text:
в посочените уебстраници е незаконно, следва ли разпоредбите на Директивата от 24 октомври 1995 г. да се тълкуват в смисъл, че:
 —
 налагат задължение на лицето, което управлява интернет търсачка, да премахва тези хипервръзки от списъка с резултатите, който се показва при търсене въз основа на името на лицето, поискало премахването им,
 —
 или само предполагат лицето, което управлява интернет търсачка, да вземе предвид това обстоятелство, за да прецени основателността на искането за премахване на определени резултати от търсенето,
 —
 или това обстоятелство е без значение за преценката, която лицето, управляващо интернет търсачка, следва да направи?
 Освен това, ако въпросното обстоятелство не е неотносимо, как следва да се прецени законосъобразността на публикуването в уебстраници на спорните данни, получени в резултат от обработване, което не попада в териториалното приложно поле на Директивата от 24 октомври 1995 г., и съответно на националното законодателство, което я транспонира?
 4)
 Какъвто и да е отговорът на поставения в точка 1o въпрос:
 —
 Независимо от законосъобразността на публикуването на личните данни в уебстраницата, към която препраща спорната хипервръзка, следва ли разпоредбите на Директивата от 24 октомври 1995 г. да се тълкуват в смисъл, че:
 —
 когато лицето, поискало премахване на определена информация от резултатите при търсене, докаже, че тези данни вече са непълни, неточни, или неактуални, лицето, което управлява интернет търсачка, е длъжно да уважи съответното искане за премахване,
 —
 по-специално, когато лицето, поискало премахване на определена информация от резултатите при търсене, докаже, че предвид провеждането на съдебното производство, информацията относно по-ранен етап от това производство вече не отговаря на действителното му положение, лицето, което управлява интернет търсачка, е длъжно да премахне от резултатите при търсене хипервръзки, които препращат към уебстраници, съдържащи такава информация,
 —
 следва ли разпоредбите на член 8, параграф 5 от Директивата от 24 октомври 1995 г. да се тълкуват в смисъл, че информацията относно повдигането на обвинение срещу дадено лице или отразяваща наказателно производство и присъдата, с която то приключва, представлява данни, отнасящи се до закононарушения и наказателни присъди? Най-общо попада ли в приложното поле на тези разпоредби уебстраница, която съдържа данни за наказателни присъди или съдебни производства срещу физическо лице?
 (1) Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281,1995 г., стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/42
 Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 20 февруари 2015 г. — Kapnoviomichania Karelia AE/Ypourgos Oikonomikon
 (Дело C-81/15)
 (2015/C 138/56)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Kapnoviomichania Karelia AE
 Ответник: Ypourgos Oikonomikon (Министър на финансите)
 Преюдициален въпрос
 Следва ли Директива 92/12/ЕИО (1), тълкувана в светлината на общите принципи на правото на Съюза и в частност на принципите на ефикасност, на правна сигурност и на пропорционалност, да се разбира в смисъл, че не допуска, в случаи като този в главното производство, прилагането на законова разпоредба на държава членка, като член 108 от гръцкия Митнически кодекс, съгласно която може да бъде обявен за солидарно отговорен за заплащането на административни глоби за контрабанда лицензираният складодържател на стоки, които са изнесени от неговия данъчен склад при режим на отложено плащане на акциз и са изведени неправомерно от този режим чрез контрабанда, независимо от това дали към момента на нарушението той е бил собственик на стоките съгласно нормите на частното право и независимо дали между участниците в контрабандния трафик и лицензирания складодържател е имало договорно правоотношение, въз основа на което би могло да се заключи, че те са действали като негови пълномощници?
 (1) Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 г. относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз и държането, движението и мониторинга на такива продукти (ОВ L 76, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 128/25
 Преюдициално запитване, отправено от Lietuvos vyriausiasis administracinis teismo (Литва) на 18 март 2008 г. — UAB „Mechel Nemunas“/Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 (Дело C-119/08)
 (2008/C 128/45)
 Език на производството: литовски
 Препращаща юрисдикция
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas (Литва)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: UAB „Mechel Nemunas“
 Ответник: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 Преюдициални въпроси
 Дали Първа директива 66/227/ЕИО (1) на Съвета и/или член 33 от Шеста директива 77/388/EИО (2) на Съвета трябва да се тълкуват в смисъл, че забраняват на държава-членка да запазва и да налага отчисления от приходите съгласно Закона на Република Литва относно финансирането на програмата за развитие и поддържане на пътищата под формата на данъка, описан в акта за препращане?
 (1) Първа директива 67/227/EИО на Съвета от 11 април 1967 година за хармонизиране на законодателството на държавите-членки относно данъка върху оборота (ОВ 71, стр. 1301).
 (2) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/2
 Решение на Съда (втори състав) от 10 юни 2010 г. (преюдициални запитвания от Corte d'appello di Roma, Италия) — Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)
 (Съединени дела C-395/08 и C-396/08) (1)
 (Директива 97/81/ЕО - Рамково споразумение за работа при непълно работно време - Равно третиране на работниците на пълно и непълно работно време - Изчисляване на трудовия стаж, който се изисква за получаване на пенсия за осигурителен стаж - Изключване на периодите, през които не е полаган труд - Дискриминация)
 2010/C 274/02
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte d'appello di Roma
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Ответници: Tiziana Bruno, Massimo Pettini (C-395/08), Daniela Lotti, Clara Matteucci (C-396/08)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Corte d'appello di Roma — Тълкуване на Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (СЕЕР) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, 1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35) — Работници на непълно работно време, които полагат труд няколко месеца през всяка година и почиват през останалите месеци — Изключване на периодите, през които не е полаган труд, при изчисляването на пенсията за осигурителен стаж и възраст
 Диспозитив
 1)
 По отношение на пенсиите за осигурителен стаж клауза 4 от рамковото споразумение за работа при непълно работно време, приложено към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между UNICE, СЕЕР и ЕКП, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство, което изключва спрямо работниците на вертикално циклично непълно работно време периодите, през които не е полаган труд, при изчисляването на трудовия стаж, който се изисква за придобиването на право на такава пенсия, освен ако подобно различно третиране не е оправдано от обективни причини.
 2)
 В хипотезата, в която запитващата юрисдикция стигне до извода, че разглежданото в главното производство национално законодателство е несъвместимо с клауза 4 от рамковото споразумение за работа при непълно работно време, приложено към Директива 97/81, клауза 1 и клауза 5, точка 1 от него трябва да се тълкуват в смисъл, че също не допускат подобна правна уредба.
 (1) ОВ C 327, 20.12.2008 г.


text:
 5.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/4
 Дело, заведено на 1 декември 2014 г. от Kimek Offshore AS срещу Надзорния орган на ЕАСТ
 (Дело E-23/14)
 (2015/C 39/04)
 На 1 декември 2014 г. Kimek Offshore AS, представлявано от Bjørnar Alterskjær, адвокат, и Robert Lund, адвокат, адвокатска кантора ALT, Fridtjof Nansens plass 6, N-0160 Осло, Норвегия, заведе дело срещу Надзорния орган на ЕАСТ.
 Жалбоподателят иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 да отмени Решение на Надзорния орган на ЕАСТ No 225/14/COL от 18 юни 2014 г. относно регионално диференцираните вноски за социално осигуряване за периода 2014—2020 г.;
 2.
 да нареди на Надзорния орган на ЕАСТ да заплати разноските по делото.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Жалбоподателят — Kimek Offshore е част от Kimek Group. Kimek Offshore предоставя услуги в нефтения и газовия бизнес и наема предимно заварчици, заварчици на газо- и нефтопроводи, механици и инженери. Администрацията и управлението му се намират в Kirkenes, Норвегия.
 —
 Делото се отнася до иск за отмяна на Решение на Надзорния орган на ЕАСТ, с което се одобрява регионална помощ в Норвегия за периода 2014—2020 г.
 Жалбоподателят твърди, че Надзорният орган на ЕАСТ:
 —
 е нарушил задължението си да открие официалната процедура по разследване, предвидена в член 1, параграф 2 от раздел I на Протокол 3 и в член 6, параграф 1 от раздел II на Протокол 3 към Споразумението за надзорен орган и съд (член 4, параграф 4 от раздел II на Протокол 3 към Споразумението за надзорен орган и съд);
 —
 е нарушил задължението си да мотивира решението, взето по отношение на правилата за данъчно облагане на социалните осигуровки, свързани с наемането на работници, в съответствие с член 16 от Споразумението за надзор и съд.


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/3
 Решение на Съда (втори състав) от 23 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-286/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 89/48/ЕИО - Работници - Признаване на дипломи - Инженер)
 (2008/C 313/03)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и R. Vidal Puig)
 Ответник: Кралство Испания (представител: M. Muñoz Pérez)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 3 от Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, 1989 г., стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 76) — Непризнаване в Испания на професионалните квалификации за инженер, придобити в Италия
 Диспозитив
 1)
 Като:
 —
 е отказало да признае професионалните квалификации за инженер, придобити в Италия въз основа на университетско обучение, осъществено само в Испания, и
 —
 е предвидило като условие за допускане до вътрешни изпити за повишение в рамките на публичната служба на инженери, притежаващи документи за официална професионална квалификация, придобити в друга държава-членка, академичното признаване на тези квалификации,
 Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години, изменена с Директива 2001/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 май 2001 година, и в частност по член 3 от същата.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/15
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 22 август 2008 г. — Car Trim GmbH/KeySafety Systems SRL
 (Дело C-381/08)
 (2008/C 301/29)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Car Trim GmbH
 Ответник: KeySafety Systems SRL
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че договорите за доставка на стоки, които трябва да се произведат или създадат, трябва да се квалифицират като продажба на стоки (първо тире), а не като предоставяне на услуги (второ тире) въпреки наличието на определени, посочени от възложителя на поръчката изисквания за снабдяване, преработване и доставяне на стоките, които трябва да се произведат, включително осигуряване на качеството на производството, надеждността на доставката и безпрепятственото административно изпълнение на поръчката? Кои критерии са меродавни за отграничаването?
 2)
 Ако се приеме, че това е продажба на стоки, при продажба с експедиране мястото, на което продадените стоки са доставени или е трябвало да бъдат доставени съгласно договора, се определя според мястото на физическото предаване на купувача или според мястото, на което стоките се предават на първия превозвач за доставянето им на купувача?
 (1) ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/3
 Иск, предявен на 22 юни 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Дания
 (Дело C-323/11)
 2011/C 282/05
 Език на производството: датски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: I. Hadjiyiannis и U. Nielsen)
 Ответник: Кралство Дания
 Искания на ищеца
 —
 да се постанови, че като не е публикувало окончателните планове за управление на речни басейни до 22 декември 2009 г. и като не е изпратило на Комисията копия от тях до 22 март 2010 г., и при всички случаи, като не е уведомило Комисията за това, Кралство Дания не е изпълнило задълженията си по Директива 2000/60/ЕО (1) от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите;
 —
 да се осъди Кралство Дания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Член 13, параграфи 1, 2 и 6 от Директивата предвиждат, че държавите членки трябва да приемат законовите и подзаконовите разпоредби, необходими за съобразяване с Директивата, до 22 декември 2009 г. и да изпратят копия от тях на Комисията до 22 март 2010 г.
 Доколкото Комисията не разполага с никаква информация, позволяваща ѝ да установи, че необходимите разпоредби са били приети, тя следва да приеме, че Кралство Дания все още не е приело тези разпоредби и следователно не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 (1) ОВ L 327, 22.12.2000 г., стр. l; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/3
 Решение на Съда (първи състав) от 24 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-281/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 89/552/ЕИО - Телевизионно разпространение - Рекламни спотове - Програмно време)
 (2012/C 25/04)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и C. Vrignon)
 Ответник: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Behzadi-Spencer и S. Hathaway)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 3, параграф 2 и член 18, параграф 2 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби от законовите, подзаконовите и административните актове на държавите членки, отнасящи се до упражняването на дейности по телевизионно разпространение (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215) — Програмно време, посветено на рекламните спотове
 Диспозитив
 1.
 Като е допуснало някои видове реклама — като кратките репортажи с рекламна цел, телепромоционните спотове, рекламните спотове за спонсорство и рекламните микросъобщения — да се излъчват по испанските телевизионни канали над максимума от 20 % от програмното време за едночасов период, предвиден в член 18, параграф 2 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби от законовите, подзаконовите и административните актове на държавите членки, отнасящи се до упражняването на дейности по телевизионно разпространение, изменена с Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 година, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 3, параграф 2 от посочената директива.
 2.
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 256, 24.10.2009 г.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/49
 Иск, предявен на 17 юли 2007 г. — Pinzón/Съвет и Комисия
 (Дело T-254/07)
 (2007/C 211/92)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: S. Coop. And. Agrícola y Ganadera de Pinzón (представител: L. Ortiz Blanco, abogado)
 Ответници: Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се уважи настоящия иск за обезщетение на вредите, предявен в съответствие с член 288 ЕО и да се обяви правото на ищеца да получи солидарно от Съвета и Комисията парично обезщетение в общ размер от един милион двеста деветдесет и осем хиляди осемстотин шестдесет и едно еуро (1 298,861 EUR), и
 —
 да се осъдят ответните институции да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи са същите като вече посочените по дело T-217/07, Las Palmeras/Съвет и Комисия.


text:
 27.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/2
 Преюдициално запитване, отправено от Budaörsi Városi Bíróság (Република Унгария) на 2 юни 2008 г. — Pannon GSM Zrt./Sustikné Győrfi Erzsébet
 (Дело C-243/08)
 (2008/C 247/03)
 Език на производството: унгарски
 Препращаща юрисдикция
 Budaörsi Városi Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищец: Pannon GSM Zrt.
 Ответник: Sustikné Győrfi Erzsébet
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (1), по смисъла на който държавите-членки определят изискването включените неравноправни клаузи в договори между потребители и продавачи или доставчици да не са обвързващи за потребителя, при условията на тяхното национално право, да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че потребителят не е обвързан от неравноправна клауза, включена от продавача или доставчика, не произтича по право от закона, а предполага потребителят успешно да оспори посочената неравноправна клауза, като подаде иск с тази цел?
 2)
 Предоставената от Директива 93/13/ЕИО защита на потребителите изисква ли от националния съд да се произнася служебно, дори при отсъствие на искане в този смисъл, тоест без да е направено позоваване на неравноправния характер на клаузата — и независимо дали производството е исково или охранително — относно неравноправния характер на договорна клауза, с която е сезиран, и да разглежда също служебно, в рамките на проверката на собствената си териториална компетентност, включената от продавача или доставчика клауза?
 3)
 При утвърдителен отговор на втория въпрос, какви са елементите, които националният съд трябва да вземе предвид и да прецени в рамките на посоченото разглеждане?
 (1) Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/18
 Решение на Общия съд от 16 май 2011 г. — Atlas Transport/СХВП — Atlas Air (ATLAS)
 (Дело T-145/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „ATLAS“ - По-ранна фигуративна марка на Бенелюкс „atlasair“ - Изисквания за форма - Представяне на писмено изложение на основанията за обжалването - Спиране на административното производство - Член 59 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 60 от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Правило 20, параграф 7 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2011/C 186/33
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Atlas Transport GmbH (Дюселдорф, Германия) (представители: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern и B. Weichhaus, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Atlas Air, Inc. (Wilmington, Delaware, Съединени американски щати) (представители: първоначално R. Dissmann, впоследствие R. Dissmann и J. Guhn, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 24 януари 2008 г. (преписка R 1023/2007-1) относно производство за обявяване на недействителност между Atlas Air Inc. и Atlas Transport GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Atlas Transport GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от Atlas Air Inc.
 (1) ОВ C 158, 21.6.2008 г.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/15
 Решение на Общия съд от 22 септември 2011 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-86/09) (1)
 (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Предоставяне на компютърни услуги, включително поддръжката и развитието на информационна система на Генерална дирекция „Морско дело и рибарство“ - Отхвърляне на офертата на оферент - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Прозрачност - Критерии за възлагане - Конфликт на интереси - Явна грешка в преценката - Извъндоговорна отговорност)
 2011/C 319/28
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател:: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis, P. Katsimani и M. Dermitzakis, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: N. Bambara и E. Manhaeve, подпомагани от J. Stuyck, avocat)
 Предмет
 От една страна, отмяна на Решението на Комисията от 12 декември 2008 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя оферта в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка MARE/2008/01 за предоставяне на компютърни услуги, включително поддръжката и развитието на информационна система на Генерална дирекция „Морско дело и рибарство“ на Комисията (ОВ 2008/S 115), както и на решението за възлагане на поръчката на друг оферент, и от друга страна, искане за обезщетение за вреди.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 113, 16.5.2009 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/61
 Жалба, подадена на 24 ноември 2009 г. — JSK International Architekten und Ingenieure/ЕЦБ
 (Дело T-468/09)
 2010/C 24/108
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: JSK International Architekten und Ingenieure GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: J. Steiff и K. Heuvels, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска централна банка
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ЕЦБ от 6 август 2009 г. за възлагане на обществена поръчка и решението на Органа за преразглеждане на обществени поръчки на ЕЦБ от 14 септември 2009 г. за отхвърляне на жалбата;
 —
 да се установи, че в резултат на отмяната на решението за възлагане на обществена поръчка, обществената поръчка следва да се възложи на жалбоподателя и при условията на евентуалност, да се възобнови процедурата по възлагане на обществената поръчка от момента на отправяне на поканата за подаване на оферта, като в нея се включи и JSK, и при условията на последваща евентуалност, да се възобнови процедурата от самото начало;
 —
 при условията на последваща евентуалност — само ако първото и второто искане бъдат отхвърлени — да се присъди на жалбоподателя обезщетение за вреди в размер на положителния интерес (пропуснатите ползи) — които понастоящем се оценяват на 900 000 EUR, и при условията на евентуалност, в размер на негативния интерес (разходи за изготвяне на офертата), които понастоящем се оценяват на 80 000 EUR;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски и необходимите извънсъдебни разходи (адвокатски хонорари и такси), направени от жалбоподателя за целите на съдебното производство и
 —
 да се гарантира пълен достъп на жалбоподателя до преписката, който до момента му е бил отказван.
 Правни основания и основни доводи
 При разглеждане на исканията на жалбоподателя е видно, че той, от една страна, оспорва решението на ЕЦБ от 6 август 2009 г. за възлагане на обществена поръчка, с което се отхвърля неговата оферта, отправена в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка за координиране и ръководство на строителните работи за новата сграда на ЕЦБ във Франкфурт на Майн (специалист с контролни функции в строителството T109) и от друга страна, оспорва решението на Органа за преразглеждане на обществени поръчки на ЕЦБ от 14 септември 2009 г., с което се отхвърля жалбата, подадена срещу посоченото решение. При условията на евентуалност, жалбоподателят иска обезщетение за претърпяната от него вреда.
 В подкрепа на жалбата си, на първо място, жалбоподателят изтъква, че решението за възлагане на обществена поръчка е погрешно поради съществуването на конфликт на интереси. В това отношение той твърди, че е налице нарушение на принципа на добрата администрация по смисъла на член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 На второ място, жалбоподателят поддържа, че неразглеждането на офертата му е свързано с грешки при прилагане на правото и оспорва обстоятелството, че тази оферта е била изключена поради нейния неизчерпателен характер и по-ниското ѝ качество.
 Накрая, жалбоподателят изтъква процесуални нарушения, свързани с прозрачността и със съдебната защита, както и нарушение на правото на достъп до преписката.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/45
 Жалба, подадена на 26 януари 2009 г. — Soerensen Ferraresi/Комисия
 (Дело F-5/09)
 2009/C 113/93
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Ayo Soerensen Ferraresi (Милано, Италия) (представител: C. Di Vuolo, avvocato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет и описание на спора
 Искане за поправяне на вредите, претърпени от жалбоподателя вследствие на упражнения спрямо него психически тормоз и на решението на комисията по инвалидност автоматично да го пенсионира поради инвалидност.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се осъди ответникът да поправи физическите, имуществените и неимуществените вреди, понесени от жалбоподателя,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/17
 Преюдициално запитване от Landgericht Hannover (Германия), постъпило на 14 февруари 2014 г. — TUIfly GmbH/Harald Walter
 (Дело C-79/14)
 2014/C 142/23
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Hannover
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TUIfly GmbH
 Ответник: Harald Walter
 Преюдициални въпроси
 I.
 Следва ли член 7 от Регламент (ЕО) No 261/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година да се тълкува в смисъл, че в обхвата на Регламента попада и несъобщеното „изтегляне“ на полета за по-ранен час, в резултат от което пътниците не могат да пътуват с този полет?
 II.
 Следва ли Регламентът да се тълкува в смисъл, че що се отнася до причината, извън посоченото в член 5 е без значение на какво се дължи закъснението?
 III.
 Целта на Регламента, а именно да се осигури обезщетение за вредите от загубата на време, засегната ли е и когато пътникът би пристигнал по-рано и това се отразява на плановете му за времето преди полета?
 IV.
 Приложим ли е Регламентът поради обстоятелството, че не е било съобщено изтеглянето на полета за по-ранен час, което е довело до по-късно от предвиденото пристигане в курорта?
 V.
 Следва ли да се приеме, че целта на Регламента е да осигури високо равнище на защита, в резултат от което в обхвата на защита попада и ограничаването на времевите планове на пътника? Така ли е и при изтегляне на полета за по-ранен час?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 24.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/4
 Решение на Съда (пети състав) от 4 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunale di La Spezia — Италия) — Simone Gardella/Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 (Дело C-233/12) (1)
 (Прехвърляне на пенсионни права, придобити в държава членка - Членове 45 ДФЕС и 48 ДФЕС - Национална правна уредба, която не предвижда право на прехвърляне в международна организация със седалище в друга държава членка на капитала, представляващ пенсионноосигурителните вноски, направени в национален социалноосигурителен орган - Правило за сумиране)
 2013/C 245/06
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di La Spezia
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Simone Gardella
 Ответник: Istituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Civile della Spezia — Тълкуване на членове 20 ДФЕС, 45 ДФЕС, 48 ДФЕС и 145—147 ДФЕС, както и на член 15 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Прехвърляне на пенсионни права, придобити в различни държави членки — Служител на международна организация със седалище в друга държава членка — Национална правна уредба, която не предвижда право на прехвърляне в съответната международна организация на пенсионноосигурителните вноски, направени в национален социалноосигурителен орган — Отказ на съответния социалноосигурителен орган да сключи споразумение, позволяващо такова прехвърляне
 Диспозитив
 Членове 45 ДФЕС и 48 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат правна уредба на държава членка, която не позволява на гражданите на последната, наети на работа в установена на територията на друга държава членка международна организация като Европейското патентно ведомство, да прехвърлят към пенсионната схема на тази организация капитала, представляващ пенсионните права, които са придобили по-рано на територията на тяхната държава членка на произход, при липса на споразумение между тази държава членка и посочената международна организация, което да предвижда възможност за такова прехвърляне.
 Когато не може да се приложи механизмът за прехвърляне на капитали, представляващи придобити по-рано в държава членка пенсионни права, към пенсионната схема на нов работодател в друга държава членка, член 45 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, която не позволява да се вземат предвид периодите на заетост на гражданин на Европейския съюз, завършени в установена на територията на друга държава членка международна организация като Европейското патентно ведомство, за целите на придобиване на право на обезщетение за старост.
 (1) ОВ C 217, 21.7.2012 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/28
 Определение на председателя на първи състав на Съда от 23 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione, Италия) — Latex srl/Agenzia delle Entrate, Amministrazione dell'economia e delle Finanze
 (Дело C-316/08) (1)
 2010/C 134/44
 Език на производството: италиански
 Председателят на първи състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 260 от 11.10.2008 г.


text:
 13.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/28
 Решение на Общия съд от 2 февруари 2017 г. — Marcas Costa Brava/EUIPO — Excellent Brands JMI (Cremcaffé by Julius Meinl)
 (Дело T-689/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Cremcaffé by Julius Meinl“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз „café crem“ - Относително основание за отказ - Липса на реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 078/37)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Marcas Costa Brava, SL (Силс, Испания) (представител(и): E. Manresa Medina и J. Manresa Medina, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Excellent Brands JMI Ltd (Баар, Швейцария) (представител: D. Majer, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 28 септември 2015 г. (преписка R 2491/2014-5) относно производство по възражение между Marcas Costa Brava и Excellent Brands JMI
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Marcas Costa Brava, SL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 48, 8.2.2016 г.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/21
 Иск, предявен на 15 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-85/07)
 (2007/C 95/38)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán и D. Recchia)
 Ответник: Италианска република
 Искания
 —
 да се установи, че относно пилотния район на речния басейн на Serchio, както и на районите на речните басейни на Alpi orientali, на Appennino settentrionale, centrale и meridionale,
 —
 като не е представила обобщен доклад за изискваните от разпоредбата на член 5 анализи, както е предвидено по смисъла на член 15, параграф 2 от Директива 2000/60/ЕО (1),
 —
 и като не е направила [за тези райони] анализите и прегледите по член 5, параграф 1 от посочената директива,
 Италианската република не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 5, параграф 1 и член 15, параграф 2 от Директива 2000/60/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите,
 —
 да се осъди Италианска република да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Директива 2000/60/EО е транспонирана в италианското право посредством decreto legislativo No 152 от 3 април 2006 г. Същият посочва, в член 64, осем района на речни басейни: района на речния басейн на Alpi orientali, района на речния басейн Padano, района на речния басейн на Appennino settentrionale, пилотния район на речния басейн на Serchio, района на речния басейн на Appennino centrale, района на речния басейн на Appennino meridionale, района на речния басейн на Sardegna, а също и района на речния басейн на Sicilia.
 Директивата е влязла в сила на 22 декември 2000 г. Следователно, анализите и прегледите по член 5, параграф 1 от Директивата, изисквани за осемте района на речни басейни, е трябвало да бъдат приключени преди 22 декември 2004 г.
 Освен това, обобщеният доклад за изискваните по член 5 анализи за всеки район на речен басейн, както е предвидено по смисъла на член 15, параграф 2 от Директивата, е трябвало да бъде представен на Комисията преди 22 март 2005 г.
 От анализа на съобщенията на италианските компетентни органи следва обаче, че по отношение на пет от осемте района на речни басейни данните липсват или са непълни.
 Италианската република не е представила обобщен доклад за анализите и прегледите, изисквани по член 5, за пилотния район на речния басейн на Serchio и отчасти за районите на речните басейни на Alpi Orientali, и на Appennino settentrionale, centrale и meridionale, и по този начин не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 15, параграф 2 от Директива 2000/60/EО.
 В заключение и при липса на данни за противното, Комисията приема, че Италианската република не е изпълнила също и задължението да извърши в предвидения за това срок анализите и прегледите по член 5, параграф 1 от Директива 2000/60/EО в съответствие с техническите спецификации, установени в приложения II и III от същата, по отношение на споменатите в предходния абзац райони на речни басейни.
 (1) ОВ L 327, стр. 1.


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/15
 Решение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕОБХ
 (Дело T-457/07) (1)
 (Обществени поръчки - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Доставка на услуги за предоставяне на консултантска помощ в областта на информационните технологии - Отхвърляне на офертата и решение за възлагане на поръчката на друг оферент - Допустимост - Задължение за мотивиране - Критерии за подбор - Критерии за възлагане - Спазване на критериите за възлагане, предвидени в спецификацията - Явна грешка в преценката)
 2013/C 32/20
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: адв. N. Korogiannakis)
 Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ) (представители: първоначално адв. A. Cuvillier, впоследствие адв. S. Gabbi и адв. D. Detken, и накрая адв. M. Detken, подпомагани от адв. J. Stuyck и адв. A.-M. Vandromme)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на ЕОБХ от 1 октомври 2007 г., с което се отхвърля направената от жалбоподателя оферта в рамките на процедура за възлагане на обществени поръчки ЕОБХ/IT/2007/14 за предоставяне на консултантска помощ в областта на информационните технологии (ОВ 2007/S 97 118626), и се възлага поръчката на друг оферент.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ), с което се отхвърля офертата, представена от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE в рамките на Процедура за възлагане на обществени поръчки ЕОБХ/IT/2007/14 за предоставяне на консултантска помощ в областта на информационните технологии, и се възлага поръчката на друг оферент.
 2.
 Осъжда ЕОБХ да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 51, 23.2.2008 г.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/3
 Жалба, подадена на 5 април 2013 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-172/13)
 2013/C 207/04
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: W. Roels, R. Lyal)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се установи, че като е наложило относно данъчните облекчения на трансграничните групи условия, които на практика правят невъзможно получаването на такива облекчения, и като е ограничило действието им във времето за периода след 1 април 2006 г., Обединеното кралство не е изпълнило задълженията си по член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз и по член 31 от Споразумението за европейско икономическо пространство,
 —
 да се осъди Обединеното кралство да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 След Решение по дело Marks & Spencer, C-446/03, Обединеното кралство внася изменения и допълнения в законодателството си относно начина, по който загубите на някои от членовете на група от дружества могат да бъдат прехвърлени и използвани от друг неин член с цел намаляване на данъчните му задължения (правила относно данъчните облекчения на групи). Разпоредбите относно загубите на чуждестранните дружества понастоящем се съдържат в член 5 от Закона за корпоративното данъчно облагане от 2010 г.
 Съгласно действащото законодателство на Обединеното кралство група от дружества има право да приспадне загубите на свой член, който е чуждестранно дружество, само при условие че последното няма възможност да ползва данъчни облекчения в държавата по установяването си. С оглед възможността за ползване на данъчни облекчения за в бъдеще законодателството на Обединеното кралство на практика прави невъзможно да се докаже, че посоченото условие е изпълнено, тъй като това трябва да бъде направено „непосредствено след приключването“ на данъчната година, през която е претърпяна загубата. Това условие е практически невъзможно да се изпълни. Законодателството следователно напълно препятства възможността за ползване на данъчни облекчения за загуби на чуждестранни дъщерни дружества, което е в противоречие със свободата за установяване съгласно тълкуването ѝ в Решение по дело Marks & Spencer, C-446/03.
 Второ, новите правила относно данъчните облекчения на групи се прилагат само по отношение на загубите в други държави, претърпени след влизането им в сила, тоест след 1 април 2006 г. Това ограничаване на действието им във времето (означаващо изключване от предвидените от закона данъчни облекчения на загубите отпреди тази дата) противоречи на свободата на установяване.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/49
 Жалба, подадена на 30 май 2016 г. — Dominator International/EUIPO (DREAMLINE)
 (Дело T-285/16)
 (2016/C 260/61)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Dominator International GmbH (Виена, Австрия) (представител: N. Gugerbauer, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „DREAMLINE“ — заявка за регистрация No 1 222 091
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 4 март 2016 г. по преписка R 1669/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 30.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/25
 Жалба, подадена на 28 март 2014 г. — Richard Anton/ECHA
 (Дело T-208/14)
 2014/C 202/32
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Richard Anton KG (Grâfelfing, Германия) (представители: M. Ahlhaus и J. Schrotz, lawyers)
 Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение SME(2013) 4525 от 21 януари 2014 г. на Европейската агенция по химикалите и фактура No 1 0 0 46 845 от 23 януари 2014 г. и
 —
 да осъди ответника да понесе съдебните разноски, включително да заплати тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 С първото правно основание се твърди липсата на компетентност на ответника.
 —
 Ответникът нямал компетентност да приеме обжалваното Решение SME(2013) 4525. Нито Регламент (ЕО) 1907/2006 (1), нито Регламент (ЕО) 340/2008 (2) оправомощава ответника да приеме самостоятелно решение по въпроса дали даден регистрант отговаря на критериите за малко или средно предприятие.
 2.
 С второто правно основание се твърди нарушени на Регламент No 1 от 15 април 1958 г.
 —
 В отношенията си с жалбоподателя ответникът не изпълнявал задължението си да се обръща към лице под суверенитета на държава членка на официалния език на тази държава. Това нарушение попречило на жалбоподателя да изпълни наложените му изисквания относно доказването на статута му на малко предприятие.
 3.
 С третото правно основание се твърди, че обжалваните решения са необосновани и че наложената на жалбоподателя административна такса е непропорционална.
 —
 Обжалваните решения били неправилни по същество. Съгласно Регламент (ЕО) 340/2008 жалбоподателят имал право да се ползва от намаляване на таксата. Издадената от ответника фактура за административната такса била необоснована, тъй като последната била наложена на жалбоподателя вследствие на неправилно проведена процедура. Административната такса не почивала на надлежно правно основание и била непропорционална.
 (1) Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (Специално издание на български език, 2007, глава 13, том 60, стр. 3).
 (2) Регламент (ЕО) No 340/2008 на Комисията от 16 април 2008 година относно таксите и плащанията, дължими на Европейската агенция по химикалите в съответствие с Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) (ОВ, L 107, стр. 6).


text:
 8.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 273/6
 Иск, предявен на 26 юни 2012 г. — Европейска комисия/Словашка република
 (Дело C-305/12)
 2012/C 273/10
 Език на производството: словашки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, D. Düsterhaus, A. Tokár)
 Ответник: Словашка република
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви, че след като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване на вътрешното ѝ право с Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (1), или при всички положения като не ги е съобщила на Комисията, Словашката република не е изпълнила задълженията си по член 40 от посочената директива,
 —
 на основание член 260, параграф 3 ДФЕС на Словашката република да се наложи принудителна парична мярка за неизпълнение на задължението за съобщаване на приетите мерки за съобразяване на нейното вътрешно право с Директива 2008/98/ЕО в размер на 17 136 EUR на ден, считано от деня на постановяване на решението в настоящото производство,
 —
 да се осъди Словашката република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за приемане на мерките за транспониране на директивата е изтекъл на 12 декември 2010 г.
 (1) ОВ L 312,22.11.2008 г., стр. 3.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/34
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal administratif de Montreuil (Франция) на 4 юли 2011 г. — Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH от името на DBI-Fonds APT no 737/Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
 (Дело C-341/11)
 2011/C 269/67
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal administratif de Montreuil
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Allianz Global Investors Kapitalanlagegesellschaft mbH от името на DBI-Fonds APT no 737
 Ответник: Ministre du budget, des comptes publics, de la fonction publique et de la réforme de l'État
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли положението на притежателите на дялове да се отчита наред с това на предприятията за колективно инвестиране в прехвърлими ценни книжа (ПКИПЦК)?
 2.
 В такъв случай, при какви условия спорното удържане при източника може да се счита за съответстващо на принципа на свободно движение на капитали?


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/15
 Решение на Общия съд от 14 март 2013 г. — Fresh Del Monte Produce/Комисия
 (Дело T-587/08) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на бананите - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Система за обмяна на информация - Понятие за съгласувана практика с антиконкурентна цел - Причинно-следствена връзка между съгласуването и поведението на предприятията на пазара - Едно-единствено нарушение - Възлагане на отговорността за нарушението - Право на защита - Глоби - Тежест на нарушението - Сътрудничество - Смекчаващи обстоятелства)
 2013/C 123/24
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Fresh Del Monte Produce, Inc. (Джорджтаун, Кайманови острови, Обединеното кралство) (представители: първоначално B. Meyring, avocat, и E. Verghese, solicitor, впоследствие B. Meyring)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално M. Kellerbauer, A. Biolan и X. Lewis, впоследствие M. Kellerbauer, A. Biolan и P. Van Nuffel)
 Встъпила страна, подкрепяща жалбоподателя: Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG (Хамбург, Германия) (представители: A. Rinne, avocat, C. Humpe и S. Kon, solicitors, и C. Vajda, QC)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2008) 5955 окончателен на Комисията от 15 октомври 2008 г. относно производство по член 81 ЕО (преписка COMP/39.188 — Банани) и при условията на евентуалност, искане за намаляване на размера на глобата.
 Диспозитив
 1.
 Определя глобата, наложена на основание на член 2, буква в) от Решение C(2008) 5955 на Комисията от 15 октомври 2008 година относно производство по член 81 (ЕО) (дело COMP/39.188 — Банани) в размер на 8,82 милиона евро.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 3.
 Fresh Del Monte Produce, Inc. Понася собствените си съдебни разноски и три четвърти от съдебните разноски не Европейската комисия. Комисията понася една четвърт от собствените си съдебни разноски.
 4.
 Internationale Fruchtimport Gesellschaft Weichert GmbH & Co. KG понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/12
 Определение на Съда (осми състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — Tamoil Italia SpA/Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare
 (Дело C-156/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Член 191, параграф 2 ДФЕС - Директива 2004/35/ЕО - Екологична отговорност - Национална правна уредба, която не предвижда възможност за администрацията да налага на собствениците на замърсени терени, които не са участвали в замърсяването, изпълнението на мерки за предотвратяване и отстраняване и която предвижда само задължение за възстановяване на разноските за осъществените от администрацията действия - Съпоставимост с принципите: „замърсителят плаща“, предпазните мерки и превантивните действия, приоритетното отстраняване още при източника на замърсяване на околната среда))
 (2016/C 038/16)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Tamoil Italia SpA
 Ответник: Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare
 В присъствието на: Provincia di Venezia, Comune di Venezia, Regione Veneto
 Диспозитив
 Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която, при положение че не може да бъде установено лицето, отговорно за замърсяването на даден терен или последното да бъде задължено да предприеме мерки за отстраняване, не позволява на компетентния орган да наложи изпълнението на превантивни мерки и мерки за отстраняване на неотговорния за замърсяването собственик на терен, като същият е длъжен само да възстанови разноските за осъществените от компетентния орган действия до размера на пазарната стойност на обекта, определена след осъществяване на посочените действия.
 (1) ОВ C 194, 24.6.2014 г.


text:
 26.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/20
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 13 март 2012 г. — Consiglio Nazionale dei Geologi/Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato
 (Дело C-136/12)
 2012/C 151/36
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Consiglio Nazionale dei Geologi [Национален съвет на геолозите]
 Ответник: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato [Орган за защита на конкуренцията и пазара]
 Преюдициални въпроси
 I.
 1.
 Препятства ли национална процесуална уредба, която предвижда система от пресекателни процесуални основания — например срокове за обжалване, излагане на конкретни основания, забрана за промяна на исканията в хода на производството, забрана за съда да променя исканията на страните — прилагането на член 267, трета алинея ДФЕС във връзка със задължението на последната съдебна инстанция да отправи преюдициално запитване по повдигнат от страна по делото въпрос относно тълкуването на общностното право;
 2.
 Препятства ли правото на националния съд да отсее относимостта на въпроса и да прецени яснотата на общностната норма прилагането на член 267, трета алинея ДФЕС във връзка със задължението на последната съдебна инстанция да отправи преюдициално запитване по повдигнат от страна по делото въпрос относно тълкуването на общностното право;
 3.
 В съответствие ли е с принципа за разумна продължителност на производството, утвърден и в общностното право, тълкуването на член 267, трета алинея ДФЕС в смисъл, че налага на последната национална съдебна инстанция безусловно задължение да отправи преюдициално запитване по повдигнат от страна по делото въпрос относно тълкуването на общностното право;
 4.
 При наличието на какви фактически и правни обстоятелства неизпълнението на член 267, трета алинея ДФЕС от страна на националния съд представлява „явно нарушение на общностното право“ и възможно ли е това понятие да има различен обхват и значение за целите на специалния иск срещу държавата по Закон No 117 от 13 април 1988 г. за „обезщетяване на вредите, причинени при упражняване на правораздавателни функции и гражданската отговорност на магистратите“ и на общия иск срещу държавата за нарушение на общностното право.
 II.
 Ако Съдът на Европейския съюз приеме тезата за „отслабен“ контрол [...], която изключва прилагането на националните процесуални правила относно необходимостта от посочване на конкретни основания за обжалване, преюдициалното запитване относно общностното право трябва да се отправи до Съда на Европейския съюз точно както е формулирано и изложено [по-долу] от жалбоподателя [по главното производство].
 1.
 „[...] следва да се отправи до Съда на Европейския съюз преюдициално запитване относно тълкуването на член 101 от Договора (предишен член 81) във връзка с изложените по-долу законодателна уредба и етични правила от значение по делото, уреждащи професията геолог, както и институционалните функции и правилата за дейността на Consiglio Nazionale dei Geologi, за да се провери съответствието им и законосъобразността им с оглед на европейската правна уредба (посочения член 101) в областта на конкуренцията. [...]
 Член 9 от Закон No 112/1963, и по-специално буква ж) от него, предвижда, че „Националният съвет на сдружението изпълнява следните задължения, наред с възложените му по силата на други закони: а) следи за спазването на нормативната уредба, уреждаща професията,


text:
и на всички други разпоредби от значение за нея; б) отговаря за съдържанието на специалния регистър и списък и извършва вписвания и заличавания; в) контролира професионалната правоспособност и предприема действия за санкциониране на неправомерното упражняване на професията; г) приема правила за дисциплината; д) при поискване осигурява определянето и плащането на възнагражденията; е) осигурява управлението на имуществото, обслужващо Националния съвет, и изготвя годишен бюджет и финансов отчет; ж) определя с решение, което се одобрява от Министъра на правосъдието, в строго необходимите за покриване на разноските за функциониране на Националния съвет граници размера на годишната вноска на вписаните в специалния регистър или списък лица, както и размера на таксата за вписване в регистъра или списъка, на таксата за издаване на удостоверения и становища относно определянето и събирането на възнагражденията“.
 Член 14, параграф 1 от Закон No 616/1966 предвижда, че „на лице, вписано в специалния регистър или списък, което уронва достойнството или престижа на професията, в съответствие с тежестта на деянието се налага една от следните дисциплинарни санкции: 1) мъмрене; 2) временно лишаване от право на упражняване на професията за срок до една година; 3) заличаване“.
 Член 17 от Закон No 616/1966 предвижда, че „съсловната тарифа на възнагражденията и обезщетенията, както и критериите за възстановяване на разноските, се определят със съвместна наредба на Ministro per la Grazia e Giustizia [министър по помилванията и правосъдието] (бел. ред.: понастоящем министър на правосъдието) и Ministro per l’Industria e per il Commercio [министър на промишлеността и търговията] (бел. ред.: понастоящем министър по производствените дейности) по предложение на Consiglio Nazionale dei Geologi“.
 Член 6 от Nuovo Codice Deontologico от 19 декември 2006 г. (решение No 143/2006), изменен с решение No 65 от 24 март 2010 г., който урежда „професионалните услуги“, предвижда, че „ефикасността и ефективността на услугите основно се определя от: присъщите технически трудности; обхвата на поетите отговорности; оригиналния характер на поръчката; наличието на предходни технически разрешения, имащи отношение към случая; значението на техническите елементи, които са предмет на разглеждане; значението на подлежащите на съгласуване технически елементи; оригиналността на решението; отделеното време и степента на ангажираност; възможностите за взаимодействие с клиентите и останалите субекти, включително предприятия, имащи отношение към предоставяне на услугата; стойността на проекта“.
 Член 7 от Nuovo Codice Deontologico от 19 декември 2006 г. (решение No 143/2006), изменен с решение No 65 от 24 март 2010 г., който урежда „Престижа на професията“, предвижда, че „престижът на представителите на професията се гради основно върху: съобразяване на професионалните услуги с изискванията и върху тяхната изчерпателност; способност за поемане на отговорност, наличие на необходимите технически и професионални качества и оборудване; наличие и навременно използване на съвременен инструментариум; ефикасна служебна организация и професионализъм на екипа; внимание, проявено към изискванията на участниците в процеса на работа; наличие на средства и структури за постоянно професионално усъвършенстване, включително на сътрудниците и служителите; способност за своевременна и ефикасна комуникация с клиентите, с частни и публични лица и институции, и с широката общественост“.
 Член 17 от Nuovo Codice Deontologico от 19 декември 2006 г. (решение No 143/2006), изменен с решение No 65 от 24 март


text:
2010 г., който урежда „Тарифните параметри“, предвижда, че „при определяне на професионалното възнаграждение геологът спазва изискванията на Законодателен декрет No 223/2006, преобразуван в Закон No 248/2006; принципа на адекватност съгласно член 2233, параграф 2 от Codice Civile [Граждански кодекс], както и всички действащи във връзка с това разпоредби. Съсловната тарифа, одобрена с наредба на министъра от 18 ноември 1971 г., съответно изменена и допълнена, и тарифата за обществените поръчки, одобрена с наредба на министъра от 4 април 2001 г., в частта, приложима за геолозите, съдържат обективни насоки в техническо и професионално отношение при преценката, планирането и определянето на възнагражденията между страните“. По този въпрос по-специално Съдът следва да се произнесе дали е в разрез с член 101 от Договора посочването на Законодателен декрет No 223/2006 в неговата цялост — с помощта на бройно-хронологичната система, единствената в исторически план легитимна система както на национално, така и на общностно равнище — като задължително приложима законодателна норма, което със сигурност не оказва дори минимално въздействие върху възможността за запознаване и върху задължителния характер на правната норма.
 Член 18 от Nuovo Codice Deontologico от 19 декември 2006 г. (решение No 143/2006), изменен с решение No 65 от 24 март 2010 г., който урежда „Предявяването за плащане“, предвижда, че „в рамките на действащата нормативна уредба, като израз на гаранция за качеството на услугите, геологът, упражняващ професионална дейност в съответните форми — индивидуално, като търговец или в съдружие, трябва винаги да определя припадащото му се възнаграждение, като съобразява мащабите и трудността на заданието, престижа на професията, необходимите технически познания и ангажираност. Отчитайки принципите на конкуренцията в професионално отношение, Сдружението следи за спазването на тези изисквания“.
 Член 19 от Nuovo Codice Deontologico от 19 декември 2006 г. (решение No 143/2006), изменен с решение No 65 от 24 март 2010 г., който урежда „Обществените поръчки“, предвижда, че „в процедурите за възлагане на обществени поръчки, при които публичният орган законосъобразно не прилага съсловната тарифа като критерий за определяне на възнаграждението, геологът все пак е задължен в офертата си да съобрази мащабите и трудността на заданието, престижа на професията, необходимите технически познания и ангажираност“.
 По отношение на:
 —
 Регламент (ЕИО) No 2137/85 на Съвета относно Европейското обединение по икономически интереси (ЕОИИ), което има за цел „улесняване или развитие на икономическата дейност на членовете му“, предвижда в шестото си съображение, че разпоредбите — бел. ред. съдържащи се в него — не са пречка за прилагането на юридически правила и/или етични кодекси на национално равнище относно условията на извършване на търговска и професионална дейност;
 —
 Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно „признаването на професионалните квалификации“ предвижда в съображение 43, че „[н]астоящата директива обхваща, доколкото те са регламентирани, също и свободните професии, които, съгласно директивата, са професиите, упражнявани въз основа на съответни професионални квалификации в лично, отговорно и професионално независимо качество от лица, предоставящи интелектуални и концептуални услуги в интерес на клиента и обществото. Упражняването на професията може да е предмет в държавите членки, в съответствие с Договора, на специални нормативни ограничения, основани на националното законодателство и на задължителни разпоредби,


text:
приети автономно в тези рамки, от компетентните представителни професионални органи, които ограничения гарантират и развиват техния професионализъм, качеството на услугите и поверителността на отношенията с клиента“.
 Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно „услугите на вътрешния пазар“, известна като „директивата за услугите“, предвижда в съображение 115, че „[к]одексите за поведение на нивото на Общността са предназначени да въведат минимални стандарти на поведение и да допълнят правните изисквания на държавите членки. Те не лишават държавите членки от възможността, в съответствие с правото на Общността, да предприемат по-строги правни мерки или националните професионални организации да предвидят по-сериозна защита в своите национални кодекси за поведение“.
 Накрая, Съдът на Европейския съюз следва да се произнесе относно съвместимостта с член 101 от Договора на разграничението от правна и организационно-устройствена гледна точка, провеждано между професионалните и търговските предприятия, както и между професионалната и търговската конкуренция“.
 2.
 „a)
 Забранява и/или препятства ли член 101 ДФЕС или друга европейска норма позоваването на достойнството и престижа на професионалиста — в случая на геолога — като съображения при определяне на професионалното възнаграждение;
 б)
 Позоваването на съображенията за професионален престиж и достойнство поражда ли ограничаващо професионалната конкуренция действие по смисъла на член 101 ДФЕС или на друга европейска норма;
 в)
 Възможно ли е на основание член 101 ДФЕС или друга европейска норма да се приеме, че се насърчават прояви, ограничаващи конкуренцията, посредством изискванията за достойнство и престиж, възприети като съображения при определяне на възнаграждението на професионалиста, когато бъдат разгледани във връзка с тарифите, за които изрично се определя, че е възможна дерогация на предвидените в тях минимални възнаграждения с оглед на изричното и формално напомняне в член 17 от Nuovo Codice Deontologico dei Geologi на нормативните разпоредби, предоставящи такава възможност за дерогация (Законодателен декрет No 223/2006, преобразуван в Закон No 248/2006);
 г)
 Забранява ли член 101 ДФЕС или друга европейска норма позоваването на съсловната тарифа, приета за геолозите с нормативен акт, а именно със съвместна наредба на министъра на правосъдието и министъра на производствените дейности, като следва да се подчертае, че е възможна дерогация от предвидените в нея минимални възнаграждения, тъй като Законодателен декрет No 223/2006, посочен в член 17 от Nuovo Codice Deontologico, съществува изрично напомняне, че тя само дава насоки в техническо и професионално отношение при определяне на възнагражденията;
 д)
 Забранява ли член 101 ДФЕС или друга европейска норма съответствието на мащабите на услугите, изискванията за достойнство и престиж, определени и в членове 6 и 7 от Nuovo Codice Deontologico dei geologi, с изискванията относно професионалното възнаграждение, предвидени в член 2233, параграф 2 от Codice Civile, съгласно който „във всички случаи размерът на (бел. ред. професионалното) възнаграждение трябва да бъде съобразен със значимостта на работата и с престижа на професията“;
 е)
 Възможно ли е следователно съгласно член 101 ДФЕС да се приеме, че позоваването на член 2233, параграф 2 от Codice Civile е законосъобразно и не поражда ограничаващи конкуренцията последици;
 ж)
 В областта на правото на конкуренцията установява ли член 101 ДФЕС или друга европейска норма правно равенство на професионалните сдружения, в случая на геолозите, съгласно уредбата,


text:
приета от държавата за осъществяването на институционални цели, с картелите и концентрациите на търговски предприятия, които се основават на антиконкурентни споразумения;
 з)
 Може ли на основание член 101 ДФЕС или друга европейска норма да се приравни задължителната, установена по закон вноска за членовете на сдружението за осъществяването на неговите функции и на институционални цели, с дейността по доставката на стоки и услуги и стопанската печалба, съответно осъществявани и получавани чрез прилагането на антиконкурентни действия от страна на търговски предприятия при условията на концентрация;
 и)
 Обосновава ли член 101 ДФЕС или друга европейска норма прилагането на санкции в настоящия случай;
 й)
 Легитимира ли член 101 ДФЕС или друга европейска норма задължителното облагане на постъпленията от вноски в сдружението, които са задължителни по закон, като тези вноски се приравняват на печалбата и приходите, получавани по силата на антиконкурентно търговско-икономическо споразумение.
 [...]“.
 III.
 1.
 При условията на евентуалност, в случай че Съдът разреши въпросите по тълкуването на член 267, трета алинея ДФЕС в смисъл, че националните процесуални норми не пораждат действие и е налице задължение националната юрисдикция да предприеме действия служебно в помощ на страните, както и че повдигнатият от жалбоподателя преюдициален въпрос бъде разрешен в смисъл, че запитването на страните е твърде общо, се поставя преюдициалният въпрос дали общностната правна уредба на конкуренцията и професиите, и по-специално посочените във въпроса на жалбоподателя общностни разпоредби допускат приемането на етични кодекси на професиите, в които размерът на възнаграждението се определя в зависимост от достойнството и престижа на професията, качеството и количеството на свършената работа, в резултат от което възнагражденията, които са под минималните по тарифите (и следователно са в съответствие с изискванията в областта на конкуренцията) биха могли да се санкционират дисциплинарно поради нарушение на етичните правила;
 2.
 При условията на евентуалност, в случай че Съдът разреши въпросите по тълкуването на член 267, трета алинея ДФЕС в смисъл, че националните процесуални норми не пораждат действие и е налице задължение националната юрисдикция да предприеме действия служебно в помощ на страните, както и че повдигнатият от жалбоподателя преюдициален въпрос бъде разрешен в смисъл, че запитването на страните е твърде общо, се поставя преюдициалният въпрос дали може общностното право в областта на конкуренцията, и по-специално уредбата, която забранява ограничителните споразумения, да се тълкуват в смисъл, че ограничителното споразумение може да приеме формата на етични правила, приети от професионални сдружения, когато при посочване на престижа и достойнството на професията, както и на качеството и количеството на свършената работа като параметри за количествено определяне на възнаграждението на професионалиста, тези правила водят до изключване на възможността за дерогация на минималните възнаграждения съгласно тарифите и така пораждат действие, ограничаващо конкуренцията, дължащо се на посочената липса на възможност за дерогиране;
 3.
 При условията на евентуалност, в случай че Съдът разреши въпросите по тълкуването на член 267, трета алинея ДФЕС в смисъл, че националните процесуални норми не пораждат действие и е налице задължение националната юрисдикция да предприеме действия служебно в помощ на страните, както и че повдигнатият от жалбоподателя преюдициален въпрос бъде разрешен в смисъл, че запитването на страните е твърде общо, се


text: поставя преюдициалният въпрос дали, след като националното право въвежда правила за защита на конкуренцията, които са по-строги от общностните, като по-специално предвижда възможността за дерогиране на минималните възнаграждения по съсловните тарифи, а общностното право изглежда все още позволява при определени условия да не се допуска дерогация от минималните възнаграждения, установени от тарифите, и в резултат от това действията на професионално сдружение, с които то не допуска възможност за дерогиране на минималните възнаграждения, установени от тарифите, представляват от гледна точка на националното право ограничаващо конкуренцията споразумение, макар и от гледна точка на общностното право това да не е така, общностното право в областта на конкуренцията, и по-специално общностната правна уредба на ограничаващите конкуренцията споразумения допускат на основание на националната, а не на общностната правна уредба да се приеме санкционирането на определено поведение като ограничително споразумение, ако и когато националните правила за защита на конкуренцията се окажат по-строги от общностните.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/52
 Жалба, подадена на 15 юли 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-68/11)
 2011/C 282/98
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues, A. Blot и C. Bernard-Glanz, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията за прекратяване на трудовия договор за неопределено време на жалбоподателя.
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда на публичната служба на Европейския съюз:
 —
 да отмени решението на органа, оправомощен да сключва договори (наричан по-нататък „ООСД“) от 30 септември 2010 г. за прекратяване на неговия трудов договор за неопределено време,
 —
 освен това, доколкото е необходимо, да отмени решението на ООСД от 14 април 2011 г., с което се отхвърля подадената на 23 декември 2010 г. жалба съгласно член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/24
 Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative d'appel de Nantes (Франция) на 2 август 2012 г. — Adiamix/Ministre de l'Économie et des Finances
 (Дело C-368/12)
 2012/C 295/43
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour administrative d'appel de Nantes
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Adiamix
 Ответник: Ministre de l'Économie et des Finances
 Преюдициален въпрос
 Валидно ли е Решение 2004/343/ЕО на Комисията от 16 декември 2003 година (1), от което пряко зависи законосъобразността на спорния акт за събиране на публично вземане?
 (1) 2004/343/ЕО: Решение на Комисията от 16 декември 2003 година относно схемата за помощи, въведена в действие от Франция във връзка с изкупуването на предприятия в затруднено положение (ОВ L 108, стр. 38).


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/17
 Иск, предявен на 4 април 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-163/14)
 2014/C 184/21
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: F. Clotuche-Duvieusart и I. Martínez del Peral)
 Ответник: Кралство Белгия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е предоставило на институциите и органите на Европейския съюз освобождаването, предвидено в член 3, втора алинея от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, от данъка по член 26 от Постановлението относно организацията на пазара на електроенергия в регион Брюксел-столица, изменено, и от данъка по член 20 от Постановлението относно организацията на пазара на газ в регион Брюксел-столица, изменено, и като не е допуснало да им бъдат възстановени събраните от тях от този регион такива данъци, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 3, втора алинея от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз,
 —
 да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Постановлението от 19 юли 2001 г. относно организацията на пазара на електроенергия в регион Брюксел-столица, изменено, и Постановлението от 1 април 2004 г. относно организацията на пазара на газ в регион Брюксел-столица, изменено, предвиждат задължение за заплащане на данъци в полза на регион Брюксел-столица за доставчиците на електроенергия и за доставчиците на газ. Тези регионални данъци се поемат от крайните потребители, а това означава следователно и от институциите на Съюза, като се включват в сметките им за доставка на електроенергия или газ в зависимост от предоставяната на крайните клиенти мощност (за електроенергията) или от калибъра на броячите на крайните клиенти (за газа).
 Според Комисията регионалните данъци трябва да се квалифицират като косвени данъци, събирани от белгийските власти върху осъществявани от институциите за техни официални нужди съществени покупки и включени в заплащаната от тях цена за електроенергия и газ. Комисията подчертава, че за да се приеме, че става въпрос за косвен данък, не е необходимо задължението за прехвърляне на данъка върху крайния клиент да бъде изрично предвидено в законодателството, а че важното е да става въпрос за данък върху потреблението или консумацията. Тя следователно счита, че по силата на член 3, втора алинея от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз белгийската държава е длъжна да възстановява тези косвени данъци или такси върху продажбите на институциите на Съюза.
 Комисията поддържа, че посочените регионални данъци не могат да се квалифицират като обикновено заплащане на комунални услуги и че следователно не попадат в приложното поле на изключението по член 3, трета алинея от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз. Всъщност тези данъци са предназначени за финансиране на различни дейности по изпълнение на обществени услуги и финансират частично различни политики, провеждани от публичните органи със социални цели (като например социална тарифа, минимални доставки на електроенергия за домакинствата) или с екологични цели (като например насърчаване на рационалното използване на енергията). Тези данъци не представляват насрещна престация за услуга, предоставена точно на институциите.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/32
 Решение на Общия съд от 15 септември 2011 г. — Lucite International и Lucite International UK/Комисия
 (Дело T-216/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на метакрилатите - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Глоби - Тежест на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Неприлагане на практика на споразумения или практики, които водят до извършване на нарушения)
 2011/C 311/55
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Lucite International Ltd (Southampton, Обединено кралство) и Lucite International UK Ltd (Darwen, Обединено кралство) (представители: R. Thompson, QC, S. Rose и A. Chandler, solicitors)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Bottka, F. Amato и I. Chatzigiannis, впоследствие V. Bottka, I. Chatzigiannis и F. Arbault)
 Предмет
 Искане за намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите по силата на член 2, буква г) от Решение C(2006) 2098 окончателен на Комисията от 31 май 2006 година относно производство по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.645 — Метакрилати)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Отхвърля искането на Комисията за оттегляне на освобождаването от глоба.
 3.
 Lucite International Ltd и Lucite International UK Ltd понасят 90 % от направените от тях съдебни разноски и 90 % от съдебните разноски, направени от Комисията.
 4.
 Комисията понася 10 % от направените от нея съдебни разноски и 10 % от съдебните разноски, направени от Lucite International и Lucite International UK.
 (1) ОВ C 237, 30.9.2006 г.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/24
 Решение на Първоинстанционния съд от 14 юни 2007 г. — Europig/СХВП (EUROPIG)
 (Дело T-207/06) (1)
 („Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността EUROPIG - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителни белези - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 7, параграф 3, от Регламент (ЕО) No 40/94“)
 (2007/C 170/47)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Europig SA (Josselin, Франция) (представител: D. Masson, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Предмет
 Иск, предявен срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 31 май 2006 година (дело R 1425/2005-4) относно заявка за регистрация на словната марка EUROPIG, като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда ищеца да заплати разноските.
 (1) ОВ C 261, 28.1.2006 г.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/19
 Жалба, подадена на 30 декември 2011 г. — TV2/Danmark/Комисия
 (Дело T-674/11)
 2012/C 80/34
 Език на производството: датски
 Страни
 Жалбоподател: TV2/Danmark (Odense, Дания) (представител: O. Koktvedgaard)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 главно искане: да се отмени Решение на Комисията от 20 април 2011 година относно мерките, приведени в действие от Дания за TV2/Danmark (C 2/2003), доколкото с него се установява, че разглежданите мерки представляват държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 от ДФЕС (съображения 101 и 153 и първа алинея от заключението на решението).
 —
 искане, изложено при условията на евентуалност: да се отмени Решение на Комисията от 20 април 2011 година относно мерките, приведени в действие от Дания за TV2/Danmark (C 2/2003), доколкото с него се установява, че:
 —
 разглежданите мерки представляват нова помощ, за която следователно е трябвало да бъде направено уведомление (съображение 154 и първа алинея от заключението на решението),
 —
 лицензионните такси, които за периода от 1997 г. до 2002 г. са били преведени на регионалните станции чрез TV2, представляват държавна помощ за TV2 (съображение 194 от решението), и
 —
 приходите от реклами, които през 1995 г. и 1996 г. и при закриването на Фонда TV2 през 1997 г. са били преведени от Фонд TV2 на TV2, представляват държавна помощ за TV2 (съображения 90, 92, 193 и 195, и таблица 1)
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят твърди, че обжалваното решение противоречи на член 107, параграф 1 ДФЕС, на член 14 ДФЕС и на Протокола от Амстердам. Жалбоподателят твърди, че:
 —
 не е получил държавна помощ, доколкото разглежданите мерки не са поставили TV2/Danmark в по-благоприятно положение по смисъла на член 107 ДФЕС, а са били само възнаграждение за обществените услуги, предоставяни от TV2/Danmark.
 Жалбоподателят твърди, че Комисията не е приложила установените с Решение по дело Altmark условия в съответствие с духа и целта им и неправилно е приела, че второто и четвъртото условие по това съдебно решение не са били изпълнени.
 —
 твърдяната помощ за TV2/Danmark под формата на лицензионни такси и освобождаване от корпоративен данък не представлява нова помощ по смисъла на Регламент No 659/1999 (1), тъй като тези мерки предхождат присъединяването на Дания към ЕС,
 —
 лицензионните такси, които са били преведени на регионалните станции чрез TV2/Danmark от 1997 г. до 2002 г., не могат да се квалифицират като държавна помощ за TV2/Danmark, тъй като TV2/Danmark не е действителният получател на тези средства, и
 —
 средствата, които са били преведени от TV2 Reklame A/S на TV2/Danmark чрез Фонд TV2, постъпващи от продажбата на реклама, не представляват държавна помощ, тъй като става въпрос за плащане на TV2/Danmark за излъчването на реклама по нейната мрежата за радио- и телевизионно разпространение.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член (108 от Договора за функциониране на ЕС) (ОВ L 83, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41)


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/35
 Жалба, подадена на 20 януари 2010 г. — Goutier/СХВП — Rauch (ARANTAX)
 (Дело T-13/10)
 2010/C 80/58
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Klaus Goutier (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: E. E. Happe, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Norbert Rauch (Herzogenaurach, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизиране във вътрешния пазар ((марки, дизайни и модели) от 10 ноември 2009 г. (по преписка R 1769/2008-4), доколкото с него се отказва регистрацията на марката на Общността за следните услуги, като се отменя спорното решение:
 —
 Клас 35 — Данъчни консултантски услуги, попълване на данъчни декларации, счетоводни услуги, финансово ревизиране, консултантски услуги за търговско управление, консултации в областта на организирането на търговията;
 —
 Клас 36 — Изготвяне на данъчни оценки, сделки по сливане и придобиване, по-специално финансови консултации при покупка или продажба на предприятия както и на дялове от предприятия;
 —
 Клас 43 — Правни консултации и представителство, проучване на правни въпроси;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Klaus Goutier
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ARANTAX“ за услуги от класове 35, 36 и 42 (Заявка No 4 823 084)
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Norbert Rauch
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска фигуративна марка „atarax“ No 30 168 707 за стоки и услуги от класова 9, 35, 37, 41 и 42
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: частично отменя решението на отдела по споровете и частично отхвърля заявката за марка на Общността.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 (1) поради липсата на вероятност от объркване между конфликтните марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета относно марката на Общността от 26 февруари 2009 година (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/41
 Жалба, подадена на 25 октомври 2013 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-107/13)
 2014/C 24/76
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: É. Boigelot, R. Murru, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на Комисията да наложи дисциплинарно наказание на жалбоподателя на основание член 9, параграф 2 от приложение IX към Правилника, както и искане за обезщетение за неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял, и искане за възстановяване на вече удържани суми
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 14 март 2013 г., с което му е наложено наказание за намаляване с една трета на нетния размер на месечната му пенсия за срок от две години,
 —
 да се осъди ответникът да заплати на жалбоподателя обезщетение за претърпяната от него вреда общо в размер на 10 000 EUR, с възможност за увеличаване на тази сума в хода на производството,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/24
 Решение на Първоинстанционния съд от 14 септември 2009 г. — Lange Uhren/СХВП — (Геометрични полета върху циферблата на часовник)
 (Дело T-152/07) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността - Геометрични полета върху циферблата на часовник - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 [впоследствие член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009] - Липса на отличителен характер, придобит чрез използването - Член 7, параграф 3 от Регламент No 40/94 (впоследствие член 7, параграф 3 от Регламент No 207/2009)
 2009/C 256/43
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lange Uhren GmbH (Glashütte, Германия) (представител: адв. M. Schaeffer, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Kicia)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2007 г. (преписка R 1176/2005-1) относно заявка за регистрация като марка на Общността на фигуративен знак, изобразяващ геометрични полета върху циферблата на часовник.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Lange Uhren GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 155, 7.7.2007 г.


text:
 27.1.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 20/18
 Иск, предявен на 4 декември 2006 г. — Nynäs Petroleum и Nynas Belgium/Комисия
 (Дело T-347/06)
 (2007/C 20/26)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: AB Nynäs Petroleum (Стокхолм, Швеция) и Nynas Belgium AB (Завентем, Белгия) [представители: A.Howard, Barrister и M.Dean, Solicitor]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 —
 да се отмени член 1 от решението, доколкото същият предвижда солидарна отговорност за AB Nynas;
 —
 да се отмени член 2 от решението, доколкото същият налага на Nynas глоба от 13,5 милиона еуро или, субсидиарно, да се намали съответно размерът на глобата, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците претендират частична отмяна на Решение на Комисията C(2006) 4090 окончателен от 13 септември 2006 г. по дело COMP/F/38.456 — Битум — Нидерландия, с което Комисията е приела, че ищците, заедно с други предприятия, са нарушили член 81 ЕО като многократно и колективно са определяли брутната цена, еднаквия размер на отстъпката върху брутната цена в полза на участващите пътностроителни предприятия и по-нисък размер на максималната отстъпка върху брутната цена за другите пътностроителни предприятия при продажба и покупка на битум за пътни настилки в Нидерландия.
 В подкрепа на иска ищците твърдят, на първо място, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и грешка в преценката, като е приела, че Nynäs Petroleum е солидарно отговорно за нарушението, извършено от Nynas Belgium, тъй като Nynas Belgium е действало като самостоятелно юридическо лице, което определя своята търговска политика независимо от Nynäs Petroleum. Според ищците, Комисията не е доказала, че Nynäs Petroleum е имало възможност да направлява действията на Nynas Belgium до степен да го лиши от каквато и да е реална независимост при определяне на неговото собствено поведение на пазара.
 На второ място, ищците твърдят, че в противоречие с принципа на законните очаквания и принципа за равно третиране Комисията не се е съобразила с разпоредбите на Известието за сътрудничество (1), като не е приела за значителна информацията, доброволно представена от ишците в съответствие с Част Б от Известието за сътрудничество и е отказала на същите намаление поради оказано сътрудничество. Освен това, ищците твърдят, че Комисията е допуснала следните грешки при прилагане на правото и грешки в преценката:
 —
 Комисията неправилно е приела, че по естеството си представената от ищците информация не увеличава възможността за Комисията да докаже нарушението, предвид че други нарушители вече са признали нарушението и с други отговори на искането за информация вече е потвърдено провеждането на системни срещи;
 —
 Комисията неправилно е приела, че представената от ищците информация не е значителна.
 (1) Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на глоби в случаите на картел (неофициален превод) (ОВ C 45, 2002 г., стр. 3).


text:
 29.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 189/5
 Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Social 1 de Benidorm (Испания) на 16 април 2013 г. — Víctor Manuel Julián Hernández и др./Puntal Arquitectura S.L. и др.
 (Дело C-198/13)
 2013/C 189/10
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Social 1 de Benidorm
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Víctor Manuel Julián Hernández, Chems Eddine Adel, Jaime Morales Ciudad, Bartolomé Madrid Madrid, Martín Selles Orozco, Alberto Martí Juan y Said Debbaj
 Ответници: Puntal Arquitectura S.L., Obras Alteramar S.L., Altea Diseño y Proyectos S.L., Ángel Muñoz Sánchez, Vicente Orozco Miro и Subdelegación del Gobierno de España en Alicante
 Преюдициални въпроси
 1.
 Попада ли в приложното поле на Директива 2008/94/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на работодателя им, и по-специално на член 1, параграф 1, член 2, параграфи 3 и 4, член 3, член 5 и член 11 от нея разпоредбата на член 57 от Ley del estatuto de los trabajadores [Закон за статута на работниците] във връзка с член 116, параграф 2 от консолидираната версия на Ley de Procedimiento Laboral [Закон за производството по трудови спорове], съгласно която Кралство Испания има практика да изплаща непосредствено на работниците, в случай на неплатежоспособност на техния работодател, т.нар. „трудови възнаграждения за времето на производството по оспорване на законността на уволнението“ след шестдесетия работен ден (понастоящем след деветдесетия работен ден) от подаване на исковата молба пред компетентния съд?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, практиката на Кралство Испания да изплаща непосредствено на работниците в случай на неплатежоспособност на работодателя им т.нар. „трудови възнаграждения за времето на производството по оспорване на законността на уволнението“ след шестдесетия работен ден (понастоящем след деветдесетия работен ден) от подаване на исковата молба, но само когато уволнението е обявено по съдебен ред за незаконно, а не и когато е обявено за нищожно, противоречи ли на член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2) и във всички случаи — на установения в правото на Съюза общ принцип на равенство и на надопускане на дискриминация?
 3.
 В духа на предходния въпрос, може ли юрисдикция като препращащата да не приложи правна уредба, която допуска Кралство Испания да изплаща непосредствено на работниците в случай на неплатежоспособност на работодателя им т.нар. „трудови възнаграждения за времето на производството по оспорване на законността на уволнението“ след шестдесетия работен ден (понастоящем след деветдесетия работен ден) от подаване на исковата молба, но само когато уволнението е обявено по съдебен ред за незаконно, а не и когато е обявено за нищожно, щом не е установена обективна разлика между двете хипотези, що се отнася до изплащането на трудови възнаграждения за времето на производството по оспорване на законността на уволнението?
 (1) ОВ L 283, стр. 36
 (2) ОВ C 364, 2000 г., стр. 1


text:
 1.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 290/10
 Жалба, подадена на 25 юли 2011 г. от Yvette Barthel и др. срещу определението, постановено на 10 май 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-59/10, Barthel и др./Съд
 (Дело T-398/11 P)
 2011/C 290/14
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Yvette Barthel (Arlon, Белгия), Marianne Reiffers (Olm, Люксембург), Lieven Massez (Люксембург, Люксембург) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J-N. Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, avocats)
 Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 Да отмени определението на Съда на публичната служба от 10 май 2011 г. (дело F-59/10), Barthel и др./Съд), с което се отхвърля като недопустима жалбата на жалбоподателите;
 —
 да обяви жалбата за допустима;
 —
 да върне делото на Съда на публичната служба за произнасяне по същество;
 —
 да не се произнася по съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите излага две правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, доколкото отхвърляйки жалбата им като недопустима Съдът на публичната служба нарушил член 296 ДФЕС, член 36, първо изречение от Статута на Съда на Европейския съюз, както и член 7, параграф 1 от приложение 1 към този статут, тъй като не разгледал всички изтъкнати пред него нарушения на правото и не позволил на жалбоподателите да се запознаят с мотивите за отхвърляне на правните основания, изведени от незаконосъобразно тълкуване a contrario на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз във връзка с член 91 от същия правилник и с правото да обжалват пред Съда всяко решение, което нарушава техните интереси, в тримесечен срок от датата, на която последното им е съобщено, в съответствие с второто тире на тази разпоредба. Тъй като не е разгледал всички изтъкнати правни основания и доводи, Съдът на публичната служба следователно е нарушил задължението си да мотивира своето определение.
 2.
 Второто правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, тъй като Съдът на публичната служба е приел, че решението от 26 октомври 2009 г. за отхвърляне на искането на жалбоподателите е само потвърдително решение по отношение на липсата на отговор, равнозначна на мълчалив отказ, докато закъснението на отговора е обосновано от изчакването на вътрешно становище, поискано от една от службите на Съда, за да му даде възможност да провери дали жалбоподателите отговарят на условията за получаване на обезщетение за работното време на смени в съответствие с член 56 а) от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/10
 Решение на Съда (шести състав) от 26 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Испания) — Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)/Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial
 (Дело C-509/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2001/23/ЕО - Член 1, параграф 1 - Прехвърляния на предприятия - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Задължение за поемане на работниците и служителите - Публично предприятие, натоварено с извършването на обществена услуга - Предоставяне на услугата от друго предприятие въз основа на договор за управление на обществени услуги - Решение този договор да не бъде продължаван след изтичането му - Запазване на идентичността на стопанския субект - Дейност, която зависи основно от оборудването - Непоемане на персонала))
 (2016/C 038/12)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Administrador de Infraestructuras Ferroviarias (ADIF)
 Ответници: Luis Aira Pascual, Algeposa Terminales Ferroviarios SL, Fondo de Garantía Salarial
 Диспозитив
 Член 1, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности трябва да се тълкува в смисъл, че в приложното поле на тази директива попада положение, при което публично предприятие, натоварено с извършването на икономическата дейност по обработка на интермодални транспортни единици, възлага с договор за управление на публични услуги осъществяването на тази дейност на друго предприятие, като му предоставя на разположение принадлежащите му необходими инфраструктура и оборудване, след което решава да прекрати този договор, без да поеме персонала на последното предприятие, с мотива че самото то вече ще извършва посочената дейност със собствения си персонал.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2015 г.