text:
стенни облицовки под формата на роли и пана (ОВ L 38, 11.2.2010 г., стр. 11).
 86.
 Решение 2010/83/ЕС на Комисията от 9 февруари 2010 г. за създаване на класове на реакция на огън за строителни продукти по отношение на изсъхващи на въздух фугиращи смеси (ОВ L 38, 11.2.2010 г., стр. 13).
 87.
 Решение 2010/85/ЕС на Комисията от 9 февруари 2010 г. за създаване на класове на реакция на огън на някои строителни продукти по отношение на циментови замазки, замазки от калциев сулфат и подови замазки от синтетична смола (ОВ L 38, 11.2.2010 г., стр. 17).
 88.
 Решение 2010/679/ЕС на Комисията от 8 ноември 2010 г. за изменение на Решение 95/467/ЕО относно прилагане на член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета по отношение на строителните продукти (ОВ L 292, 10.11.2010 г., стр. 55).
 89.
 Решение 2010/683/ЕС на Комисията от 9 ноември 2010 г. за изменение на Решение 97/555/ЕО относно процедурата за удостоверяване съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета във връзка с цименти, строителна вар и други хидравлични строителни разтвори (ОВ L 293, 11.11.2010 г., стр. 60).
 90.
 Решение 2010/737/ЕС на Комисията от 2 декември 2010 г. за определяне на класове на реакция на огън за строителния продукт „стоманени плоскости с покритие от полиестер и с покритие от пластизол“ (ОВ L 317, 3.12.2010 г., стр. 39).
 91.
 Решение 2010/738/ЕС на Комисията от 2 декември 2010 г. за установяване на класове по отношение на реакцията на огън на строителния продукт „влакнести гипсови отливки“ (ОВ L 317, 3.12.2010 г., стр. 42).
 92.
 Решение 2011/14/ЕС на Комисията от 13 януари 2011 г. за изменение на Решение 97/556/ЕО относно процедурата за удостоверяване съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета във връзка със смесени системи за външна топлоизолация/комплекти с първа мазилка (ОВ L 10, 14.1.2011 г., стр. 5).
 93.
 Решение 2011/19/ЕС на Комисията от 14 януари 2011 г. относно процедурата за удостоверяване на съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета във връзка с уплътняващи материали за използване при неносещи елементи във фуги в сгради и пътеки за преминаване на хора (ОВ L 11, 15.1.2011 г., стр. 49).
 94.
 Решение 2011/232/ЕС на Комисията от 11 април 2011 г. за изменение на Решение 2000/367/ЕО за създаване на система за класификация за огнеустойчивост на строителни продукти, строителни конструкции и части от тях (ОВ L 97, 12.4.2011 г., стр. 49).
 95.
 Решение 2011/246/ЕС на Комисията от 18 април 2011 г. за изменение на Решение 1999/93/ЕО относно процедурата за удостоверяване съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета относно врати, прозорци, капаци, прегради, порти и свързаната с тях железария (ОВ L 103, 19.4.2011 г., стр. 114).
 96.
 Решение 2011/284/ЕС на Комисията от 12 май 2011 г. относно процедурите за установяване на съответствието на строителните продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета по отношение на силовите кабели, кабелите за управление и комуникационните кабели (ОВ L 131, 18.5.2011 г., стр.


text:
22).
 97.
 Решение за изпълнение 2012/201/ЕС на Комисията от 26 март 2012 г. за изменение на Решение 98/213/ЕО относно процедурата за удостоверяване съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета във връзка с комплекти за вътрешни прегради (ОВ L 109, 21.4.2012 г., стр. 20).
 98.
 Решение за изпълнение 2012/202/ЕС на Комисията от 29 март 2012 г. за изменение на Решение 1999/94/ЕО относно процедурата за удостоверяване на съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета във връзка с предварително изготвени продукти от обикновен бетон/лек бетон/газобетон (ОВ L 109, 21.4.2012 г., стр. 22).
 Швейцария
 100.
 Федерален закон от 21 март 2014 г. относно строителните продукти (RO 2014 2867)
 101.
 Наредба от 27 август 2014 г. относно строителните продукти (RO 2014 2887)
 102.
 Наредба на федералната служба за сградостроене и логистика за определяне на европейски актове за изпълнение и делегирани актове относно строителните продукти от 10 септември 2014 г., последно изменена на 2 февруари 2015 г. (RO 2015 515)
 103.
 Наредба от 17 юни 1996 г. относно швейцарската система за акредитация и за определянето на изпитвателни лаборатории и органи за оценка на съответствието (RO 1996 1904), последно изменена на 01 юли 2014 г. (RO 2014 1411)
 104.
 Accord intercantonal sur l'élimination des entraves techniques au commerce du 23 octobre 1998 (Междукантонално споразумение от 23 октомври 1998 г. за премахване на техническите пречки пред търговията) (RO 2003 270)
 РАЗДЕЛ II
 Органи за оценка на съответствието
 1.
 За целите на настоящата глава и съгласно законодателството на страните, посочено в раздел I от настоящата глава, „органи за оценка на съответствието“ означава органите, определени да изпълняват задачи в процеса на оценка и проверка на постоянството на експлоатационните показатели (ОППЕП), както и органите за техническо оценяване (ОТО), които са членове на Европейската организация за техническо оценяване (ЕОТО).
 2.
 Комитетът, създаден съгласно член 10 от настоящото споразумение, съставя и поддържа актуален списък на органите за оценка на съответствието съгласно процедурата, описана в член 11 от настоящото споразумение.
 РАЗДЕЛ III
 Определящи органи
 Комитетът, създаден съгласно член 10 от настоящото споразумение, съставя и поддържа актуален списък на определящите органи и на компетентните органи, нотифицирани от страните.
 РАЗДЕЛ IV
 Специални правила във връзка с определянето на органи за оценка на съответствието
 При определянето на органи за оценка на съответствието определящите органи спазват общите принципи, изложени в настоящото споразумение.
 РАЗДЕЛ V
 Допълнителни разпоредби
 1. Изменение на законовите, подзаконовите и административните разпоредби от раздел I
 Без да се засягат разпоредбите на член 12, параграф 2 от настоящото споразумение, Европейският съюз нотифицира Швейцария за приетите след 15.12.2014 г. актове за изпълнение и делегирани актове на Комисията съгласно Регламент (ЕС) No 305/2011 незабавно след тяхното публикуване в Официален вестник на Европейския съюз.
 Швейцария незабавно нотифицира Европейския съюз за съответните изменения на швейцарското законодателство.
 2. Прилагане
 Компетентните органи на страните и организациите, отговарящи за определянето в съответствие с Регламент (ЕС) No 305/2011 на:
 —
 съществените характеристики, по отношение на които производителят декларира експлоатационните показатели на продуктите,
 —
 класовете на експлоатационни показатели и граничните нива по

type: contracts

jurisdiction: EU


text:
отношение на съществените характеристики на строителните продукти,
 —
 условията, при които за строителните продукти се приема, че отговарят на определено ниво или клас на експлоатационни показатели, или
 —
 системите за ОППЕП, приложими за даден строителен продукт,
 взаимно зачитат нуждите от регулиране на държавите членки и Швейцария.
 3. Европейски хармонизирани стандарти за строителни продукти
 а)
 За целите на настоящото споразумение Швейцария ще публикува препратката към европейските хармонизирани стандарти за строителни продукти след публикуването им в Официален вестник на Европейския съюз в съответствие с член 17, параграф 5 от Регламент (ЕС) No 305/2011, като предвиди хармонизирани методи и критерии за оценяването на експлоатационните показатели на строителните продукти, включително:
 —
 класовете на експлоатационни показатели и граничните нива по отношение на съществените характеристики на строителните продукти,
 —
 условията, при които за строителните продукти се приема, че отговарят на определено ниво или клас на експлоатационни показатели без изпитване.
 б)
 Когато Швейцария смята, че даден хармонизиран стандарт не отговаря напълно на изискванията, установени в посочените в раздел I законодателни актове, швейцарският компетентен орган може да поиска от Европейската комисия да разгледа случая в съответствие с процедурата, предвидена в член 18 от Регламент (ЕС) No 305/2011.
 Швейцария може да отнесе въпроса до комитета, като представи своите аргументи. Комитетът разглежда случая и може да поиска от Европейския съюз да предприеме действия в съответствие с процедурата, предвидена в член 18 от Регламент (ЕС) No 305/2011.
 4. Европейски технически оценки (ЕТО)
 а)
 Швейцария има право да определи ОТО, които ще бъдат отговорни за издаването на ЕТО. Тя гарантира, че така определените ОТО стават членове на ЕОТО и вземат участие в нейната работа, по-специално с оглед на изготвянето и приемането на европейските документи за оценяване, в съответствие с член 19 от Регламент (ЕС) No 305/2011.
 Процедурите и решенията на ЕОТО се прилагат и за целите на настоящото споразумение.
 б)
 Европейските документи за оценяване, изготвяни от ЕОТО, и европейските технически оценки, изготвяни от ОТО, се признават от двете страни за целите на настоящото споразумение.
 в)
 Когато даден ОТО получи искане за европейска техническа оценка за продукт, който не е обхванат напълно от хармонизиран стандарт, както е посочено в член 21, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 305/2011, той информира ЕОТО и Комисията за съдържанието на искането и за позоваването на съответния правен акт на Комисията за оценка и проверка на постоянството на експлоатационните показатели, който ОТО възнамерява да приложи към посочения продукт, или за липсата на такъв правен акт.
 г)
 Ако в рамките на предвидените крайни срокове органите за техническо оценяване не постигнат съгласие относно европейския документ за оценяване, ЕОТО отнася въпроса до Комисията. В случай на несъгласия, свързани с швейцарски ОТО, Комисията може да проведе консултации с швейцарския определящ орган, когато тя разглежда въпроса с цел намиране на решение в съответствие с член 23 от Регламент (ЕС) No 305/2011.
 д)
 Когато Швейцария смята, че даден европейски документ за оценяване не отговаря напълно на изискванията във връзка с основните изисквания към строежите, установени в посоченото в раздел I от настоящата глава законодателство, швейцарският компетентен орган може да поиска от Европейската комисия да


text:
предприеме действия в съответствие с процедурата, предвидена в член 25 от Регламент (ЕС) No 305/2011.
 Швейцария може да отнесе въпроса до комитета, като представи своите аргументи. Комитетът разглежда случая и може да поиска от Европейския съюз да предприеме действия в съответствие с процедурата, предвидена в член 25 от Регламент (ЕС) No 305/2011.
 5. Обмен на информация
 а)
 В съответствие с член 9 от настоящото споразумение страните обменят помежду си информацията, необходима за правилното прилагане на настоящата глава.
 б)
 В съответствие с член 12, параграф 3 от настоящото споразумение държавите членки и Швейцария определят звена за контакт относно строителни продукти, които обменят съответна информация при поискване.
 в)
 Ако Швейцария има нужда от регулиране, тя може да предложи приемането на разпоредби, по-специално за определяне на съществени характеристики, за които се декларират експлоатационни показатели, или за определяне на класове на експлоатационни показатели и гранични нива по отношение на съществените характеристики на строителните продукти, или на условията, при които се приема, че строителните продукти отговарят на определено ниво или клас на експлоатационни показатели без изпитване, както е посочено в член 3 и в член 27 от Регламент (ЕС) No 305/2011.
 6. Достъп до пазара и техническа документация
 а)
 За целите на настоящата глава се прилагат следните определения:
 — вносител: всяко физическо или юридическо лице, установено в Европейския съюз или в Швейцария, което пуска на пазара на Европейския съюз или на Швейцария строителен продукт от трета държава,
 — упълномощен представител: всяко физическо или юридическо лице, установено в Европейския съюз или в Швейцария, което е упълномощено писмено от производителя да действа от негово име във връзка с определени задачи,
 — дистрибутор: всяко физическо или юридическо лице във веригата на доставка, различно от производителя или вносителя, което предоставя строителен продукт на пазара на Европейския съюз или на Швейцария.
 б)
 В съответствие със законодателството, посочено в раздел I от настоящата глава, производителите и вносителите посочват върху строителния продукт или, когато това не е възможно, върху опаковката на продукта, или в придружаващ го документ своето име, регистрирано търговско наименование или търговска марка и адреса, на който може да се осъществи връзка с тях.
 в)
 За производителите, техните упълномощени представители или вносителите е достатъчно да съхраняват декларацията за експлоатационните показатели и техническата документация на разположение на националните органи за периода, изискван от посоченото в раздел I от настоящата глава законодателство, след датата на пускане на продукта на пазара на която и да е от страните.
 г)
 При обосновано искане от компетентен национален орган производителите, техните упълномощени представители или вносителите му предоставят цялата информация и документация, необходима за доказване на съответствието на строителния продукт с декларацията за експлоатационните показатели и спазването на други приложими изисквания от настоящата глава, на лесноразбираем за посочения орган език. Те си сътрудничат с този орган, по негово искане, при всяко действие, предприето за отстраняване на рисковете, свързани със строителните продукти, които са пуснали на пазара.
 7. Обмяна на опит
 Националните органи на Швейцария могат да вземат участие в посочената в член 54 от Регламент (ЕС) No 305/2011 обмяна на опит между националните органи на държавите членки.


text:
8. Координация на нотифицираните органи
 Националните органи на Швейцария могат да вземат участие в предвидените в член 55 от Регламент (ЕС) No 305/2011 механизми за координация и сътрудничество пряко или чрез определени представители.
 9. Процедура при строителни продукти, представляващи риск, предизвикан от несъответствие, което не се ограничава до тяхната национална територия
 В съответствие с член 12, параграф 4 от настоящото споразумение, в случай че органите за надзор на пазара на дадена държава членка или на Швейцария са предприели действия или имат достатъчно основания да смятат, че поради несъответствие с разпоредбите на законодателството, посочено в раздел I от настоящата глава, даден строителен продукт представлява риск, предизвикан от несъответствие, за което те считат, че не се ограничава до тяхната национална територия, те незабавно се уведомяват взаимно, като уведомяват и Европейската комисия:
 —
 за резултатите от оценката, която са извършили, и действията, които са изискали да бъдат предприети от съответния икономически оператор;
 —
 когато съответният икономически оператор не предприеме подходящи коригиращи действия — за предприетите подходящи временни мерки с цел забрана или ограничаване на предоставянето на строителния продукт на националния им пазар, за изтегляне на строителния продукт от този пазар или за неговото изземване. Тази информация включва подробните данни, посочени в член 56, параграф 5 от Регламент (ЕС) No 305/2011.
 Държавите членки или Швейцария уведомяват незабавно Европейската комисия и останалите национални органи за всички приети мерки и за всякаква допълнителна информация на тяхно разположение, свързана с несъответствието на съответния строителен продукт.
 Държавите членки и Швейцария гарантират, че по отношение на съответния строителен продукт незабавно се предприемат подходящи ограничителни мерки, като изтегляне на строителния продукт от техния пазар.
 10. Предпазна процедура в случай на възражения срещу национални мерки
 Ако Швейцария или дадена държава членка не е съгласна с националната мярка, посочена в точка 9 по-горе, тя уведомява Европейската комисия за своите възражения в рамките на 15 работни дни от получаването на информацията.
 Когато при приключване на процедурата, установена в точка 9 по-горе, дадена държава членка или Швейцария повдигне възражения срещу мярка, предприета от Швейцария или от дадена държава членка, или когато Комисията смята, че дадена национална мярка не отговаря на съответното законодателство, посочено в раздел I, Европейската комисия незабавно започва консултации с държавите членки, Швейцария и съответния икономически оператор или оператори. Тя извършва оценка на националната мярка с цел да определи дали налагането на националната мярка е обосновано или не. Ако се прецени, че националната мярка е:
 —
 обоснована, всички държави членки и Швейцария предприемат необходимите мерки, за да осигурят изтеглянето на несъответстващия на изискванията строителен продукт от пазарите си, и съответно информират Комисията за това,
 —
 необоснована, държавата членка или Швейцария я отменят.
 И в двата случая в съответствие с точка 12 която и да било от страните може да отнесе въпроса до комитета.
 11. Отговарящи на изискванията строителни продукти, които независимо от това представляват риск за здравето и безопасността
 Когато дадена държава членка или Швейцария установи, че въпреки че даден строителен продукт е предоставен на разположение на пазара на ЕС и на швейцарския пазар в съответствие със законодателството, посочено в раздел I


text:
от настоящата глава, той представлява риск за изпълнението на основните изисквания към строежите, за здравето или безопасността на хората или за други аспекти на защитата на обществения интерес, тя предприема всички необходими мерки и информира незабавно Комисията, другите държави членки и Швейцария. Тази информация включва всички налични подробни данни, по-специално данните, необходими за идентификацията на съответния строителен продукт, произхода и веригата на доставка на продукта, естеството на съществуващия риск и естеството и продължителността на предприетите национални мерки.
 Комисията незабавно започва консултации с държавите членки, Швейцария и съответния(те) икономически оператор(и) и оценява предприетата на национално равнище мярка, с цел да се определи дали националната мярка е обоснована или не.
 В съответствие с точка 12 която и да било от страните може да отнесе въпроса до комитета.
 12. Предпазна процедура в случай на продължаващо несъгласие между страните
 В случай на несъгласие между страните по мерките, разглеждани в точки 10 и 11 по-горе, въпросът се отнася до комитета, който взема решение относно подходящите действия, в това число относно възможността за провеждане на експертно изследване.
 Ако комитетът реши, че мярката е:
 а)
 обоснована, страните предприемат необходимите мерки, за да осигурят изтеглянето на продукта от техния пазар;
 б)
 необоснована, националният орган на държавата членка или на Швейцария я отменя.
 ДЕКЛАРАЦИЯ ОТ ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ
 За да се гарантира ефективното прилагане и изпълнение на главата относно строителните продукти в приложение 1 към споразумението, и доколкото Швейцария е приела съответните достижения на правото на ЕС или еквивалентни мерки съгласно главата относно строителните продукти, Комисията, в съответствие с декларацията на Съвета относно участието на Швейцария в комитети (1) и член 100 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, ще провежда консултации с швейцарски експерти по време на подготвителните етапи на изготвянето на проектите за мерки, които впоследствие се представят на комитета, създаден съгласно член 64 от Регламент (ЕС) No 305/2011 за подпомагане на Комисията при упражняването на нейните изпълнителни правомощия.
 Комисията също така отбелязва, че председателят на комитета, създаден в съответствие с член 64 от Регламент (ЕС) No 305/2011, може да реши да покани швейцарски експерти за обсъждане на конкретни въпроси, по искане на член на комитета или по своя собствена инициатива, по-специално по въпросите, които засягат пряко Швейцария.“
 (1) Декларация относно участието на Швейцария в комитети (ОВ L 114, 30.4.2002 г., стр. 429).
 ПРИТУРКА Б
 В приложение 1 „Продуктови сектори“ глава 18 „Биоциди“ следва да се заличи и да се замени със следното:
 „ГЛАВА 18
 БИОЦИДИ
 ОБХВАТ И ПРИЛОЖНО ПОЛЕ
 1.
 Разпоредбите на настоящата секторна глава се прилагат за активните вещества, биоцидите, групите биоциди и третираните изделия, както са определени в член 3 от Регламент (ЕС) No 528/2012 относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (Регламента за биоцидите, наричан по-долу „РБ“), в съответствие с процедурите на РБ и еквивалентните швейцарски разпоредби, с изключение на:
 —
 биоцидите, които са или съдържат генетично модифицирани или патогенни микроорганизми, и
 —
 авицидите, писцицидите и биоцидите за контрол на други гръбначни.
 2.
 Актовете за изпълнение на Комисията, приети в съответствие с член 9, член 14, параграф 4 и член 15, параграф 1 от


text:
РБ по отношение на одобрението на активни вещества, и делегираните актове на Комисията, приети в съответствие с член 28, параграфи 1 и 3 от РБ по отношение на включването на активни вещества в приложение I от РБ, са част от настоящата глава.
 3.
 Швейцария има право да ограничи достъпа до своя пазар в съответствие с изискванията на своето действащо законодателство към датата на влизане в сила на настоящата глава по отношение на:
 —
 биоцидите, съдържащи октилфенол или негови етоксилати, и
 —
 аерозолните опаковки, съдържащи вещества, които са устойчиви във въздушна среда.
 РАЗДЕЛ I
 Законови, подзаконови и административни разпоредби
 Разпоредби, попадащи в обхвата на член 1, параграф 2
 Европейски съюз
 1.
 Регламент (ЕС) No 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г. относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (РБ) (ОВ L 167, 27.6.2012 г., стр. 1), последно изменен с Регламент (ЕС) No 334/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2014 г. (ОВ L 103, 5.4.2014 г., стр. 22), и като се вземат предвид актовете за изпълнение и делегираните актове на Комисията, приети съгласно посочения регламент до 10.10.2014 г.
 Швейцария
 100.
 Федерален закон от 15 декември 2000 г. относно защитата срещу опасни вещества и препарати (RO 2004 4763), последно изменен на 13 юни 2006 г. (RO 2006 2197)
 101.
 Федерален закон от 7 октомври 1983 г. относно защитата на околната среда (RO 1984 1122), последно изменен на 1 август 2010 г. (RO 2010 3233)
 102.
 Наредба от 18 май 2005 г. относно пускането на пазара и използването на биоциди (Наредба за биоцидите, RO 2005 2821), последно изменена на 15.7.2014 г. (RO 2014 2073) (наричана по-долу „НБ“)
 103.
 Наредба от 15 август 2014 г. на Департамента по вътрешни работи относно правилата за прилагане, свързани с Наредбата за биоцидите (RO 2014 2755).
 РАЗДЕЛ II
 Органи за оценка на съответствието
 За целите на настоящата глава „органи за оценка на съответствието“ означава органите на Европейския съюз и компетентните органи на държавите — членки на ЕС, и на Швейцария, които отговарят за прилагането на законодателството, посочено в раздел I.
 Данните за връзка с компетентните органи на страните могат да бъдат намерени на посочените по-долу уебсайтове.
 Европейски съюз
 Биоциди:
 —
 „Компетентни органи и други звена за контакт“
 http://ec.europa.eu/environment/chemicals/biocides/regulation/comp_authorities_en.htm
 —
 http://www.echa.europa.eu/regulations/biocidal-products-regulation
 Швейцария
 Федерална служба за обществено здраве, нотифициращ орган за химическите вещества: www.bag.admin.ch/biocide.
 РАЗДЕЛ III
 Допълнителни разпоредби
 1. Изменение на законовите, подзаконовите и административните разпоредби от раздел I
 Без да се засягат разпоредбите на член 12, параграф 2 от настоящото споразумение, Европейският съюз нотифицира Швейцария за приетите след 10 октомври 2014 г. актове за изпълнение и делегирани актове на Комисията съгласно Регламент (ЕС) No 528/2012 незабавно след тяхното публикуване в Официален вестник на Европейския съюз.
 Швейцария незабавно нотифицира Европейския съюз за съответните изменения на швейцарското законодателство.
 2. Процедури във връзка с регламента за биоцидите и свързани с него актове за изпълнение, които се прилагат между страните
 а)
 За целите на настоящата глава установените впоследствие процедури във връзка с РБ и свързаните с него делегирани актове и актове за изпълнение, посочени


text:
в раздел I, се прилагат като общи процедури за допълване на разпоредбите, които се приемат за еквивалентни.
 В настоящата точка позоваването на „държавата(ите) членка(и)“ или на нейните(техните) компетентни органи в членовете на РБ, които „се прилагат между страните“, освен значението си в регламента се разбира като включващо и Швейцария. За целите на настоящата глава:
 —
 „притежателите на разрешение“ и лицата, посочени в член 95 от РБ, могат да бъдат установени на територията на Европейския съюз или на Швейцария;
 —
 заявителите използват Регистъра за биоциди (наричан по-долу „регистърът“) за подаване на заявления и данни за всички процедури, предвидени в член 71, параграф 3 от РБ. Не е необходимо заявителите да бъдат установени на територията на Европейския съюз или на Швейцария.
 Между страните се прилагат процедурите във връзка с РБ и свързаните с него актове за изпълнение и делегирани актове, посочени по-долу:
 —
 глави II и III и Делегиран регламент (ЕС) No 1062/2014 на Комисията по отношение на одобряването на активни вещества. Заявителите могат да предложат швейцарския компетентен орган за оценяващ компетентен орган;
 —
 член 27 по отношение на биоцидите, разрешени в съответствие с опростената процедура;
 —
 членове 32 — 34 и Делегиран регламент (ЕС) No 492/2014 на Комисията по отношение на взаимното признаване на разрешения и тяхното подновяване;
 —
 членове 35 — 37 относно възраженията и дерогациите;
 —
 членове 43 — 46 относно разрешенията на Съюза със следните адаптирания: когато Комисията предоставя разрешение на Съюза за даден биоцид или подновява, изменя, взема решение, че не се предоставя разрешение на Съюза, отменя или отказва да поднови разрешение на Съюза, Швейцария, без да се нарушават възможностите за предприемане на правни действия, взема решение в 30-дневен срок в съответствие с член 14а от Наредбата за биоцидите за предоставяне, подновяване, отменяне или изменение на разрешение за посочения продукт;
 —
 членове 47 — 50 и Регламент за изпълнение (ЕС) No 354/2013 на Комисията по отношение на уведомяването за вредни въздействия и правилата за отмяна или извършване на изменения;
 —
 член 53 относно паралелната търговия;
 —
 член 54 относно установяването на техническата равностойност на активните вещества;
 —
 членове 62 — 63 относно обмена на данни. В случай че бъде подадено искане до швейцарския компетентен орган, заявителят бива пренасочен към Агенцията и вписва искането си в регистъра;
 —
 член 69, параграф 2 относно името и адреса на притежателя на разрешението и номера на разрешението, които се посочват на етикетите;
 —
 член 88 относно мерките, вземани въз основа на нови доказателства;
 —
 член 95 (както в Регламент (ЕС) No 334/2014) с преходния период по член 95, параграф 2 до 1 септември 2016 г. за предоставянето на продукта на пазара на Швейцария.
 б)
 Ако Швейцария възнамерява да се разграничи от решение, взето в съответствие с член 36, параграф 3 и член 37, параграф 2, в случай на разрешения на Съюза в съответствие с член 44, параграф 5, член 46, параграфи 4 и 5 и членове 47 — 50, или от решения, взети в съответствие с член 88 от РБ, или да адаптира определени условия конкретно за своята територия в съответствие


text:
с член 12, параграф 2 от Наредбата за биоцидите, тя може да предприеме необходимите мерки и информира незабавно Комисията, като представя основанията си. Ако е целесъобразно, случаят се отнася до Съвместния комитет, който ще вземе решение относно подходящите действия.
 3. Обмен на информация
 В съответствие с член 9 от настоящото споразумение страните обменят по-специално информацията, необходима за координиране на процедурите съгласно настоящата глава, както е предвидено в член 71 от РБ.
 В съответствие с член 29, параграф 4 от РБ, освен в случаите когато се прилага Регламент за изпълнение (ЕС) No 414/2013 на Комисията, Швейцария се отказва да извършва оценка на заявлението, ако друг компетентен орган разглежда заявление, свързано със същия биоцид, или ако той вече е издал разрешение за него.
 Страните се договарят, че компетентните органи могат да уведомяват пряко заявителя на територията на другата страна относно разрешенията и другите решения, свързани с прилагането на настоящата глава.
 Информацията се защитава и обработва от компетентните органи на страните в съответствие с членове 59, 64, 66 и 67 от РБ.
 4. Финансова вноска за услугите, предоставяни от Европейската агенция по химикалите (ECHA)
 а)
 Швейцария участва във финансирането на разходите на Агенцията, свързани с посочените в настоящата глава дейности, посредством годишна финансова вноска, която се добавя към субсидията от ЕС, посочена в член 78, параграф 1 от РБ. Тази годишна финансова вноска ще се изчислява в съответствие с нейния брутен вътрешен продукт (БВП) като процент от БВП на всички участващи държави по формулата, посочена в допълнение 1. Годишната вноска се изплаща на Агенцията въз основа на дебитно известие, издадено от Европейската агенция по химикалите.
 б)
 Посочената в буква а) финансова вноска възниква като задължение от деня след влизането в сила на настоящото решение. Първата финансова вноска се намалява пропорционално в зависимост от частта от годината, оставаща след влизането му в сила.
 Допълнение 1
 Финансова вноска на Швейцария за услугите, предоставяни от Европейската агенция по химикалите (ECHA)
 1.
 Годишната финансова вноска на Швейцария за субсидията, посочена в член 78 от РБ, се изчислява по следния начин: най-актуалните окончателни данни за брутния вътрешен продукт (БВП) на Швейцария, налични към 31 март всяка година, се делят на сбора на наличните за същата година данни за БВП на всички държави, участващи в тези дейности. Полученият процент ще се прилага към субсидията от Съюза, посочена в член 78, параграф 1, буква а) от РБ, за да се получи размерът на финансовата вноска на Швейцария.
 2.
 Финансовата вноска се плаща в евро.
 3.
 Швейцария плаща финансовата си вноска не по-късно от 45 дни след получаване на дебитното известие. Всяко забавяне в плащането води до плащане от Швейцария на лихва за забава върху неизплатената сума, считано от датата на падежа. Лихвеният процент е процентът, прилаган от Европейската централна банка по отношение на нейните основни операции по рефинансиране, който се публикува в серия С на Официален вестник на Европейския съюз и е в сила на първия календарен ден от месеца, през който се пада крайният срок, увеличен с 1,5 процентни пункта.
 4.
 Финансовата вноска на Швейцария се адаптира, в случай


text:
че субсидията от Европейския съюз, вписана в общия бюджет на Европейския съюз, която е определена в член 78, параграф 1, буква а) от РБ, бъде увеличена в съответствие с член 26, 27 или 41 от Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета. В този случай разликата ще бъде дължима 45 дни след получаване на дебитното известие.
 5.
 В случай че субсидията, получена от ECHA в съответствие с член 78, параграф 1, буква а) от РБ за година N, не е изразходвана до 31 декември през годината N или бюджетът на ECHA за година N е бил намален в съответствие с членове 26, 27 или 41 от Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012, частта от тези неизразходвани или намалени бюджетни кредити за плащания, съответстваща на процентния дял от вноската на Швейцария, се прехвърля към бюджета на Агенцията за годината N+1. Вноската на Швейцария за субсидията на Агенцията за годината N+1 ще бъде съответно намалена.
 ДЕКЛАРАЦИЯ ОТ ЕВРОПЕЙСКАТА КОМИСИЯ
 За да се гарантира ефективното прилагане и изпълнение на главата относно биоцидите в приложение 1 към споразумението, и доколкото Швейцария е приела съответните достижения на правото на ЕС или еквивалентни мерки съгласно главата относно биоцидите, Комисията, в съответствие с декларацията на Съвета относно участието на Швейцария в комитети (1) и член 100 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, ще провежда консултации с швейцарски експерти по време на подготвителните етапи на изготвянето на проектите за мерки, които впоследствие се представят на комитета, създаден съгласно член 82 от Регламент (ЕС) No 528/2012 за подпомагане на Комисията при упражняването на нейните изпълнителни правомощия.
 Комисията също така отбелязва, че председателят на комитета, създаден в съответствие с член 82 от Регламент (ЕС) No 528/2012, може да реши да покани швейцарски експерти за обсъждане на конкретни въпроси, по искане на член на комитета или по своя собствена инициатива, по-специално по въпросите, които засягат пряко Швейцария.
 Освен това Комисията отбелязва, че швейцарски експерти се приканват да участват в групата на компетентните органи по прилагането на регламента за биоцидите, която подпомага Комисията при хармонизираното прилагане на Регламент (ЕС) No 528/2012 и, когато е целесъобразно, в комитета, посочен в член 75 от Регламент (ЕС) No 528/2012, и в координационната група, посочена в член 35 от Регламент (ЕС) No 528/2012, по въпросите, свързани с главата относно биоцидите.
 “
 (1) Декларация относно участието на Швейцария в комитети (ОВ L 114, 30.4.2002 г., стр. 429).
 ПРИТУРКА В
 Изменения на приложение 1
 Глава 14 (Добра лабораторна практика (ДЛП)
 В раздел I частта „Законови, подзаконови и административни разпоредби“ следва да се заличи и да се замени със следното:
 „РАЗДЕЛ I
 Законови, подзаконови и административни разпоредби
 По отношение на изследването на химикали в съответствие с ДЛП се прилагат съответните части от законовите, подзаконовите и административните разпоредби, изброени по-долу.
 Разпоредби, попадащи в обхвата на член 1, параграф 2
 Европейски съюз
 Храни и фуражи
 1.
 Регламент (ЕО) No 429/2008 на Комисията от


text:
25 април 2008 г. относно подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета по отношение на подготовката и представянето на заявления и оценката и разрешаването на фуражни добавки (ОВ L 133, 22.5.2008 г., стр. 1).
 2.
 Регламент (ЕС) No 234/2011 на Комисията от 10 март 2011 г. за прилагане на Регламент (ЕО) No 1331/2008 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на обща разрешителна процедура за добавките в храните, ензимите в храните и ароматизантите в храните (ОВ L 64, 11.3.2011 г., стр. 15), последно изменен с Регламент за изпълнение (ЕС) No 562/2012 на Комисията (ОВ L 168, 28.6.2012 г., стр. 21).
 3.
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 503/2013 на Комисията от 3 април 2013 г. относно заявленията за разрешение за генетично модифицирани храни и фуражи в съответствие с Регламент (ЕО) No 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета и за изменение на регламенти (ЕО) No 641/2004 и (ЕО) No 1981/2006 на Комисията (ОВ L 157, 8.6.2013 г., стр. 1).
 Нови и съществуващи химикали
 4.
 Директива 67/548/ЕИО на Съвета от 27 юни 1967 г. за сближаването на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно класификацията, опаковането и етикетирането на опасни вещества, изменена с Директива 92/32/ЕИО на Съвета от 30 април 1992 г. (ОВ L 154, 5.6.1992 г., стр. 1).
 5.
 Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, 30.12.2006 г., стр. 1), последно изменен с Регламент (ЕС) No 895/2014 на Комисията от 14 август 2014 г. (ОВ L 244, 19.8.2014 г., стр. 6).
 6.
 Регламент (ЕО) No 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси, за изменение и за отмяна на директиви 67/548/ЕИО и 1999/45/ЕО и за изменение на Регламент (ЕО) No 1907/2006 (ОВ L 353, 31.12.2008 г., стр. 1), последно изменен с Регламент (ЕС) No 605/2014 на Комисията от 5 юни 2014 г. (ОВ L 167, 6.6.2014 г., стр. 36).
 7.
 Директива 1999/45/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 май 1999 г. за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно класифицирането, опаковането и етикетирането на опасни препарати (ОВ L 200, 30.7.1999 г., стр. 1), последно изменена с Директива 2006/08/ЕО от 23 януари 2006 г. (ОВ L 19, 24.1.2006 г., стр. 12).
 8.
 Директива 2004/10/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно хармонизиране на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, свързани с прилагането на принципите на добра лабораторна практика и верифицирането на тяхното прилагане при изпитвания на химически вещества (ОВ L 50, 20.2.2004 г., стр. 44).
 Лекарствени продукти
 9.
 Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета


text:
от 6 ноември 2001 г. за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 28.11.2001 г., стр. 67), последно изменена с Директива 2012/26/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. (ОВ L 299, 27.10.2012 г., стр. 1). NB: Директива 2001/83/ЕО бе изменена и изискването относно ДЛП понастоящем е включено в глава „Увод и общи принципи“ от Директива 2003/63/ЕО на Комисията от 25 юни 2003 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 159, 27.6.2003 г., стр. 46).
 10.
 Регламент (ЕС) No 536/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 г. относно клиничните изпитвания на лекарствени продукти за хуманна употреба, и за отмяна на Директива 2001/20/ЕО (ОВ L 158, 27.5.2014 г., стр. 1).
 Ветеринарномедицински продукти
 11.
 Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 311, 28.11.2001 г., стр. 1), последно изменена с Директива 2009/9/ЕО на Комисията от 10 февруари 2009 г. (ОВ L 44, 14.2.2009 г., стр. 10).
 Продукти за растителна защита
 12.
 Регламент (ЕО) No 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 21 октомври 2009 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита и за отмяна на директиви 79/117/ЕИО и 91/414/ЕИО на Съвета (ОВ L 309, 24.11.2009 г., стр. 1).
 13.
 Регламент (ЕС) No 283/2013 на Комисията от 1 март 2013 г. за установяване на изискванията за данни за активни вещества в съответствие с Регламент (ЕО) No 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 93, 3.4.2013 г., стр. 1).
 14.
 Регламент (ЕС) No 284/2013 на Комисията от 1 март 2013 г. за установяване на изискванията за данни за продукти за растителна защита в съответствие с Регламент (ЕО) No 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 93, 3.4.2013 г., стр. 85).
 Биоциди
 15.
 Регламент (ЕС) No 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 г. относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (ОВ L 167, 27.6.2012 г., стр. 1).
 Козметични продукти
 16.
 Регламент (ЕО) No 1223/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 г. относно козметичните продукти (ОВ L 342, 22.12.2009 г., стр. 59).
 Детергенти
 17.
 Регламент (ЕО) No 648/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно детергентите (ОВ L 104, 8.4.2004 г., стр. 1).
 Швейцария
 100.
 Федерален закон от 7 октомври 1983 г. относно защитата на околната среда (RO 1984 1122), последно изменен на 22 март 2013 г. (FF 2012 8671)
 101.
 Федерален закон от 15 декември 2000 г. относно защитата срещу опасни вещества и препарати (RO 2004 4763), последно изменен на 17 юни 2005 г. (RO 2006 2197)
 102.
 Наредба от 18 май 2005 г. относно защитата срещу опасни вещества и препарати (RO 2005 2721), последно


text:
изменена на 20 юни 2014 г. (RO 2014 2073)
 103.
 Наредба от 18 май 2005 г. относно биоцидите (RO 2005 2821), последно изменена на 15 юли 2014 г. (RO 2014 2073)
 104.
 Наредба от 18 май 2005 г. относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (RO 2005 3035), последно изменена на 11 декември 2012 г. (RO 2013 249)
 105.
 Федерален закон от 15 декември 2000 г. относно лекарствените продукти и медицинските изделия (RO 2001 2790), последно изменен на 21 юни 2013 г. (RO 2013 4137)
 106.
 Наредба от 17 октомври 2001 г. относно лекарствените продукти (RO 2001 3420), последно изменена на 8 септември 2010 г. (RO 2010 4039)“
 В раздел III „Определящи органи“ данните за връзка с органите на Европейския съюз за мониторинг на ДЛП следва да се заличат и да се заменят със следното:
 „За Европейската общност:
 http://ec.europa.eu/growth/sectors/chemicals/good-laboratory-practice/index_en.htm“
 В раздел IV „Специални правила, свързани с определянето на органи за оценка на съответствието“ препратките към разпоредбите на Европейския съюз и на Швейцария следва да се заличат и да се заменят със следния текст:
 „Европейски съюз:
 1.
 Директива 2004/10/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно хармонизиране на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, свързани с прилагането на принципите на добра лабораторна практика и верифицирането на тяхното прилагане при изпитвания на химически вещества (ОВ L 50, 20.2.2004 г., стр. 44).
 2.
 Директива 2004/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 г. относно инспектирането и верифицирането на добрата лабораторна практика (ДЛП) (ОВ L 50, 20.2.2004 г., стр. 28).
 Швейцария:
 100.
 Федерален закон от 7 октомври 1983 г. относно защитата на околната среда (RO 1984 1122), последно изменен на 22 март 2013 г. (FF 2012 8671)
 101.
 Федерален закон от 15 декември 2000 г. относно защитата срещу опасни вещества и препарати (RO 2004 4763), последно изменен на 17 юни 2005 г. (RO 2006 2197)
 102.
 Федерален закон от 15 декември 2000 г. относно лекарствените продукти и медицинските изделия (RO 2001 2790), последно изменен на 21 юни 2013 г. (RO 2013 4137)
 103.
 Наредба от 18 май 2005 г. относно добрата лабораторна практика (RO 2005 2795), последно изменена на 11 ноември 2012 г. (RO 2012 6103)“
 Глава 15 (Проверка на добрите производствени практики (ДПП) за медицински продукти и сертифициране на партиди)
 Раздел I „Законови, подзаконови и административни разпоредби“ следва да се заличи и да се замени със следното:
 „РАЗДЕЛ I
 Законови, подзаконови и административни разпоредби
 Разпоредби, попадащи в обхвата на член 1, параграф 2
 Европейски съюз
 1.
 Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, 30.4.2004 г., стр. 1), последно изменен с Регламент (ЕС) No 1027/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. за изменение на Регламент (ЕО) No 726/2004 по отношение на фармакологичната бдителност (ОВ L 316, 14.11.2012 г., стр. 38).
 2.
 Директива 2001/83/ЕО


text:
на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 28.11.2001 г., стр. 67), последно изменена с Директива 2012/26/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 г. за изменение на Директива 2001/83/ЕО по отношение на фармакологичната бдителност (ОВ L 299, 27.10.2012 г., стр. 1).
 3.
 Директива 2002/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 януари 2003 г. за определяне на стандартите за качество и безопасност при вземането, диагностиката, преработката, съхранението и разпределянето на човешка кръв и кръвни съставки и за изменение на Директива 2001/83/ЕО (ОВ L 33, 8.2.2003 г., стр. 30).
 4.
 Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 311, 28.11.2001 г., стр. 1), последно изменена с Директива 2004/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за изменение на Директива 2001/82/ЕО относно Кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 136, 30.4.2004 г., стр. 58).
 5.
 Директива 2003/94/ЕО на Комисията от 8 октомври 2003 г. относно установяване на принципи и насоки за добра производствена практика по отношение на лекарствените продукти за хуманна употреба и изпитваните лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 262, 14.10.2003 г., стр. 22).
 6.
 Директива 91/412/ЕИО на Комисията от 23 юли 1991 г. за определяне на принципите и насоките за добра производствена практика при ветеринарномедицинските продукти (ОВ L 228, 17.8.1991 г., стр. 70).
 7.
 Ръководство за добра дистрибуторска практика при търговията с лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ C 343, 23.11.2013 г., стр. 1).
 8.
 EudraLex, том 4 — Лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба: Ръководство на ЕС за добра производствена практика (публикувано на уебсайта на Европейската комисия)
 9.
 Директива 2001/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 април 2001 г. относно сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно прилагането на добрата клинична практика при провеждането на клинични изпитвания на лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 121, 1.5.2001 г., стр. 34).
 10.
 Директива 2005/28/ЕО на Комисията от 8 април 2005 г. относно определяне на принципи и подробни насоки за добра клинична практика по отношение на лекарствените продукти за хуманна употреба, предназначени за изследване, както и изискванията относно издаването на разрешително за производството или вноса на такива продукти (ОВ L 91, 9.4.2005 г., стр. 13).
 11.
 Делегиран регламент (ЕС) No 1252/2014 на Комисията от 28 май 2014 г. за допълнение на Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на принципите и насоките за добра производствена практика за активни вещества за лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 337, 25.11.2014 г., стр. 1).
 Швейцария
 100.
 Федерален закон от 15 декември 2000 г. относно лекарствените продукти и медицинските изделия (RO 2001 2790), последно изменен на 1 юли 2013 г. (RO 2013 1493)
 101.
 Наредба от 17 октомври 2001 г. относно издаването на разрешения (RO 2001 3399), последно изменена на 1 януари 2013 г. (RO 2012 3631) (1)
 102.


text:
Наредба на Швейцарската агенция за терапевтични продукти от 9 ноември 2001 г. относно изискванията за разрешенията за пускане на пазара на лекарствени продукти (RO 2001 3437), последно изменена на 1 януари 2013 г. (RO 2012 5651)
 103.
 Наредба от 20 септември 2013 г. относно клиничните изпитвания в рамките на изследвания при хора (RO 2013 3407)“
 (1) Швейцария незабавно ще нотифицира Европейския съюз за съответните изменения на Ръководството на ЕС за добра дистрибуторска практика при търговията с лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ C 343, 23.11.2013 г., стр. 1).


text:
 26.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 326/1
 ПРОТОКОЛ (No 3)
 ОТНОСНО СТАТУТА НА СЪДА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
 ВИСОКОДОГОВАРЯЩИТЕ СЕ СТРАНИ,
 КАТО ЖЕЛАЯТ да приемат Статут на Съда на Европейския съюз, предвиден в член 281 от Договора за функционирането на Европейския съюз,
 СЕ СПОРАЗУМЯХА по следните разпоредби, които са приложени към Договора за Европейския съюз, към Договора за функционирането на Европейския съюз и към Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия:
 Член 1
 Съдът на Европейския съюз се формира и функционира съгласно разпоредбите на Договорите, Договора за създаването на Европейската общност за атомна енергия (Договора за Евратом) и настоящия статут.
 ДЯЛ I
 СЪДИИ И ГЕНЕРАЛНИ АДВОКАТИ
 Член 2
 Преди да встъпи в длъжност, всеки съдия, пред Съда, заседаващ в открито заседание полага клетва да изпълнява задълженията си безпристрастно и съвестно и да пази тайната на разискванията на Съда.
 Член 3
 Съдиите се ползват с имунитет срещу съдебно преследване. След прекратяване на техните функции те продължават да се ползват с имунитет по отношение на действията, предприети в изпълнение на служебните им задължения, включително за казаното или написаното от тях.
 Пленумът на Съда има право да отнеме този имунитет. Когато решението засяга член на Общия съд или на специализиран съд, Съдът взема решение след консултация със съответния съд.
 Когато имунитетът е отнет и е започнало наказателно преследване срещу съдия, същият може да бъде съден във всяка държава-членка, но само от съд, който е компетентен да разглежда дела срещу членовете на най-висшата национална съдебна инстанция.
 Членове 11 - 14 и член 17 от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз се прилагат по отношение на съдиите, генералните адвокати, секретаря и помощник-докладчиците на Съда на Европейския съюз, без да се накърняват разпоредбите, отнасящи се до имунитета срещу съдебно преследване на съдиите, които се съдържат в предходните алинеи.
 Член 4
 Съдиите не могат да заемат политическа или административна длъжност.
 Те не могат да упражняват друга професия, срещу заплащане или не, освен ако това не бъде разрешено по изключение от Съвета, с обикновено мнозинство.
 Когато встъпват в длъжност, те тържествено се заклеват, че както по време на мандата си, така и след неговото изтичане, ще изпълняват задълженията, произтичащи от тази длъжност, по-специално своето задължение за почтеност и въздържаност относно приемането на определени постове или облаги след края на мандата им.
 При съмнение в горепосоченото Съдът взема решение. Когато решението засяга член на Общия съд или на специализиран съд, Съдът взема решение след консултация със съответния съд.
 Член 5
 Освен при редовното обновяване или при смърт, пълномощията на съдията се прекратяват при подаване на оставка.
 В случай на подаване на оставка същата се адресира до председателя на Съда, който я предава на председателя на Съвета. Мястото се счита за освободено от момента на предаване на това последно уведомление.
 Съдията продължава да изпълнява функциите си до встъпването в длъжност на неговия приемник, освен в случаите, когато се прилага член 6.
 Член 6
 Съдия може да бъде освободен от длъжност или да бъде лишен от правото си на пенсия или други ползи само ако


text:
по единодушно мнение на съдиите и генералните адвокати на Съда той повече не отговаря на необходимите условия или не изпълнява служебните си задължения. Съответният съдия не взема участие в това обсъждане. Когато засегнатото лице е член на Общия съд или на специализиран съд, Съдът взема решение след консултация със съответния съд.
 Секретарят на Съда уведомява председателя на Европейския парламент и председателя на Комисията за взетото решение и го съобщава на председателя на Съвета.
 Ако с решението съдията е освободен от длъжност, вакантното място възниква от момента на последното уведомление.
 Член 7
 Съдия, който трябва да замести член на Съда, чийто мандат не е изтекъл, се назначава за остатъка от мандата на неговия предшественик.
 Член 8
 Разпоредбите на членове 2 до 7 се прилагат по отношение на генералните адвокати.
 ДЯЛ II
 ОРГАНИЗАЦИЯ НА СЪДА
 Член 9
 Когато, на всеки три години, съставът на съдиите бива частично обновяван, последователно се подменят четиринадесет и тринадесет съдии.
 Когато, на всеки три години, съставът на генералните адвокати бива частично обновяван, всеки път се подменят четирима генерални адвокати.
 Член 10
 Секретарят полага клетва пред Съда да изпълнява функциите си безпристрастно и съвестно и да пази тайната на разискванията на Съда.
 Член 11
 Съдът прави необходимото за заместването на секретаря, когато той е възпрепятстван да присъства.
 Член 12
 Длъжностните лица и останалите служители към Съда осигуряват неговото функциониране. Те отговарят пред секретаря под ръководството на председателя.
 Член 13
 По искане на Съда Европейският парламент и Съветът, като действат в съответствие с обикновената законодателна процедура, могат да предвидят да назначат помощник-докладчици и да приемат правила, регулиращи тяхната дейност. От помощник-докладчиците може да се изисква, при условията на процедурния правилник, да участват в подготвителните проучвания по делата, висящи пред Съда, и да подпомагат съдията-докладчик по делото.
 Помощник-докладчиците се избират измежду лица, чиято независимост е извън съмнение и които притежават необходимата юридическа квалификация; те се назначават от Съвета, с обикновено мнозинство. Те полагат клетва пред Съда да изпълняват задълженията си безпристрастно и съвестно и да пазят тайната на разискванията на Съда.
 Член 14
 От съдиите, генералните адвокати и секретаря се изисква да пребивават там, където е седалището на Съда.
 Член 15
 Съдът е в непрекъсната сесия. Продължителността на съдебната ваканция се определя от Съда с оглед нуждите на неговата работа.
 Член 16
 Съдът създава състави, състоящи се от трима или петима съдии. Съдиите избират председатели на съставите измежду своите членове. Председателите на съставите от пет съдии се избират за срок от три години. Те могат да бъдат преизбирани веднъж.
 Големият състав се състои от тринадесет съдии. Той се председателства от председателя на Съда. Председателите на съставите от петима съдии и останалите съдии, назначени в съответствие с условията, предвидени в процедурния правилник, също са част от големия състав.
 Съдът заседава в голям състав по молба на държава-членка или институция на Съюза, която е страна по съответното производство.
 Съдът заседава в пленум, когато гледа дела по член 228, параграф 2, член 245, параграф 2, член 247 или член 286, параграф 6 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
 Наред с това, когато


text:
счита, че висящото пред него дело е от изключителна важност, Съдът може да реши, след изслушване на генералния адвокат, да разгледа делото в пленум.
 Член 17
 Решенията на Съда са валидни само ако в разискванията са участвали нечетен брой съдии.
 Решенията на съставите, състоящи се от трима или петима съдии са валидни само ако са били взети от трима съдии.
 Решенията на големия състав са валидни само ако заседават девет съдии.
 Решенията на пленума са валидни само ако заседават петнадесет съдии.
 В случай, че някой от съдиите в даден състав е възпрепятстван да присъства, за участие в заседанията може да бъда повикан съдия от друг състав, в съответствие с условията, предвидени в процедурния правилник.
 Член 18
 Нито съдия, нито генерален адвокат може да взема участие в разглеждането на дело, в което по-рано е участвал като представител или съветник, или е действал в полза на някоя от страните, или е бил призован да се произнесе като член на съд или правораздавателен орган или разследваща комисия, или в каквото и да било друго качество.
 Ако по някаква особена причина даден съдия или генерален адвокат счита, че той не би следвало да вземе участие в постановяването на решението или разглеждането на определено дело, той уведомява за това председателя. Ако по някаква особена причина председателят счита, че даден съдия или генерален адвокат не трябва да заседава или да представя заключение по определено дело, той съответно го уведомява.
 Всяко затруднение, произтичащо от прилагането на настоящия член, се урежда с решение на Съда.
 Никоя от страните не може да иска промени в състава на Съда или на някой от неговите състави на основание гражданството на съдия или на основание неучастието в Съда или в състава на съдия с гражданството на съответната страна.
 ДЯЛ III
 ПРОИЗВОДСТВО ПРЕД СЪДА
 Член 19
 Държавите-членки и институциите на Съюза се представляват пред Съда от представител, назначен за всеки конкретен случай; този представител може да бъде подпомаган от съветник или от адвокат.
 Държавите, различни от държавите-членки, страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство, а също и Надзорният орган на Европейската асоциация за свободна търговия (ЕАСТ), упоменат в това споразумение, се представляват по същия начин.
 Останалите страни се представляват от адвокат.
 Само адвокат, който има право да практикува пред съд на държава-членка или на друга държава, която е страна по Споразумението за Европейското икономическо пространство, може да представлява или да подпомага страна пред Съда.
 Когато тези представители, съветници и адвокати се явяват пред Съда, те се ползват с правата и имунитетите, необходими за независимото упражняване на техните функции при условията, предвидени в процедурния правилник.
 По отношение на съветниците и адвокатите, които се явяват пред него, Съдът има правомощията, с които обикновено разполагат съдилищата при условията, предвидени в процедурния правилник.
 Университетските преподаватели, граждани на държави-членки, чието законодателство им дава право да се явяват пред съд, се ползват пред Съда с правата, предоставени с настоящия член на адвокатите.
 Член 20
 Производството пред Съда се състои от две части: писмена и устна.
 Писменото производство се състои в съобщаване на страните и на институциите на Съюза, чиито


text:
решения се оспорват, на исковите молби, изявленията, защитите и бележките и на репликите – ако има такива, както и на всички документи в подкрепа или на техни заверени копия.
 Съобщенията се изпращат от секретаря по реда и в сроковете, предвидени в процедурния правилник.
 Устното производство се състои от прочитане на доклада, представен от съдията-докладчик, изслушване от Съда на представителите, съветниците и адвокатите и на заключенията на генералния адвокат, както и от изслушване на свидетелите и експертите, ако има такива.
 Когато счита, че делото не повдига нови правни проблеми, Съдът може да реши след изслушване на генералния адвокат, че делото може да бъде решено без представяне на заключения на генералния адвокат.
 Член 21
 Дело се завежда пред Съда с писмена искова молба, адресирана до секретаря. В исковата молба се посочват името на ищеца и неговият постоянен адрес, както и качеството на подписалия молбата, името/имената на страната/страните, срещу която/които е заведена молбата, предметът на спора, исканията на страните и кратко изложение на правните аргументи, на които се основава исковата молба.
 Молбата се придружава, по целесъобразност, от мярката, чиято отмяна се иска или, при обстоятелствата по член 265 от Договора за функционирането на Европейския съюз, от писмените доказателства относно датата, на която институцията е трябвало да действа в съответствие с посочения член. Ако документите не са представени с исковата молба, секретарят иска от съответната страна да ги представи в разумен срок, но правата на страната не се погасяват, дори и документите да бъдат представени след изтичането на срока за образуване на дело.
 Член 22
 В случаите, посочени от член 18 от Договора за Евратом, Съдът се сезира с жалба, адресирана до секретаря. В жалбата се посочват името и постоянният адрес на жалбоподателя и данни за подписалото я лице, данни за решението, което се обжалва, имената на ответниците, предметът на спора, исканията на страните и кратко изложение на основанията за обжалване.
 Жалбата се придружава от заверен препис на оспорваното решение на Арбитражния комитет.
 Ако Съдът отхвърли жалбата, решението на Арбитражния комитет става окончателно.
 Ако Съдът отмени решението на Арбитражния комитет и когато това е подходящо, въпросът може да бъде преразгледан от Арбитражния комитет по инициатива на една от страните по делото. Последната е обвързана от всяко решение на Съда по правни въпроси.
 Член 23
 В случаите на член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз решението на Съда или правораздавателния орган на държава-членка, с което се спира производството пред него и въпросът се отнася пред Съда, се съобщава на Съда от съответния съд или правораздавателен орган. След това решението се съобщава от секретаря на Съда на страните, държавите-членки и Комисията, както и на институцията, органа, службата или агенцията на Съюза, която е приела акта, чиято действителност или тълкуване се оспорва.
 В срок от два месеца от това уведомяване страните, държавите-членки, Комисията и, когато е уместно, институцията, органът, службата или агенцията на Съюза, която е приела акта, чиято действителност или тълкуване се оспорва, имат право да представят на Съда изявления по делото или писмени бележки.
 В случаите по член 267 от Договора за функционирането


text:
на Европейския съюз решението на националния съд или правораздавателен орган се съобщава от секретаря на Съда на държавите, различни от държавите-членки, страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство, а също и на Надзорния орган на ЕАСТ, упоменат в това споразумение, който в срок от два месеца от уведомяването може, ако се засяга област от приложението на споразумението, да представи на Съда изявления по делото или писмени бележки.
 Когато споразумение, свързано с определена област, сключено от Съвета с една или повече трети държави, предвижда възможност последните да представят изявления по делото или писмени бележки, в случаите, в които съд на държава-членка сезира Съда с преюдициален въпрос, попадащ в приложното поле на споразумението, решението на националния съд, съдържащо този въпрос, се съобщава и на заинтересованите трети държави, които в двумесечен срок от датата на това съобщение могат да представят в Съда изявления по делото или писмени бележки.
 Член 23а (1)
 В процедурния правилник може да бъде предвидено бързо производство, а във връзка с преюдициални запитвания, свързани с пространството на свобода, сигурност и правосъдие — и спешно производство.
 Тези производства могат да предвиждат по-кратък срок за представяне на изявления по делото или писмени бележки от срока, предвиден в член 23, и — чрез дерогация от член 20, четвърта алинея — да няма заключения на генералния адвокат.
 Спешното производство може освен това да предвижда ограничаване на страните и другите заинтересовани лица, посочени в член 23, имащи право да представят изявления по делото или писмени бележки, и при особено спешни случаи — пропускане на писмената фаза на производството.
 Член 24
 Съдът може да изисква от страните да представят всички документи и да предоставят цялата информация, която той счита за необходима. Всеки отказ се отбелязва формално.
 Съдът може също така да изисква от държавите-членки и институциите, органите, службите и агенциите, които не са страни по делото, да представят цялата информация, която Съдът счита за необходима за целите на производството.
 Член 25
 Съдът може по всяко време да възложи на дадено лице, орган, комитет или друга организация по негов избор задачата да представи експертно мнение.
 Член 26
 Свидетелите могат да бъдат изслушвани при условията, предвидени в Процедурния правилник.
 Член 27
 По отношение на неявилите се свидетели Съдът има правомощията, с които по принцип разполагат съдилищата и правораздавателните органи, и може да налага парични глоби при условията, предвидени в Процедурния правилник.
 Член 28
 Свидетелите и експертите могат да бъдат изслушвани под клетва, полагана във формата, предвидена в Процедурния правилник, или по начин, предвиден в закона на държавата на свидетеля или експерта.
 Член 29
 Съдът може да нареди свидетел или експерт да бъде изслушан от съдебен орган по мястото на постоянно пребиваване на този свидетел или експерт.
 Това нареждане се изпраща за изпълнение от компетентния съдебен орган при условията, уредени в Процедурния правилник. Документите, изготвени в съответствие със съдебната поръчка, се връщат на Съда при същите условия.
 Съдът покрива разноските, без да се накърнява правото му да ги възложи, когато е подходящо, на страните.
 Член 30
 Държавите-членки разглеждат всяко нарушение на клетвата на свидетел или експерт по същия начин,


text:
както ако нарушението е било извършено пред неин граждански съд. По искане на Съда съответната държава-членка съди нарушителя пред свой компетентен съд.
 Член 31
 Съдебните заседания са открити, освен ако Съдът, по своя инициатива или по искане на страните, при наличието на сериозни основания, не реши друго.
 Член 32
 По време на пренията Съдът може да разпитва експерти, свидетели и самите страни. Последните обаче могат да се обръщат към Съда само чрез своите представители.
 Член 33
 За всяко заседание се води протокол, който се подписва от председателя и от секретаря.
 Член 34
 Списъкът на делата за разглеждане се съставя от председателя.
 Член 35
 Разискванията на Съда се провеждат и остават в тайна.
 Член 36
 В решенията се излагат мотивите, на които те са основани. В тях се посочват имената на съдиите, които са взели участие в разискванията.
 Член 37
 Решенията се подписват от председателя и от секретаря. Те се прочитат в открито заседание.
 Член 38
 Съдът се произнася относно разноските.
 Член 39
 Председателят на Съда може да се произнася в бързо производство, уредено в процедурния правилник, което, доколкото това е необходимо, може да се различава от някои правила, съдържащи се в настоящия статут, по искове за спиране на изпълнението, доколкото това е предвидено в член 278 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 157 от Договора за Евратом, да налага привременни мерки в съответствие с член 279 от Договора за функционирането на Европейския съюз или да спира принудителното изпълнение в съответствие с член 299, четвърта алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз или с член 164, трета алинея от Договора за Евратом.
 Ако председателят е възпрепятстван да присъства, мястото му се заема от друг съдия при условия, предвидени в Процедурния правилник.
 Определението на председателя или на заместващия го съдия е временно и по никакъв начин не предрешава решението на Съда по съществото на делото.
 Член 40
 Държавите-членки и институциите на Съюза могат да встъпват в делата пред Съда.
 Със същото право разполагат и органите, службите и агенциите на Съюза, както и всяко друго лице, ако могат да докажат интерес от изхода на дело, внесено за разглеждане от Съда. Физическите или юридически лица не могат да встъпват по дела между държави-членки, между институции на Съюза или между държави-членки, от една страна, и институции на Съюза, от друга.
 Без да се накърнява втора алинея, държавите, различни от държавите-членки, които са страни по Споразумението за Европейското икономическо пространство, както и надзорният орган на ЕАСТ, упоменат в това споразумение, могат да встъпват по висящи пред Съда дела, когато се засяга някоя от областите на приложение на споразумението.
 Искането за встъпване е ограничено до подпомагане по отношение на исканията на една от страните.
 Член 41
 Ако ответната страна, след като е била надлежно призована, не представи писмената си защита, решението се постановява в нейно отсъствие. В срок от един месец от съобщаването на това решение срещу него може да се подаде възражение. Възражението не спира изпълнението на решението, освен ако Съдът не реши друго.
 Член 42
 Държавите-членки, институциите, органите, службите и агенциите


text:
на Съюза и всички други физически и юридически лица могат, в случаите и при условията, предвидени в Процедурния правилник, в качеството си на трети лица да оспорват решение, постановено без те да бъдат изслушани, когато това решение накърнява техни права.
 Член 43
 Ако съществува съмнение относно смисъла или обхвата на дадено решение, Съдът може да направи тълкуване по искане на всяка от страните или на всяка от институциите на Съюза, която докаже, че е заинтересована.
 Член 44
 Иск за преразглеждане на решение може да се отправи до Съда само при разкриване на обстоятелство, което има решаващо значение и което при постановяване на решението не е било известно на Съда и на страната, която иска преразглеждане.
 Процедурата по преразглеждането започва с решение на Съда, изрично посочващо съществуването на ново обстоятелство, с което се признава, че то е от характер, обуславящ преразглеждане, и искът се обявява за допустим на това основание.
 Преразглеждане не може да се иска след изтичането на десет години от датата на решението.
 Член 45
 Сроковете поради отдалеченост се уреждат в Процедурния правилник.
 Нито едно право не може да бъде накърнено вследствие изтичане на даден срок, ако заинтересованата страна докаже наличието на случайно събитие или непреодолима сила.
 Член 46
 Исковете срещу Съюза по дела в областта на извъндоговорната отговорност се погасяват след изтичането на срок от пет години от датата на възникване на събитието, което ги обуславя. Давността се прекъсва с предявяването на иск пред Съда или ако преди образуването на това производство увредената страна е предявила претенцията си пред съответната институция на Съюза. В последния случай производството се образува в двумесечен срок, предвиден в член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз; разпоредбите на член 265, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз се прилагат, когато е уместно.
 Настоящият член се прилага и за искове срещу Европейската централна банка в областта на извъндоговорната отговорност.
 ДЯЛ IV
 ОБЩ СЪД
 Член 47
 Член 9, първа алинея, членове 14 и 15, член 17, първа, втора, четвърта и пета алинея, и член 18 се прилагат по отношение на Общия съд и неговите членове.
 Член 3, четвърта алинея и членове 10, 11 и 14 се прилагат mutatis mutandis по отношение на секретаря на Общия съд.
 Член 48
 Общият съд се състои от 27 съдии.
 Член 49
 Членовете на Общия съд могат да бъдат призовавани да изпълняват функцията на генерален адвокат.
 Задължение на генералния адвокат е, като действа с пълна безпристрастност и независимост, да представя в открито заседание мотивирани заключения по определени дела, заведени пред Общия съд, с цел подпомагането на този съд при изпълнението на неговата задача.
 Критериите за определяне на тези дела, както и процедурите за определяне на генералните адвокати, се уреждат в процедурния правилник на Общия съд.
 Член на Общия съд, който е призован да изпълнява функцията на генерален адвокат, не може да участва в решаването на делото.
 Член 50
 Общият съд заседава в състави от трима или петима съдии. Съдиите избират председатели на съставите измежду тях. Председателите на съставите от пет съдии се избират за срок от


text:
три години. Те могат да бъдат преизбирани веднъж.
 Съставът на съставите и възлагането на делата на тях се урежда от процедурния правилник. В някои случаи, определени от процедурния правилник, Общият съд може да заседава в пленум или да се състои от един-единствен съдия.
 Процедурният правилник може също така да предвиди, че Общият съд може да заседава в голям състав по определени в него дела.
 Член 51
 Чрез дерогация от правилото по член 256, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, Съдът запазва правомощието да разглежда исковете, посочени в членове 263 и 265 от Договора за функционирането на Европейския съюз, когато са заведени от държава-членка срещу:
 а)
 акт или бездействие на Европейския парламент или Съвета, или на двете институции, действащи съвместно, освен за:
 —
 решения, взети от Съвета съгласно член 108, параграф 2, трета алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз,
 —
 актове на Съвета, приети съгласно регламент на Съвета относно мерките за търговска защита по смисъла на член 207 от Договора за функционирането на Европейския съюз,
 —
 актове на Съвета, чрез които Съветът упражнява изпълнителни правомощия в съответствие с член 291, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз;
 б)
 срещу акт или бездействие на Комисията съгласно член 331, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз.
 Съдът запазва също така правомощието си да разглежда исковете, посочени в същите членове, когато те са заведени от институция на Съюза срещу акт или бездействие на Европейския парламент, на Съвета, на тези две институции, действащи съвместно, или на Комисията, или са заведени от институция на Съюза срещу акт или бездействие на Европейската централна банка.
 Член 52
 Председателят на Съда и председателят на Общия съд определят по общо съгласие условията, при които длъжностните лица и другите служители към Съда предоставят услугите си на Общия съд, за да се позволи неговото функциониране. Определени длъжностни лица и други служители отговарят пред секретаря на Общия съд под ръководството на председателя на Общия съд.
 Член 53
 Процедурата пред Общия съд се урежда от дял III.
 В процедурния правилник се уреждат всички необходими допълнителни и по-подробни разпоредби. Процедурният правилник може да дерогира член 40, четвърта алинея и член 41, за да бъдат отразени специфичните особености на съдопроизводството в областта на интелектуалната собственост.
 Независимо от член 20, четвърта алинея, генералният адвокат може да представи мотивираното си заключение писмено.
 Член 54
 Когато искова молба или друг процесуален документ, адресиран до Общия съд, по погрешка е подаден до секретаря на Съда, той незабавно се препраща от него до секретаря на Общия съд; аналогично, когато искова молба или друг процесуален документ, адресиран до Съда, по погрешка е подаден до секретаря на Общия съд, той незабавно се препраща от него до секретаря на Съда.
 Когато Общият съд установи, че не е компетентен да разгледа и реши дело, по което е компетентен Съдът, той изпраща делото на Съда; аналогично, когато Съдът установи, че не е компетентен да разгледа и реши дело, по което е компетентен Общият съд, той изпраща делото на Общия съд, като този съд не може да откаже


text:
да разгледа делото.
 Когато Съдът и Общият съд са сезирани с искове, които имат еднакъв предмет, повдига се еднакъв въпрос за тълкуване или се оспорва валидността на един и същ акт, Общият съд може, след изслушване на страните, да спре висящото пред него производство до постановяване на решението на Съда, или когато искът е заведен съгласно член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз, може да откаже да правораздава, за да даде възможност на Съда да се произнесе по такива искове. При същите условия, Съдът може освен това да реши да спре висящото пред него производство; в този случай производството пред Общия съд продължава.
 Когато държава-членка и институция на Съюза оспорват един и същ акт, Общият съд отказва да правораздава, с оглед Съдът да се произнесе по тези искове.
 Член 55
 Окончателните решения на Общия съд, както и решенията, с които частично се разрешават материалноправни въпроси или се разрешава процесуален въпрос по възражение за липса на компетентност или за недопустимост, се съобщават от секретаря на Общия съд на всички страни, както и на държавите-членки и на институциите на Съюза, дори и ако те не са встъпили в делото пред Общия съд.
 Член 56
 Окончателните решения на Общия съд и решенията, с които частично се разрешава спор по същество или се разрешава процесуален въпрос по възражение за липса на компетентност или за недопустимост, подлежат на обжалване пред Съда в срок от два месеца от съобщаване на решението.
 Жалбата може да бъде подадена от всяка страна, чиито искания са изцяло или частично отхвърлени. Въпреки това встъпилите страни, различни от държавите-членки и институциите на Съюза, могат да обжалват само ако решението на Общия съд пряко ги засяга.
 С изключение на делата, свързани със спор между Съюза и неговите служители, жалба могат да подават и държавите-членки и институциите на Съюза, които не са встъпили в производството пред Общия съд. Тези държави-членки и институции са в същото положение като държавите-членки и институциите, които са встъпили в производството на първа инстанция.
 Член 57
 Всяко лице, чието искане за встъпване е било отхвърлено от Общия съд, може да обжалва пред Съда в срок от две седмици от съобщаването на решението за отхвърляне на неговото искане.
 Страните по производството могат да обжалват пред Съда всяко решение на Общия съд, което е прието в съответствие с членове 278 или 279 или член 299, четвърта алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз, или член 157 или член 164, трета алинея от Договора за Евратом в срок от два месеца от уведомяването им.
 Обжалването по първите две алинеи на настоящия член се разглежда и решава в съответствие с процедурата, посочена в член 39.
 Член 58
 Обжалването пред Съда се ограничава само до правни въпроси. Основанията за обжалване са липса на компетентност на Общия съд, нарушение на процесуални правила, което накърнява интересите на жалбоподателя, както и нарушение на правото на Съюза от страна на Общия съд.
 Размерът на присъдените разноски или страната, на която се възлагат, не подлежат на отделно обжалване.
 Член 59
 Когато бъде обжалвано решение на Общия съд,


text:
производството пред Съда се състои от писмена и устна част. В съответствие с условията, предвидени в процедурния правилник, Съдът, след като изслуша генералния адвокат и страните, може да реши делото и без устно производство.
 Член 60
 Без да се накърняват разпоредбите на членове 278 и 279 от Договора за функционирането на Европейския съюз или член 157 от Договора за Евратом, обжалването няма суспензивно действие.
 Чрез дерогация от член 280 от Договора за функционирането на Европейския съюз решенията на Общия съд, които обявяват регламент за недействителен, влизат в сила само от датата на изтичането на срока, посочен в член 56, първа алинея от настоящия статут или, при предявяването на жалба в този срок, от датата на отхвърлянето на жалбата, без да се накърнява правото на страната да поиска от Съда в съответствие с членове 278 и 279 от Договора за функционирането на Европейския съюз или член 157 от Договора за Евратом спиране на действието на регламента, който е бил обявен за недействителен, или постановяването на друга временна мярка.
 Член 61
 Ако жалбата е основателна, Съдът отменя решението на Общия съд. Той може сам да постанови окончателно решение по делото, когато фазата на производството позволява това, или да върне делото на Общия съд за постановяване на решение.
 Когато делото е върнато на Общия съд, този съд е обвързан от всяко решение на Съда по правни въпроси.
 Когато жалбата на държава-членка или на институция на Съюза, която не е встъпила в производството пред Общия съд, е основателна, Съдът може, ако счете това за необходимо, да постанови кои от последиците на отмененото решение на Общия съд се считат за окончателни по отношение на страните по делото.
 Член 62
 В случаите по член 256, параграфи 2 и 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, когато първият генерален адвокат счита, че съществува сериозен риск от засягане на единството или съгласуваността на правото на Съюза, той може да предложи на Съда да преразгледа решението на Общия съд.
 Предложението трябва да бъде направено в рамките на един месец от постановяване на решението на Общия съд. В срок от един месец от получаване на предложението, направено от първия генерален адвокат, Съдът решава дали решението ще бъде преразгледано или не.
 Член 62а
 Съдът се произнася по въпросите, които са предмет на преразглеждане по спешно производство, въз основа на преписката, препратена му от Общия съд.
 Заинтересованите лица, посочени в член 23 от настоящия статут, както и, в случаите, предвидени в член 256, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, страните в производството пред Общия съд имат право да представят пред Съда изявления или писмени бележки относно въпроси, предмет на преразглеждане в определен за тази цел срок.
 Преди да се произнесе с решение, Съдът може да постанови провеждането на устно производство.
 Член 62б
 В случаите, предвидени в член 256, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, без да се накърняват разпоредбите на членове 278 и 279 от Договора за функционирането на Европейския съюз, предложенията за преразглеждане и решенията за образуване на процедура за преразглеждане нямат суспензивно действие.


text:
Ако Съдът установи, че решението на Общия съд накърнява единството или съгласуваността на правото на Съюза, той връща делото за преразглеждане на Общия съд, който е обвързан от възприетото от Съда по правните въпроси; Съдът може да посочи последиците на решението на Общия съд, които следва да се считат за окончателни по отношение на страните по спора. Ако, предвид установеното в хода на преразглеждането, разрешаването на спора, зависи от установяването на фактите, върху които се основава решението на Общия съд, Съдът се произнася с окончателно решение.
 В случаите, предвидени в член 256, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, при липсата на предложения за преразглеждане или решения за откриване на процедура по преразглеждане отговорът/отговорите, даден/и от Общия съд на поставените му въпроси, влиза/т в сила след изтичането на сроковете, предвидени за тази цел в член 62, втора алинея. В случай на образуване на процедура по преразглеждане, отговорът/отговорите, подлежащ/и на преразглеждане, влиза/т в сила след приключване на процедурата, освен ако Съдът не реши друго. Ако Съдът установи, че решението на Общия съд накърнява единството или съгласуваността на правото на Съюза, отговорът, даден от Съда на въпросите, подлежащи на преразглеждане, замества този на Общия съд.
 ДЯЛ IVа
 СПЕЦИАЛИЗИРАНИ СЪДИЛИЩА
 Член 62в
 Разпоредбите, отнасящи се до правомощията, състава, организацията и производството пред специализираните съдилища, създадени съгласно член 257 от Договора за функционирането на Европейския съюз, са възпроизведени в приложението към настоящия статут.
 ДЯЛ V
 ЗАКЛЮЧИТЕЛНИ РАЗПОРЕДБИ
 Член 63
 Процедурните правилници на Съда и на Общия съд съдържат всички необходими разпоредби за прилагането или ако това се налага, допълването на настоящия статут.
 Член 64
 Правилата, които уреждат приложимия към Съда на Европейския съюз езиков режим, се определят с регламент на Съвета, който действа с единодушие. Този регламент се приема или по искане на Съда след консултация с Комисията и Европейския парламент, или по предложение на Комисията след консултация със Съда и Европейския парламент.
 До приемането на тези правила, продължават да се прилагат разпоредбите на процедурните правилници на Съда и на Общия съд относно езиковия режим. Чрез дерогация от членове 253 и 254 от Договора за функционирането на Европейския съюз всяко изменение или отмяна на тези разпоредби изисква единодушното одобрение на Съвета.
 (1) Член, който се въвежда с Решение 2008/79/ЕО, Евратом (ОВ L 24, 29.1.2008 г., стр. 42).
 ПРИЛОЖЕНИЕ
 СЪД НА ПУБЛИЧНАТА СЛУЖБА НА ЕВРОПЕЙСКИЯ СЪЮЗ
 Член 1
 Съдът на публичната служба на Европейския съюз (наричан по-долу „Съд на публичната служба“) е компетентен да разглежда като първа инстанция споровете между Съюза и техните служители, по силата на член 270 от Договора за функционирането на Европейския съюз, както и споровете между всички органи или служби и техните служители, по отношение на които е предоставена компетентност на Съда на Европейския съюз.
 Член 2
 Съдът на публичната служба се състои от седем съдии. По искане на Съда, Съветът може да увеличи броя на съдиите въз основа на решение, взето с квалифицирано мнозинство.
 Съдиите се назначават за срок от шест години. Те могат да бъдат преназначавани.
 На вакантните места се назначава нов съдия за срок от шест


text:
години.
 Член 3
 1. Съдиите се назначават от Съвета, в съответствие с член 257, четвърта алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз, след консултиране на комитета, предвиден в настоящия член. При назначаването на съдиите Съветът осигурява балансиран състав на Съда на публичната служба на най-широка географска основа сред гражданите на държавите-членки, както и по отношение на представените национални правни системи.
 2. Всяко лице, което е гражданин на Съюза и отговаря на условията, установени в член 257, четвърта алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз, може да представи кандидатурата си. Съветът по препоръка на Съда определя условията и реда за подаването и разглеждането на кандидатурите.
 3. Учредява се комитет, съставен от седем члена, избрани сред бивши членове на Съда и Общия съд и юристи с призната компетентност. Правилата за назначаването и дейността на комитета се определят от Съвета, който действа по препоръка на председателя на Съда.
 4. Комитетът дава становище относно способността на кандидатите да упражняват функциите на съдия в Съда на публичната служба. Към становището си комитетът прилага списък на кандидати с най-подходящ опит на високо ниво. Този списък следва да съдържа поне два пъти повече кандидати от броя на съдиите, които трябва да бъдат назначени от Съвета.
 Член 4
 1. Съдиите избират измежду си председател на Съда на публичната служба за срок от три години. Той може да бъде преизбиран.
 2. Съдът на публичната служба заседава в състав от трима съдии. В определени случаи, посочени в процедурния му правилник, той може да заседава в пленум или в състав от петима съдии или от един-единствен съдия.
 3. Председателят на Съда на публичната служба председателства пленума и състава от петима съдии. Председателите на съставите от трима съдии се определят съгласно условията, предвидени в параграф 1. Ако председателят на Съда на публичната служба е член на състав от трима съдии, той председателства този състав.
 4. Процедурният правилник урежда правомощията и кворума на пленума, както и образуването на съставите и разпределянето на делата.
 Член 5
 Членове 2—6, 14, 15, член 17, първа, втора и пета алинея, както и член 18 от статута на Съда на Европейския съюз се прилагат спрямо Съда на публичната служба и неговите членове.
 Клетвата, предвидена в член 2 от статута, се полага пред Съда, а решенията, посочени в членове 3, 4 и 6, се вземат от Съда след консултиране на Съда на публичната служба.
 Член 6
 1. Съдът на публичната служба се подпомага от службите на Съда и на Общия съд. Председателят на Съда или в определени случаи председателят на Общия съд определя по общо съгласие с председателя на Съда на публичната служба условията, при които длъжностните лица и другите служители към Съда или Общия съд предоставят услугите си на Съда на публичната служба, за да се позволи неговото функциониране. Определени длъжностни лица или други служители отговарят пред секретаря на Съда на публичната служба, под ръководството на председателя на посочения съд.
 2. Съдът на публичната служба назначава секретар и определя неговия статут. Член 3, четвърта алинея и членове 10, 11 и 14 от статута на Съда на


text:
Европейския съюз се прилагат спрямо секретаря на Съда на публичната служба.
 Член 7
 1. Производството пред Съда на публичната служба се урежда от дял III на статута на Съда на Европейския съюз, с изключение на членове 22 и 23. Уредбата на това производство се развива и допълва, ако е необходимо, от процедурния правилник на този съд.
 2. Разпоредбите, отнасящи се до езиковия режим на Общия съд, се прилагат спрямо Съда на публичната служба.
 3. Писмената фаза на производството обхваща подаването на исковата молба и на писмената защита, освен ако Съдът на публичната служба не реши, че е необходима повторна размяна на писмени изявления. При наличието на повторна размяна, Съдът на публичната служба може, със съгласието на страните, да реши да се произнесе без провеждане на устно производство.
 4. На всеки един от етапите на производството, включително непосредствено след подаване на исковата молба, Съдът на публичната служба може да прецени възможността за доброволно уреждане на спора между страните, както и да им окаже съдействие в тази насока.
 5. Съдът на публичната служба се произнася по съдебните разноски. При спазване на особените разпоредби на процедурния правилник, страната, изгубила делото, се осъжда да заплати съдебните разноски, ако е било направено искане в този смисъл.
 Член 8
 1. Когато искова молба или друг процесуален документ, адресиран до Съда на публичната служба, по погрешка е подаден до секретаря на Съда или до Общия съд, той незабавно се препраща от тях до секретаря на Съда на публичната служба. Аналогично, когато искова молба или друг процесуален документ, адресиран до Съда или Общия съд, по погрешка е подаден до секретаря на Съда на публичната служба, той незабавно се препраща от него до секретаря на Съда или на Общия съд.
 2. Когато Съдът на публичната служба установи, че не е компетентен да разгледа и реши дело, по което са компетентни Съдът или Общият съд, той изпраща делото на Съда или на Общия съд. Също така, когато Съдът или Общият съд установят, че не са компетентни да разгледат и решат дело, по което е компетентен Съдът на публичната служба, сезираният съд изпраща делото на последния, който в този случай не може да откаже да разгледа делото.
 3. Когато Съдът на публичната служба или Общият съд са сезирани с искове, повдигащи еднакъв въпрос за тълкуване или оспорващи валидността на един и същи акт, Съдът на публичната служба, след изслушване на страните, може да спре висящото пред него производство до постановяване на решението на Общия съд.
 Когато Съдът на публичната служба и Общият съд са сезирани с искове, които имат еднакъв предмет, Съдът на публичната служба отказва да правораздава, за да може Общият съд да постанови решение по тези дела.
 Член 9
 Окончателните решения на Съда на публичната служба и решенията, с които частично се разрешават материалноправни въпроси или се разрешава процесуален въпрос по възражение за липса на компетентност или за недопустимост, подлежат на обжалване пред Общия съд в срок от два месеца от съобщаване на решението.
 Всяка страна, чиито искания са били изцяло или частично отхвърлени, има право да обжалва. При


text:
все това встъпващите страни, различни от държавите-членки и институциите на Съюза, могат да обжалват, само когато решението на Съда на публичната служба ги засяга пряко.
 Член 10
 1. Всяко лице, чието искане за встъпване е било отхвърлено от Съда на публичната служба, може да обжалва пред Общия съд в срок от две седмици от съобщаването на решението за отхвърляне на неговото искане.
 2. Страните в производство могат да обжалват пред Общия съд всяко решение на Съда на публичната служба, което е прието в съответствие с членове 278 или 279 или член 299, четвърта алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз, и на член 157, или член 164, трета алинея от Договора за Евратом в срок от два месеца от уведомяването им.
 3. Председателят на Общия съд може да се произнесе по жалбите по параграф 1 и 2 в ускорено производство, което ако е необходимо, може да се отклонява от правилата, съдържащи се в настоящото приложение, и което следва да бъде уредено в Процедурния правилник на Общия съд.
 Член 11
 1. Обжалването пред Общия съд се ограничава само до правни въпроси. Основанията за обжалване са липса на компетентност на Съд на публичната служба, нарушение на процесуални правила, което накърнява интересите на жалбоподателя, както и нарушение на правото на Съюза от страна на Съда на публичната служба.
 2. Размерът на присъдените разноски или страната, на която се възлагат, не подлежат на отделно обжалване.
 Член 12
 1. Без да се накърняват разпоредбите на членове 278 и 279 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 157 от Договора за Евратом, обжалването пред Общия съд няма суспензивно действие.
 2. Когато се обжалва решение на Съда на публичната служба, производството пред Общия съд се състои от писмена и устна фаза. В съответствие с условията, предвидени в неговия Процедурен правилник, Общият съд, след като изслуша страните, може да се произнесе без провеждане на устно производство.
 Член 13
 1. Ако жалбата е основателна, Общият съд отменя решението на Съда на публичната служба и решава сам спора. Когато фазата на производството не позволява това, той връща делото на Съда на публичната служба за постановяване на решение.
 2. Когато делото е върнато на Съда на публичната служба, този съд е обвързан от всяко решение на Общия съд по правни въпроси.


text:
 18.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 L 153/1
 Само оригиналните текстове на ИКЕ на ООН имат правна сила съгласно международното публично право. Статутът и датата на влизане в сила на настоящото правило следва да бъдат проверени в последната версия на документа на ИКЕ на ООН за статута TRANS/WP.29/343, който е на разположение на електронен адрес:
 http://www.unece.org/trans/main/wp29/wp29wgs/wp29gen/wp29fdocstts.html
 Правило No 107 на Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН) — единни изисквания относно одобрението на превозни средства от категория M2 или M3 по отношение на тяхната обща конструкция [2015/922]
 Включва целия валиден текст до:
 Серия от изменения 06 на правилото — Дата на влизане в сила: 10 юни 2014 г.
 Допълнение 4 към серия от изменения 04 — Дата на влизане в сила: 9 октомври 2014 г.
 Допълнение 2 към серия от изменения 05 — Дата на влизане в сила: 15 юни 2015 г.
 Допълнение 1 към серия от изменения 06 — Дата на влизане в сила: 15 юни 2015 г.
 СЪДЪРЖАНИЕ
 ПРАВИЛО
 1.
 Обхват
 2.
 Определения
 3.
 Заявление за одобрение
 4.
 Одобрение
 5.
 Изисквания
 6.
 Изменяне и разширяване на одобрение на типа на превозно средство или каросерия
 7.
 Съответствие на производството
 8.
 Санкции за несъответствие на производството
 9.
 Окончателно прекратяване на производството
 10.
 Преходни разпоредби
 11.
 Наименования и адреси на техническите служби, отговорни за провеждане на изпитвания за одобрение, и на органите по одобрение на типа
 12.
 Запазено
 ПРИЛОЖЕНИЯ
 1
 Образци за информационни документи и съобщения
 2
 Подредби на маркировките за одобрение
 3
 Изисквания, на които трябва да отговарят всички превозни средства
 4
 Пояснителни схеми
 5
 (Запазено)
 6
 Указания за измерването на силите на затваряне при врати с механизирано задействане и на силите на противодействие при рампи с механизирано задействане
 7
 Допълнителни изисквания за превозни средства от класове A и B
 8
 Настаняване и достъпност за пътници с ограничена подвижност
 9
 (Запазено)
 10
 Одобрение на типа на отделен технически възел и одобрение на типа на превозно средство, оборудвано с каросерия, която вече е одобрена като отделен технически възел
 11
 Маси и размери
 12
 Допълнителни предписания за безопасност за тролейбуси
 1. ОБХВАТ
 1.1. Настоящото правило се прилага при одобрението на всяко превозно средство от категория M2 или M3 — на един етаж, на два етажа, монолитно и съчленено (1).
 1.2. Изискванията на настоящото правило не се прилагат за следните превозни средства:
 1.2.1.
 превозни средства, специално конструирани за превоз на лица под стража, например затворници;
 1.2.2.
 превозни средства, специално конструирани за превоз на ранени или болни лица (линейки);
 1.2.3.
 превозни средства за движение извън пътища;
 1.2.4.
 превозни средства, специално конструирани за превоз на ученици.
 1.3. Изискванията на настоящото правило се прилагат за следните превозни средства, само в степента, в която те са съвместими с тяхното предвидено използване и функция:
 1.3.1.
 превозни средства, използвани от полицията, силите за сигурност и въоръжените сили;
 1.3.2.
 превозни средства, които разполагат с места за сядане, предвидени да се използват само когато превозното средство е неподвижно, но които не са проектирани за превоз на повече от 8 лица (като се изключи водачът),


text:
когато са в движение. Примери за това са подвижни библиотеки, мобилни църкви и мобилни подслони. Местата в такива превозни средства, проектирани за използване, когато превозното средство е в движение, трябва да бъдат ясно обозначени за ползвателите.
 1.4. До приемането на подходящи разпоредби нищо в това правило не възпира дадена страна по Спогодбата да определя изискванията за регистриране на превозните средства на нейната територия по отношение на монтажните и техническите изисквания към звуково и/или визуално оборудване за индикация на маршрута и/или местоназначението, независимо дали са монтирани вътрешно или външно.
 2. ОПРЕДЕЛЕНИЯ
 По смисъла на настоящото правило:
 2.1.
 „Превозно средство“ е превозно средство от категория M2 или M3 в рамките на обхвата, определен в точка 1 по-горе.
 2.1.1.
 При превозните средства с капацитет, надвишаващ 22 пътници освен водача, съществуват три класа превозни средства:
 2.1.1.1.
 „Клас I“: превозни средства, проектирани с обширни зони за правостоящи пътници с цел създаването на условия за често вътрешно придвижване на пътуващите.
 2.1.1.2.
 „Клас II“: превозни средства, конструирани основно за превоз на седящи пътници, но проектирани така, че да дават възможност за превоз на правостоящи пътници в прохода и/или в изолирани пространства, чиято площ не е по-голяма от площта, заемана от две двойни седалки.
 2.1.1.3.
 „Клас III“: превозни средства, конструирани изключително за превоз на седящи пътници.
 2.1.1.4.
 Едно превозно средство може да принадлежи към повече от един клас. В такъв случай то може да бъде одобрено за всеки клас, на който отговаря.
 2.1.2.
 При превозните средства с капацитет, ненадвишаващ 22 пътници освен водача, съществуват два класа превозни средства:
 2.1.2.1. „Клас A“: превозни средства, които са проектирани да превозват правостоящи пътници; превозно средство от този клас има седалки и трябва да е съоръжено за превоз на правостоящи пътници.
 2.1.2.2. „Клас В“: превозни средства, които не са проектирани да превозват правостоящи пътници; превозно средство от този клас не е съоръжено за правостоящи пътници.
 2.1.3.
 „Съчленено превозно средство“ е превозно средство, което се състои от две или повече твърди секции, които са шарнирно свързани една с друга; отделенията за пътници на всяка секция са свързани така, че пътниците да могат свободно да се движат между тях; твърдите секции са постоянно свързани така, че могат да бъдат разединени само посредством операция, включваща съоръжения, каквито по-принцип има само в работилница.
 2.1.3.1.
 „Съчленено превозно средство на два етажа“ е превозно средство, което се състои от две или повече твърди секции, които са шарнирно свързани една с друга; отделенията за пътници на всяка секция се свързват най-малко на един етаж, така че пътниците да могат да се движат свободно между тях; твърдите секции са постоянно свързани така, че могат да бъдат разединени само посредством операция, включваща съоръжения, каквито по-принцип има само в работилница.
 2.1.4.
 „Автобус с нисък под“ е превозно средство от клас I, II или A, в което най-малко 35 процента от площта, предвидена за правостоящи пътници, (или от площта на неговата предна секция при съчленени превозни средства, или от площта на неговия долен етаж при превозни средства на два етажа) образува зона без стъпала и включва най-малко една обслужваща врата.
 2.1.5.
 „Каросерия“ е