-голяма от 3, тогава броят на калибровъчните точки трябва да бъде най-малко равен на броя на полиномната степен плюс 2.
 3.3.
 Кривата на калибриране не трябва да се различава с повече от ±2 % от номиналната стойност на всеки калибриращ


text:
газ.
 3.4.
 Като се използват коефициентите на полинома, получени в точка 3.2 по-горе, се съставя таблица с истинските стойности на концентрацията спрямо отчетените от анализатора стойности на концентрацията през интервали, които не надвишават 1 % от обхвата на скалата. Това се повтаря за всеки калибриран обхват на анализатора.
 Таблицата трябва също да съдържа и други данни от значение като:
 а)
 дата на калибриране;
 б)
 отчети при потенциометър в положение нула и в края на обхвата (когато е приложимо),
 в)
 номинална скала,
 г)
 данни за сравнение за всеки използван калибриращ газ,
 д)
 указаната и действителната стойност на всеки използван калибриращ газ, като се посочват разликите в %;
 е)
 налягане при калибриране на анализатора.
 3.5.
 Ако на техническата служба може да се докаже, че други методи (напр. компютър, електронен превключвател на обхвата) могат да постигнат еквивалентна степен на точност, то те също могат да бъдат използвани.
 ДОПЪЛНЕНИЕ 2
 ОСНОВНИ ХАРАКТЕРИСТИКИ НА ФАМИЛИЯТА ПРЕВОЗНИ СРЕДСТВА
 1. Параметри, определящи фамилията по отношение на водородните емисии
 Фамилията може да бъде определена от базовите конструктивни параметри, които трябва да бъдат общи за превозните средства, принадлежащи на тази фамилия. В някои случаи може да съществува взаимодействие на параметрите. Тези обстоятелства също трябва да бъдат взети предвид, за да се гарантира, че единствено превозните средства със сходни характеристики по отношение на водородните емисиите са включени в определена фамилия.
 2. За целта се счита, че типовете превозни средства, чиито описани по-долу параметри са еднакви, принадлежат към една и съща фамилия по отношение на водородните емисии.
 ПЕСНЕ:
 а)
 търговско наименование или марка на ПЕСНЕ;
 б)
 указване на използваните типове електрохимични двойки,
 в)
 брой елементи на ПЕСНЕ
 г)
 брой подсистеми на ПЕСНЕ;
 д)
 номинално напрежение на ПЕСНЕ (V);
 е)
 енергия на ПЕСНЕ (kWh);
 ж)
 степен на рекомбинация на газовете (в %):
 з)
 вид(ове) вентилиране на подсистемата(ите) на ПЕСНЕ;
 и)
 тип система на охлаждане (ако има такава).
 Бордово зарядно устройство:
 а)
 марка и тип на различните части на зарядното устройство;
 б)
 номинална изходна мощност (kW);
 в)
 максимално зарядно напрежение (V);
 г)
 максимална големина на тока при зареждане (А);
 д)
 марка и тип на блока за управление (ако има такъв);
 е)
 схема на работата, органите за управление и защитите;
 ж)
 характеристики на етапите на зареждането(ията).
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8
 ПРОЦЕДУРИ ЗА ИЗПИТВАНЕ НА ПЕСНЕ
 Запазено за в бъдеще
 ДОПЪЛНЕНИЕ
 ПРОЦЕДУРА ЗА ПРОВЕЖДАНЕ НА СТАНДАРТЕН ЦИКЪЛ
 Стандартният цикъл започва със стандартно разреждане, следвано от стандартно зареждане.
 Стандартно разреждане:
 Скорост на разреждане
 :
 Процедурата за разреждане, включително критериите за прекратяване, се определят от производителя. Ако не са определени се прилага разреждане с ток, съответстващ на едночасово пълно разреждане.
 Граница на разреждане (крайно напрежение)
 :
 посочена от производителя
 Период на покой след разреждане
 :
 минимум 30 мин.
 Стандартно зареждане
 :
 Процедурата за зареждане, включително критериите за прекратяване, се определят от производителя. Ако такива не са определени, се прилага зареждане с ток за пълно зареждане за 3 часа.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8A
 ИЗПИТВАНЕ НА ВИБРАЦИИ
 1. ЦЕЛ
 Целта на това изпитване е да се провери нивото на безопасност на ПЕСНЕ в среда с вибрации, на които ПЕСНЕ вероятно ще бъде подложена


text:
при нормалната експлоатация на превозното средство.
 2. ИНСТАЛАЦИИ
 2.1. Това изпитване се провежда или с цялата ПЕСНЕ, или със съответна(и) подсистема(и) на ПЕСНЕ, включително с електрохимичните елементи и техните електрически връзки. Ако производителят избере изпитването със съответна(и) подсистема(и), той трябва да докаже, че резултатът от изпитването може да бъде представителен за работата на цялата ПЕСНЕ по отношение на показателите ѝ за безопасност при същите условия. Ако електронният блок за управление на ПЕСНЕ не е вграден в корпуса, съдържащ електрохимичните елементи, то същият може да не се монтира в изпитваното устройство, ако това бъде поискано от производителя.
 2.2. Изпитваното устройство трябва да бъде здраво закрепено към платформата на вибриращата машина по такъв начин, че да се гарантира, че вибрациите се предават пряко на изпитваното устройство.
 3. ПРОЦЕДУРИ
 3.1. Общи условия на изпитването
 За изпитваното устройство се прилагат следните условия:
 а)
 Изпитването се провежда при температура на околната среда 20 °С ± 10 °C.
 б)
 В началото на изпитването, степента на зареждане се регулира на стойност в горните 50 процента на обхвата за степента на зареждане при нормална експлоатация на изпитваното устройство;
 в)
 В началото на изпитването всички защитни устройства, които влияят на функцията(ите) на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие.
 3.2. Процедури на изпитване
 Изпитваното устройство се подлага на вибрации със синусоидална форма с логаритмично обхождане между 7 Hz и 200 Hz и обратно до 7 Hz, извършвано за 15 минути.
 Този цикъл се повтаря 12 пъти за общо 3 часа във вертикално направление спрямо положението на монтиране на ПЕСНЕ, както е указано от производителя.
 Зависимостта между честотата и ускорението трябва да бъде както е показано в таблица 1 и таблица 2:
 Таблица 1
 Честота и ускорение (брутна маса на изпитваното устройство < 12 kg)
 Честота (Hz)
 Ускорение (m/s2)
 7 — 18
 10
 18 — приблизително 50 (1)
 с постепенно увеличаване от 10 до 80
 50 — 200
 80
 Таблица 2
 Честота и ускорение (брутна маса на изпитваното устройство ≥ 12 kg)
 Честота (Hz)
 Ускорение (m/s2)
 7 — 18
 10
 18 — приблизително 25 (1)
 с постепенно увеличаване от 10 до 20
 25 — 200
 20
 По искане на производителя могат да бъдат използвани по-голямо ускорение както и по-висока максимална честота.
 По искане на производителя, като заместител за зависимостта честота-ускорение от таблица 1 или таблица 2 може да се използва характеристика за вибрациите, определена от производителя на превозното средство, проверена за приложението на превозното средство и съгласувана с техническата служба. Одобряването на ПЕСНЕ, изпивана в съответствие с това условие, се ограничава до конкретен тип превозно средство.
 След вибрациите се извършва стандартен цикъл, както е описано в приложение 8, допълнение 1, ако това не е невъзможно заради изпитваното устройство.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 час при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 (1) Амплитудата след това се поддържа на 0,8 mm (1,6 mm общ размах) и честотата се увеличава до постигане на максималното ускорение, описано в таблица 1 или таблица 2.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8Б
 ИЗПИТВАНЕ НА РЕЗКИ И


text:
ЦИКЛИЧНИ ПРОМЕНИ НА ТЕМПЕРАТУРАТА
 1. ЦЕЛ
 Целта на това изпитване е да се провери устойчивостта на ПЕСНЕ на внезапни промени на температурата. ПЕСНЕ преминава определен брой цикли на температурата, което започва с околната температура и продължава с циклично изменение на високи и ниски температури. Това симулира бързи промени на температурата на околната среда, на които е вероятно ПЕСНЕ да бъде подложена по време на експлоатационния си срок.
 2. ИНСТАЛАЦИИ
 Това изпитване се провежда или с цялата ПЕСНЕ, или със съответна(и) подсистема(и) на ПЕСНЕ, включително с електрохимичните елементи и техните електрически връзки. Ако производителят избере изпитването със съответна(и) подсистема(и), той трябва да докаже, че резултатът от изпитването може да бъде представителен за работата на цялата ПЕСНЕ по отношение на показателите ѝ за безопасност при същите условия. Ако електронният блок за управление на ПЕСНЕ не е вграден в корпуса, съдържащ електрохимичните елементи, то същият може да не се монтира в изпитваното устройство, ако това бъде поискано от производителя.
 3. ПРОЦЕДУРИ
 3.1. Общи условия на изпитването
 При започване на изпитването за изпитваното превозно средство важат следните условия:
 а)
 степента на зареждане се регулира на стойност в горните 50 % на обхвата за степента на зареждане при нормална експлоатация;
 б)
 всички защитни устройства, които биха повлияли работата на изпитваното устройство и които имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие.
 3.2. Процедура на изпитване
 Изпитваното устройство се съхранява поне шест часа при температура равна на 60 °C ± 2 °C или по-висока, ако това бъде поискано от производителя, след което се съхранява в продължение на най-малко шест часа при температура – 40 °C ± 2 °C или по-ниска, ако това бъде поискано от производителя. Максималният интервал от време между крайните температури на изпитване трябва да бъде 30 минути. Тази процедура се повтаря, докато бъдат завършени минимум 5 пълни цикъла, след което изпитваното устройство се съхранява в продължение на 24 часа при околна температура 20 °C ± 10 °C.
 След съхранението в продължение на 24 часа се извършва стандартен цикъл, както е описано в приложение 8, допълнение 1, ако това не е невъзможно заради изпитваното устройство.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 час при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8В
 МЕХАНИЧНО ИЗПИТВАНЕ НА ПАДАНЕ ЗА ДЕМОНТИРУЕМИ ПЕСНЕ
 1. ЦЕЛ
 Симулиране на механичен удар, възможен при непредвидено падане след демонтиране на ПЕСНЕ.
 2. ПРОЦЕДУРИ
 2.1. Общи условия на изпитването
 При започване на изпитването за демонтираната ПЕСНЕ важат следните условия:
 (a)
 Степента на зареждане се регулира на най-малко 90 % от номиналния капацитет, както е посочено в приложение 6, част 1, точка 3.4.3. или приложение 6, част 2, точка 1.4.3., или приложение 6, част 3, параграф 2.3.2.
 б)
 изпитването се извършва при 20 °C ± 10 °C
 2.2. Процедура на изпитване
 Свободно падане на демонтираната ПЕСНЕ от височина 1,0 m (от долната част на ПЕСНЕ) върху гладка, хоризонтална бетонна площадка или друго подово покритие с еквивалентна твърдост.
 Демонтираната ПЕСНЕ се пуска шест пъти от различно положение на ориентация според решението на техническата служба. Производителят може да


text:
реши да използва различна демонтирана ПЕСНЕ за всяко падане.
 След приключването на изпитването на падане се извършва стандартен цикъл, както е описано в приложение 8, допълнение 1, ако това не е невъзможно.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 час при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8Г
 МЕХАНИЧЕН УДАР
 1. ЦЕЛ
 Целта на това изпитване е да се провери нивото на безопасност на ПЕСНЕ при механичен удар, който може да възникне при странично преобръщане от покой или паркирано положение.
 2. ИНСТАЛАЦИИ
 2.1. Това изпитване се провежда или с цялата ПЕСНЕ, или със съответни подсистеми на ПЕСНЕ, включително с електрохимичните елементи и техните електрически връзки.
 Ако производителят избере изпитването със съответна(и) подсистема(и), той трябва да докаже, че резултатът от изпитването може да бъде представителен за работата на цялата ПЕСНЕ по отношение на показателите ѝ за безопасност при същите условия.
 Ако електронният блок за управление на ПЕСНЕ не е вграден, той може да не се монтира в изпитваното устройство по искане на производителя.
 2.2. Изпитваното устройство трябва да бъде свързано към изпитвателната конструкция само с предвидените крепежни елементи, осигурени за целите на закрепването на ПЕСНЕ или подсистемата ПЕСНЕ към превозното средство.
 3. ПРОЦЕДУРИ
 3.1. Общи условия на изпитване и изисквания.
 За изпитването важи следното условие:
 а)
 изпитването се провежда при температура на околната среда 20 °C ± 10 °C;
 б)
 в началото на изпитването, степента на зареждане се регулира на стойност в горните 50 процента на обхвата за степента на зареждане при нормална експлоатация;
 в)
 в началото на изпитването всички защитни устройства, които осъществяват функцията на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие.
 3.2. Процедура на изпитване
 Изпитваното устройство се закрепва към изпитвателната машина с помощта на твърда стойка, която да носи всички повърхнини на монтиране на изпитваното устройство.
 Изпитваното устройство с
 а)
 брутна маса < 12 kg се подлага на полусинусоидален удар с максимално ускорение 1 500 m/s2 и времетраене на импулса 6 милисекунди.
 б)
 брутна маса ≥ 12 kg се подлага на полусинусоидален удар с максимално ускорение 500 m/s2 и времетраене на импулса 11 милисекунди.
 И при двете изпитваното устройство се подлага на три удара в правата посока, последвани от три удара в обратната посока за всяка от трите взаимно перпендикулярни положения на монтиране на изпитваното устройство за общо 18 удара.
 След приключването на изпитването нас механичен удар се извършва стандартен цикъл, както е описано в приложение 8, допълнение 1, ако това не е невъзможно заради изпитваното устройство.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 час при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8Д
 ОГНЕУСТОЙЧИВОСТ
 1. ЦЕЛ
 Целта на това изпитване е да се провери устойчивостта на ПЕСНЕ на излагане на въздействието на огън отвън на превозното средство, напр. поради разливане на гориво от превозно средство (или от самото превозно средство или от превозно средство в близост). В такава ситуация водачът и пътниците трябва да разполагат с достатъчно време да напуснат превозното средство.
 2. ИНСТАЛАЦИИ
 2.1. Това изпитване се провежда


text:
или с цялата ПЕСНЕ, или със съответна(и) подсистема(и) на ПЕСНЕ, включително с електрохимичните елементи и техните електрически връзки. Ако производителят избере изпитването със съответна(и) подсистема(и), той трябва да докаже, че резултатът от изпитването може да бъде представителен за работата на цялата ПЕСНЕ по отношение на показателите ѝ за безопасност при същите условия. Ако електронният блок за управление на ПЕСНЕ не е вграден в корпуса, съдържащ електрохимичните елементи, то същият може да не се монтира в изпитваното устройство, ако това бъде поискано от производителя. Когато съответните подсистеми на ПЕСНЕ са разпределени в цялото превозно средство, изпитването може да се извърши върху всяка съответна подсистема на ПЕСНЕ.
 3. ПРОЦЕДУРИ
 3.1. Общи условия на изпитването
 За изпитването важат следните изисквания и условия:
 а)
 изпитването се провежда при температура от поне 0 °C;
 б)
 В началото на изпитването, степента на зареждане се регулира на стойност в горните 50 % на обхвата за степента на зареждане при нормална експлоатация;
 в)
 в началото на изпитването всички защитни устройства, които осъществяват функцията на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие.
 3.2. Процедура на изпитване
 По преценка на производителя се провежда изпитване върху превозно средство или компонентно изпитване:
 3.2.1. Изпитване върху превозно средство
 Изпитваното устройство се монтира в конструкция за изпитване, която симулира действителните условия на монтиране, доколкото това е възможно; За целта не следва да се използват запалителни материали, с изключение на материал, който е част от ПЕСНЕ. Начинът, по който изпитваното устройство се закрепва в изпитвателната конструкция, трябва да отговаря на съответните спецификации за неговото монтиране в превозно средство. В случай на ПЕСНЕ, проектирана за използване в специфично превозно средство, трябва да се вземат предвид частите на превозното средство, които по някакъв начин влияят на хода на пожара.
 3.2.2. Компонентно изпитване
 Изпитваното устройство се поставя върху решетка, поставена над плосък съд, и се ориентира съгласно проектния замисъл на производителя.
 Решетката трябва да е конструирана от стоманени пръти с диаметър 6-10 mm с разстояние 4-6 cm помежду им. Ако е необходимо стоманените пръти могат да бъдат носени от плоски стоманени части.
 3.3. Пламъкът, на който се излага изпитваното устройство, трябва да се получи от изгарянето в плосък съд на предлагано в търговската мрежа гориво за двигатели с принудително запалване (наричано по-долу „гориво“). Количеството гориво трябва да е достатъчно, за да позволи на пламъка, при условия на свободно горене, да гори по време на цялата процедура на изпитване.
 Огънят трябва да покрива цялата площ на плоския съд по време на цялото излагане на въздействието на пламъка. Размерите на плоския съд се подбират така, че да осигурят излагането на пламъка на страничните стени на изпитваното устройство. Следователно плоският съд трябва да надвишава хоризонталната проекция на изпитваното устройство с най-малко 20 cm, но с не повече от 50 cm. Страничните стени на плоския съд не трябва да се издават с повече от 8 cm над нивото на горивото в началото на изпитването.
 3.4. Напълненият с гориво плосък съд се поставя под изпитваното устройство по такъв начин, че разстоянието между нивото на горивото в


text:
плоския съд и дъното на изпитваното устройство да съответства на проектната височина на изпитваното устройство над пътната повърхност при масата без товар на превозното средство, ако се прилага точка 3.2.1 по-горе, или приблизително 50 cm, ако се прилага точка 3.2.2 по-горе. Трябва да могат да се местят свободно или плоският съд, или конструкцията за изпитване, или и двете.
 3.5. По време на етап В от изпитването плоският съд се покрива с решетка. Решетката се поставя на 3 cm ± 1 cm над нивото на горивото, измерено преди запалване на последното. Решетката трябва да е изработена от огнеупорен материал, съгласно предписанието в приложение 8Д, допълнение 1. Между тухлите не трябва да има хлабина, като те трябва да са закрепени над плоския съд с гориво по такъв начин, че отворите в тухлите да не бъдат запушени. Дължината и ширината на рамката трябва да е с 2 cm до 4 cm по-малка от вътрешните размери на плоския съд, така че да има междина от 1 cm до 2 cm между рамката и стената на плоския съд, която да позволява вентилиране. Преди изпитването решетката трябва да е поне с околната температура. Огнеупорните тухли може да се намокрят, за да се гарантират възпроизводими условия на изпитване.
 3.6. Ако изпитванията се провеждат на открито, трябва да се осигури достатъчна защита от вятър, а скоростта на вятъра на нивото на плоския съд с гориво не трябва да надвишава 2,5 km/h.
 3.7. Изпитването се състои от три етапа Б—Г, ако горивото е с температура поне 20 °C. В противен случай изпитването трябва да включва четири етапа А—Г.
 3.7.1. Етап A: Предварително подгряване (фигура 1)
 Горивото в плоския съд се запалва на разстояние най-малко 3 m от изпитваното устройство. След предварително подгряване в продължение на 60 секунди плоският съд се поставя под изпитваното устройство. Ако размерът на плоския съд е прекалено голям, за да бъде движен без опасност от разливане и т.н., то вместо това изпитваното устройство и изпитвателният стенд може да се движат над плоския съд.
 Фигура 1
 Етап A: Предварително подгряване
 Изпитвано устройство
 Конструкция за изпитване
 3 m
 Решетка
 Плосък съд с горящо гориво
 3.7.2. Етап Б: Пряко излагане на пламък (фигура 2)
 Изпитваното устройство се излага на пламъка от свободно горящото гориво в продължение на 70 секунди.
 Фигура 2
 Етап Б: Пряко излагане на пламък
 Плосък съд от ламарина
 Решетка
 3.7.3. Етап В: Непряко излагане на пламък (фигура 3)
 Веднага след приключване на етап Б решетката се поставя между горящия плосък съд и изпитваното устройство. Изпитваното устройство се излага на така намаления пламък в продължение на още 60 секунди.
 Вместо провеждането на етап В от изпитването, може по преценка на производителя етап Б да се продължи с още 60 секунди.
 Това обаче се позволява само когато може да бъде доказано по удовлетворителен за техническата служба начин, че то няма да доведе до намаляване на тежестта на изпитването.
 Фигура 3
 Етап В: Непряко излагане на пламък
 Плосък съд от ламарина
 Решетка
 3.7.4. Етап Г: Край на изпитването (фигура 4)
 Горящият покрит с решетка плосък съд трябва да


text:
се върне обратно в положението, описано в етап А. Не се извършва гасене на изпитваното устройство. След отстраняване на плоския съд изпитваното устройство се наблюдава, докато температурата на повърхността му намалее до температурата на околната среда или е спадала в продължение на най-малко 3 часа.
 Фигура 4
 Етап Г: Край на изпитването
 Плосък съд от ламарина
 Решетка
 ДОПЪЛНЕНИЕ
 РАЗМЕРИ И ТЕХНИЧЕСКИ ДАННИ НА ОГНЕУПОРНИТЕ ТУХЛИ
 Текст на изображението
 A-A
 R15
 6 ИЗРЕЗА
 Ø30
 15 ОТВОРА
 (Размерите са в mm)
 Огнеустойчивост
 :
 (Конус на Зегер) SK 30
 съдържание на Al2O3
 :
 30—33 %
 Открита порестост (Po)
 :
 20—22 об. %
 Плътност
 :
 1 900— 2 000 kg/m3
 Ефективна площ на отворите
 :
 44,18 %
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8Е
 ЗАЩИТА ОТ ВЪНШНО КЪСО СЪЕДИНЕНИЕ
 1. ЦЕЛ
 Целта на това изпитване е да се проверят показателите на защитата от външно късо съединение. Тази функционална възможност, ако е налице, следва да прекъсне или ограничи тока на късо съединение, за да се предпази ПЕСНЕ от други свързани с това произшествия, предизвикани от тока на късо съединение.
 2. ИНСТАЛАЦИИ
 Това изпитване се провежда или с цялата ПЕСНЕ, или със съответна(и) подсистема(и) на ПЕСНЕ, включително с електрохимичните елементи и техните електрически връзки. Ако производителят избере изпитването със съответна(и) подсистема(и), той трябва да докаже, че резултатът от изпитването може да бъде представителен за работата на цялата ПЕСНЕ по отношение на показателите ѝ за безопасност при същите условия. Ако електронният блок за управление на ПЕСНЕ не е вграден в корпуса, съдържащ електрохимичните елементи, то същият може да не се монтира в изпитваното устройство, ако това бъде поискано от производителя.
 3. ПРОЦЕДУРИ
 3.1. Общи условия на изпитването
 За изпитването важи следното условие:
 а)
 изпитването трябва да се проведе при температура на околната среда 20 °C ± 10 °C или при по-висока температура, ако това бъде поискано от производителя;
 б)
 в началото на изпитването, степента на зареждане се регулира на стойност в горните 50 % на обхвата за степента на зареждане при нормална експлоатация;
 в)
 в началото на изпитването всички защитни устройства, които биха повлияли на функцията на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие.
 3.2. Късо съединение
 При започване на изпитването всички съответни главни контактори за зареждане и разреждане трябва да са затворени, за да се представи режимът на разрешено движение, както и режимът за разрешено външно зареждане. Ако не е възможно това да се извърши с едно-единствено изпитване, се провеждат две или повече изпитвания.
 Положителните и отрицателните клеми на изпитваното устройство се свързват помежду си, за да се получи късо съединение. Връзката, използвана за тази цел, трябва да има съпротивление не по-голямо от 5 mΩ.
 Условието на късо съединение трябва да продължи докато бъде потвърдено действието на функцията за защита на ПЕСНЕ, която прекъсва или ограничава тока на късо съединение, или поне за един час след като температурата, измерена върху обвивката на изпитваното устройство се стабилизира дотолкова, че скоростта на изменение на температурата да се мени с по-малко от 4 °С за 1 час.
 3.3. Стандартен цикъл и период на наблюдение
 След приключването на


text:
късото съединение се извършва стандартен цикъл, както е описано в приложение 8, допълнение 1, ако това не е невъзможно заради изпитваното устройство.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 час при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8Ж
 ЗАЩИТА ОТ ПРЕТОВАРВАНЕ
 1. ЦЕЛ
 Целта на това изпитване е да се проверят показателите на защитата срещу претоварване.
 2. ИНСТАЛАЦИИ
 Това изпитване се провежда при стандартни условия на експлоатация, или с цялата ПЕСНЕ (това може да бъде комплектувано превозно средство), или със съответна(и) подсистема(и) на ПЕСНЕ, включително с електрохимичните елементи и техните електрически връзки. Ако производителят избере изпитването със съответна(и) подсистема(и), той трябва да докаже, че резултатът от изпитването може да бъде представителен за работата на цялата ПЕСНЕ по отношение на показателите ѝ за безопасност при същите условия.
 Изпитването може да се извърши с модифицирано изпитвано устройство при съгласие между производителя и техническата служба. Тези промени не трябва да влияят на резултатите от изпитването.
 3. ПРОЦЕДУРИ
 3.1. Общи условия на изпитването
 За изпитването важат следните изисквания и условия:
 а)
 изпитването трябва да се проведе при температура на околната среда 20 °C ± 10 °C или при по-висока температура, ако това бъде поискано от производителя;
 б)
 в началото на изпитването всички защитни устройства, които биха повлияли на функцията на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие.
 3.2. Зареждане
 При започване всички съответни главни контактори за зареждане трябва да са затворени.
 Изпитвателното оборудване трябва да е с изключени граници на регулиране на зареждането.
 Изпитваното устройство се зарежда със заряден ток, съответстващ на 3-часово пълно зареждане, но не по-голям от максималния ток в рамките на нормалния работен обхват, указан от производителя.
 Зареждането трябва да продължи докато изпитваното устройство прекъсне (автоматично) или ограничи зареждането. Когато функцията за автоматично прекъсване не сработи или ако няма такава функция, зареждането трябва да продължи докато изпитваното устройство се зареди до два пъти номиналния му капацитет.
 3.3. Стандартен цикъл и период на наблюдение
 Непосредствено след приключване на зареждането се извършва стандартен цикъл, както е описано в приложение 8, допълнение 1, ако това не е невъзможно заради изпитваното устройство.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 час при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8З
 ЗАЩИТА СРЕЩУ ПРЕКОМЕРНО РАЗРЕЖДАНЕ
 1. ЦЕЛ
 Целта на това изпитване е да се проверят показателите на защитата срещу прекомерно разреждане. Тази функционална възможност, ако е налице, следва да прекъсне или ограничи разрядния ток, за да се предпази ПЕСНЕ от произшествия, причинени от твърде ниска степен на зареждане, както е определена от производителя.
 2. ИНСТАЛАЦИИ
 Това изпитване се провежда при стандартни условия на експлоатация, или с цялата ПЕСНЕ (това може да бъде комплектувано превозно средство), или със съответна(и) подсистема(и) на ПЕСНЕ, включително с електрохимичните елементи и техните електрически връзки. Ако производителят избере изпитването със съответна(и) подсистема(и), той трябва да докаже, че резултатът от изпитването може да бъде представителен за работата на цялата ПЕСНЕ по отношение на показателите ѝ за безопасност при същите условия.
 Изпитването може да се извърши с


text:
модифицирано изпитвано устройство при съгласие между производителя и техническата служба. Тези промени не трябва да влияят на резултатите от изпитването.
 3. ПРОЦЕДУРИ
 3.1. Общи условия на изпитването
 За изпитването важат следните изисквания и условие:
 а)
 изпитването трябва да се проведе при температура на околната среда 20 °C ± 10 °C или при по-висока температура, ако това бъде поискано от производителя;
 б)
 в началото на изпитването всички защитни устройства, които биха повлияли на функцията на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие.
 3.2. Разреждане
 При започване на изпитването и всички съответни главни контактори трябва да са затворени.
 Разреждането се извършва с ток, съответстващ на поне 3-часово пълно зареждане, но не по-голям от максималния ток в рамките на нормалния работен обхват, указан от производителя.
 Разреждането трябва да продължи докато изпитваното устройство прекъсне (автоматично) или ограничи разреждането. Когато функцията за автоматично прекъсване не сработи или ако няма такава функция, разреждането трябва да продължи докато изпитваното устройство се разреди до 25 процента от номиналното си напрежение.
 3.3. Стандартно зареждане и период на наблюдение
 Непосредствено след прекратяването на разреждането изпитваното устройство се зарежда чрез стандартно зареждане, както е определено в приложение 8, допълнение 1, ако това не е невъзможно заради изпитваното устройство.
 Изпитването завършва с период на наблюдение от 1 час при температурата на околната среда в условията на средата за изпитване.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 8И
 ЗАЩИТА СРЕЩУ ПРЕГРЯВАНЕ
 1. ЦЕЛ
 Целта на това изпитване е да се провери действието на защитните мерки на ПЕСНЕ срещу вътрешно прегряване по време на експлоатация, включително при отказ на функцията за охлаждане, ако има такава. В случай, че не са необходими специфични защитни мерки, за да се предотврати изпадането на ПЕСНЕ в небезопасно състояние поради вътрешно прегряване, безопасната експлоатация трябва да бъде доказана.
 2. ИНСТАЛАЦИИ
 2.1. Следващото изпитване се провежда с цялата ПЕСНЕ (може да бъде комплектувано превозно средство), или със съответна(и) подсистема(и) на ПЕСНЕ, включително с електрохимичните елементи и техните електрически връзки. Ако производителят избере изпитването със съответна(и) подсистема(и), той трябва да докаже, че резултатът от изпитването може да бъде представителен за работата на цялата ПЕСНЕ по отношение на показателите ѝ за безопасност при същите условия. Изпитването може да се извърши с модифицирано изпитвано устройство при съгласие между производителя и техническата служба. Тези промени не трябва да влияят на резултатите от изпитването.
 2.2. Когато ПЕСНЕ е снабдена с функция за охлаждане и когато ПЕСНЕ може да остава работоспособна без да е задействана функцията за охлаждане, за изпитването охлаждащата система трябва да е изключена.
 2.3. По време на изпитването температурата на изпитваното устройство се измерва постоянно вътре в корпуса в близост до електрохимичните елементи, за да се следят промените в температурата. Може да бъде използван бордовият датчик, ако има такъв. Производителят и техническата служба трябва да постигнат съгласие относно местоположението на използвания(ите) температурен(ни) датчик(ици).
 3. ПРОЦЕДУРИ
 3.1. В началото на изпитването всички защитни устройства, които влияят на функцията на изпитваното устройство и имат връзка с резултата от изпитването, трябва да са в действие, с изключение на изключване на система в съответствие с точка


text:
2.2 по-горе.
 3.2. По време на изпитването изпитваното устройство се зарежда и разрежда постоянно със стабилен ток, който увеличава температурата на електрохимичните елементи възможно най-бързо в рамките на нормалния работен обхват, както е определен от производителя.
 3.3. Изпитваното устройство се поставя в конвективна пещ или климатична камера. Температурата на камерата или пещта се повишава постепенно, докато достигне температурата, определена в съответствие с точка 3.3.1 или 3.3.2 по-долу, според случая, и след това до края на изпитването се поддържа температура, равна на или по-висока от тази.
 3.3.1. Когато ПЕСНЕ разполага със защитни мерки срещу вътрешно прегряване, температурата се увеличава до температурата, определена от производителя като праг в температурата на експлоатация за задействане на тези защитни мерки, за да се гарантира, че температурата на изпитваното устройство ще се увеличава, както е указано в точка 3.2 по-горе.
 3.3.2. Когато ПЕСНЕ не разполага с никакви конкретни мерки срещу вътрешно прегряване, температурата трябва да бъде увеличена до максималната температура на експлоатация, указана от производителя.
 3.4. Край на изпитването: Изпитването приключва, когато се наблюдава едно от следните събития:
 а)
 изпитваното устройство блокира и/или ограничава зареждането и/или разреждането, за да предотврати покачването на температурата;
 б)
 температурата на изпитваното устройство се стабилизира, което означава, че температурата се мени с по-малко от 4 °С на 2 часа;
 в)
 всякакво неспазване на критериите за приемливост, предписани в точка 6.9.2.1 от настоящото правило.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9A
 ИЗПИТВАНЕ НА ДИЕЛЕКТРИЧНАТА ЯКОСТ
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 Изолационното съпротивление се измерва след подаването на изпитвателното напрежение към превозното средство с бордовото (вградено) зарядно устройство.
 2. ПРОЦЕДУРА
 За превозни средства с бордови (вградени) зарядни устройства се прилага следната процедура за изпитване:
 Между всички входове на зарядното устройство (щепсел) и откритите тоководещи части на превозното средство, включително електрическото шаси, ако има такова, се прилага променливо изпитвателно напрежение от 2 × (Un + 1 200) V еф.ст-т при честота 50 Hz или 60 Hz в продължение на една минута, където Un е входното променливо напрежение (еф.ст-т);
 Изпитването се провежда върху комплектувано превозно средство;
 Всички електрически устройства трябва да са свързани.
 Вместо посоченото променливо напрежение може да се приложи в продължение на една минута постоянно напрежение със стойност, равна на максималната стойност на посоченото променливо напрежение.
 След изпитването се измерва изолационното съпротивление при прилагане на постоянно напрежение 500 V между всички входове и откритите тоководещи части на превозното средство, включително електрическото шаси, ако има такова.
 ПРИЛОЖЕНИЕ 9Б
 ИЗПИТВАНЕ ЗА ВОДОУСТОЙЧИВОСТ
 1. ОБЩИ ПОЛОЖЕНИЯ
 Изолационното съпротивление се измерва след изпитването за водоустойчивост.
 2. ПРОЦЕДУРА
 Следната процедура на изпитване се прилага за превозни средства с бордово (вградено) зарядно устройство.
 В съответствие с процедурата на изпитване за оценка на степента на защита IPX5 срещу проникване на вода, изпитването за водоустойчивост се извършва чрез:
 а)
 пръскане със струя сладка вода на обвивката от всички възможни посоки със стандартен изпитвателен накрайник, както е показано на фигурата.
 Изпитвано устройство — проверка за защита от водни струи (накрайник на маркуч)
 Текст на изображението
 Дебитомер
 φD′ = 6,3 mm
 мерна единица: mm
 Условията за спазване:
 i)
 вътрешен диаметър на накрайника: 6,3 mm;
 ii)
 дебит: 12,5 l/min ± 5