text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/7
 Решение на Съда (втори състав) от 15 май 2014 г. (преюдициално запитване от Raad van State — Нидерландия) — T.C. Briels и др./Minister van Infrastructuur en Milieu
 (Дело C-521/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Околна среда - Директива 92/43/ЕИО - Член 6, параграфи 3 и 4 - Опазване на естествените местообитания - Специални защитени зони - Оценка на въздействието на план или проект върху защитена територия - Разрешение на план или на проект върху защитена територия - Компенсаторни мерки - Територия по „Натура 2000“„Vlijmens Ven, Moerputten & Bossche Broek“ - Проект за трасе на автомагистрала A2 „‘s Hertogenbosch-Eindhoven))
 2014/C 212/07
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: T.C. Briels, M. Briels-Loermans, R.L.P. Buchholtz, Stichting A2-Platform Boxtel e.o. и др., H.W.G. Cox, G.P.A. Damman, P.A.M. Goevaers и др., J.H. van Haaren, L.S.P. Dijkman, R.A.H.M. Janssen, M.M. van Lanschot, J.E.A.M. Lelijveld и др., A. Mes и др., A.J.J. Michels, VOF Isphording и др., M. Peijnenborg, S. Peijnenborg-van Oers, G. Oude Elferink, W. Punte, P.M. Punte-Cammaert, Stichting Reinier van Arkel, E. de Ridder, W.C.M.A.J.G. van Rijckevorsel, M. van Rijckevorsel-van Asch van Wijck, Vereniging tot Behoud van het Groene Hart van Brabant, Stichting Boom en Bosch, Stichting Overlast A2 Vught e.o., Streekraad Het Groene Woud en De Meijerij, A.C.M.W. Teulings, Stichting Bleijendijk, M. Tilman, Vereniging van Eigenaars Appartementengebouw De Heun I и др., M.C.T. Veroude, E.J.A.M. Widlak, Van Roosmalen Sales BV и др., M.A.A. van Kessel, Bricorama BV и др.
 Ответник: Minister van Infrastructuur en Milieu
 Предмет
 Преюдициално запитване — Raad van State — Тълкуване на член 6, параграфи 3 и 4 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (OВ L 206, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109) — Разрешаване на план или проект на определена защитена територия — Условия —Понятие за „отрицателно влияние върху съответната територия“
 Диспозитив
 Член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна трябва да се тълкува в смисъл, че план или проект, който не е непосредствено свързан с управлението на територия от значение за Общността или не е необходим за него, но има отрицателно въздействие върху съществуващ в нея тип естествено местообитание и който предвижда мерки за развитието на район с идентична или по-голяма площ на този тип местообитание в същата територия, засяга интегритета на тази територия. Такива мерки могат, когато е необходимо, да се квалифицират като „компенсаторни мерки“ по смисъла на параграф 4 от този член само ако са изпълнени предвидените в него условия.
 (1) ОВ C 55, 23.2.2013 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/40
 Жалба, подадена на 8 март 2010 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-114/10)
 2010/C 134/69
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: J. Möller и C. Blaschke, както и U. Karpenstein, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени Решение No C(2009) 10712 на Европейската комисия от 23 декември 2009 година относно намаление на помощта, предоставена от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) в полза на програмата по инициатива на Общността Interreg II/C „Наводнения Рейн—Мозел“ в Кралство Белгия, Федерална република Германия, Френската република, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия въз основа на Решение C(97) 3742 на Комисията от 18 декември 1997 година (ЕФРР No 970010008);
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С обжалваното решение Комисията намалява помощта, предоставена от ЕФРР за периода 1 януари 1994 г. — 31 декември 1999 г. на програмата за защита от наводнения в рамките на инициативата на Общността Interreg II/C в Кралство Белгия, Федерална република Германия, Великото херцогство Люксембург и Кралство Нидерландия.
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква три правни основания.
 Като първо правно основание жалбоподателят посочва, че не са налице условията за финансова корекция съгласно член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 4253/88 (1). Според жалбоподателя това не дава право на Комисията да извършва финансови корекции за административни грешки или предполагаеми недостатъци в административните и контролни системи. Освен това жалбоподателят твърди, че дори да бяха открити административни грешки или предполагаеми недостатъци в административните и контролни системи съгласно член 24 от Регламент No 4253/88, не би следвало да става въпрос за финансова корекция. На първо място, „нередности“ като твърдените тук от Комисията могат да се поправят чрез финансова корекция само ако те имат или са имали отрицателно въздействие върху бюджета на Европейския съюз. По мнението на жалбоподателя мерките, срещу които Комисията възразява, не са имали такова въздействие. На второ място, жалбоподателят изтъква, че при поредица проекти, срещу които също е възразявано по този начин, не е имало нарушение на общностното право.
 С второто правно основание се твърди, че Комисията не е имала право съгласно Регламент No 4253/88 да приложи фиксирани и базиращи се на екстраполации финансови корекции. Освен това жалбоподателят твърди, че ясната формулировка на член 24 от този регламент се отнася до конкретни ситуации и изчислими суми.
 В рамките на третото правно основание жалбоподателят изтъква нарушение на принципа на пропорционалност и твърди, че не се позволява извършвана спрямо държавите екстраполация, въз основа на която от държава членка се изисква да поеме отговорност за грешките на друга държава членка.
 (1) Регламент (ЕИО) No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година относно определяне на разпоредбите за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2052/88 по отношение координацията на дейностите на различните структурни фондове, от една страна, и между тях и дейността на Европейската инвестиционна банка и други съществуващи финансови инструменти, от друга страна (ОВ L 374, стр. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/35
 Жалба, подадена на 11 февруари 2015 г. от Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 11 декември 2014 г. по дело T-476/12, Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH/Европейска комисия
 (Дело C-60/15 P)
 (2015/C 138/48)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (представители: S. Altenschmidt и P.-A. Schütter, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 жалбоподателят иска да се отмени решението на Общия съд от 11 декември 2014 г. по дело T-476/12.
 —
 освен това жалбоподателят иска да се уважи направеното пред първата инстанция искане в жалбата да се отмени решението на Комисията от 17 януари 2013 г. (GestDem No 3273/2012).
 Основания и основни доводи
 Общият съд е нарушил изискванията на Регламент (ЕО) No 1367/2006 (1) за наличието на основания за отказ да се разреши свободен достъп до информация за околната среда. В противоречие с член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) 1367/2006 той не е тълкувал стеснително основанията за отказ по член 4, параграф 3 и член 4, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 (2). Освен това Общият съд не е отчел по подходящ начин изложения от жалбоподателя публичен интерес за достъп до информацията за околната среда. Ето защо обжалваното решение не било в съответствие с Орхуската конвенция за достъп до информация, приета от Съюза.
 (1) Регламент (ЕО) No 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността. (ОВ L 264, стр. 13).
 (2) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Eвропейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/21
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Assen (Нидерландия) на 22 декември 2008 г. — 1. Combinatie Spijker Infrabouw/de Jonge Konstruktie 2. van Spijker Infrabouw BV 3. de Jonge Konstruktie BV/Provincie Drenthe
 (Дело C-568/08)
 (2009/C 69/39)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Rechtbank Assen
 Страни в главното производство
 Ищец:
 1.
 Combinatie Spijker Infrabouw/de Jonge Konstruktie
 2.
 van Spijker Infrabouw BV
 3.
 de Jonge Konstruktie BV
 Ответник: Provincie Drenthe
 Преюдициални въпроси
 1.
 а)
 Трябва ли член 1, параграфи 1 и 3 и член 2, параграфи 1 и 6 от Директива 89/665/EИО (1) да се тълкуват в смисъл, че тези разпоредби не са спазени, ако правната защита, която националният съд трябва да предостави, е усложнена от факта, че в система, в която както административните така и гражданските съдилища могат да са компетентни да приемат решение по един и същ въпрос и относно последиците на решението, може да се стигне до паралелно постановени противоречиви решения?
 б.
 Допустимо ли е в тази връзка да бъде наложено на административния съд ограничение да разглежда решението за възлагане на обществена поръчка и да се произнася по него, и при утвърдителен отговор, защо и/или при какви условия?
 в.
 Допустимо ли е в тази връзка Algemene wet bestuursrecht [Общ закон за административното право], който урежда по общ начин правото да се подаде жалба до административен съд, да изключи такава жалба, когато става въпрос за решение относно сключването на договор от страна на възлагащия орган с един от оферентите, и при утвърдителен отговор, защо и/или при какви условия?
 г.
 Има ли значение в тази връзка отговорът на въпрос 2?
 2.
 a)
 Трябва ли член 1, параграфи 1 и 3, и член 2, параграфи 1 и 6 от Директива 89/665/EИО да се тълкуват в смисъл, че тези разпоредби не са спазвани, когато за получаване на бързо решение е на разположение само едно производство, за което е характерно, че е насочено към постановяване на административна мярка при крайна неотложност, че адвокатите нямат право да разменят писмени становища, че по принцип могат да се представят [само] писмени доказателства и че не се прилагат законовите правила относно доказването?
 б.
 При отрицателен отговор на горния въпрос, важи ли това също, когато съдебното решение не води до окончателно установяване на правните отношения и също така не е част от производство по постановяване на решение, което се полза със сила на пресъдено нещо?
 в.
 Има ли значение дали съдебното решение обвърза само страните в производството, при положение че е възможно да има и други засегнати лица?
 3.
 Съвместимо ли е с Директива 89/665/EИО съдия в производството „kort geding“ [обезпечително производство] да задължава възлагащия орган да приеме решение за възлагане, което в последващо производство по същество, да бъде счетено за несъвместимо с разпоредбите на европейското право относно възлагането на обществени поръчки?
 4.
 a)
 При отрицателно отговор, трябва ли да се смята, че за това носи отговорност възлагащият орган, и ако да, в какъв смисъл?
 а.
 Важи ли това също, когато отговорът на въпроса е утвърдителен?
 б.
 Ако възлагащият трябва да


text:
поправи вредите, предоставя ли общностното право критериите, въз основа на които вредите трябва да бъдат установени и оценени, и при положителен отговор, кои са тези критерии?
 в.
 Ако не може да бъде счетено, че възлагащият орган носи отговорност, позволява ли общностното право да се определи друго лице, което носи отговорност и на каква основа?
 5.
 Ако съгласно националното право и/или въз основа на отговорите на предходните въпроси се окаже фактически невъзможно или прекомерно трудно да се ангажира отговорност как трябва в този случай да постъпи националният съд?
 (1) Директива 89/665/EИО на Съвета от 21 декември 1989 г. относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237).


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/20
 Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 18 януари 2017 г. — Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst/Republik Österreich
 (Дело C-24/17)
 (2017/C 112/29)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Молител: Österreichischer Gewerkschaftsbund, Gewerkschaft öffentlicher Dienst
 Ответник: Republik Österreich
 Преюдициални въпроси
 1.1.
 Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно членове 1, 2 и 6 от Директива 2000/78/ЕО (1) във връзка с член 21 от Хартата на основните права да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, с която на мястото на досегашния дискриминиращ на основание възраст режим за определяне на възнагражденията (с оглед на зачитането на предходни периоди на заетост, приключени преди навършване на 18-годишна възраст), се въвежда нова система за определяне на възнагражденията, като преминаването на заварените служители в новата система става обаче по такъв начин, че новият режим влиза в сила с обратно действие към датата на влизането в сила на закона в първоначалната му редакция, а първото определяне на ранг по новата система е в зависимост от реално изплатеното по стария режим възнаграждение за точно определен референтен месец за целите на преминаването (февруари 2015 г.), поради което се запазват финансовите последици от досегашната дискриминация на основание възраст?
 1.2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, точка 1.1:
 Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно член 17 от Директива 2000/78/ЕО да се тълкува в смисъл, че заварените служители, които са били дискриминирани по стария режим на възнагражденията във връзка със зачитането на предходни периоди на заетост, приключени преди навършване на 18-годишна възраст, трябва да получат парична компенсация в случаите, когато финансовите последици от тази дискриминация се запазват и след преминаването на служителите в новата система за определяне на възнагражденията?
 1.3.
 При отрицателен отговор на първия въпрос, точка 1.1:
 Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз („Хартата“) да се тълкува в смисъл, че залегналото в тази разпоредба основно право на ефективни правни средства за защита пред съд не допуска национална правна уредба, съгласно която старият, дискриминационен режим на възнагражденията не се прилага повече към висящите и бъдещите производства, а преминаването на заварените служители в новата система на възнаграждения е в зависимост единствено от възнаграждението, което е следвало да се начисли или е било изплатено за референтния месец за преминаването?
 2.
 Трябва ли правото на Съюза, и по-конкретно член 45 ДФЕС, член 7, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (2) и член 20 и сл. от Хартата, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба, съгласно която предходните периоди на заетост на договорно нает служител:
 —
 по трудово правоотношение с орган на местно самоуправление или със сдружение на общини от държава — членка на Европейското икономическо пространство, Република Турция или Конфедерация Швейцария, с орган на Европейския съюз или с международна организация, на която Австрия е членка, или с други подобни учреждения се


text:
зачитат изцяло, а
 —
 по трудово правоотношение с друг работодател, само ако лицето е упражнявало относима професионална дейност или е преминало относимо практическо обучение в администрация, се зачитат с максимална обща продължителност до десет години?
 (1) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 година, глава 5, том 6, стр. 7).
 (2) ОВ L 141, стр. 1.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/8
 Решение на Съда (голям състав) от 9 март 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia, Италия) — Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA/Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d’Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N 8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l’attrazione degli investimenti e lo sviluppo d’impresa SpA), по-рано Sviluppo Italia SpA
 (Дело C-378/08) (1)
 (Принцип „замърсителят плаща“ - Директива 2004/35/ЕО - Екологична отговорност - Приложимост ratione temporis - Замърсяване, което започва преди предвидената за транспониране на тази директива дата и продължава след нея - Национална правна уредба, съгласно която разходите за отстраняване на свързаните с това замърсяване щети се поемат от множество предприятия - Изискване за умишлено или небрежно поведение - Изискване за причинно-следствена връзка - Обществени поръчки за строителство)
 2010/C 113/12
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale della Sicilia
 Страни в главното производство
 Ищци: Raffinerie Mediterranee SpA (ERG), Polimeri Europa SpA, Syndial SpA
 Ответници: Ministero dello Sviluppo Economico, Ministero della Salute, Ministero Ambiente e Tutela del Territorio e del Mare, Ministero delle Infrastrutture, Ministero dei Trasporti, Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell’Interno, Regione Siciliana, Assessorato Regionale Territorio ed Ambiente (Sicilia), Assessorato Regionale Industria (Sicilia), Prefettura di Siracusa, Istituto Superiore di Sanità, Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Vice Commissario Delegato per Emergenza Rifiuti e Tutela Acque (Sicilia), Agenzia Protezione Ambiente e Servizi Tecnici (APAT), Agenzia Regionale Protezione Ambiente (ARPA Sicilia), Istituto Centrale Ricerca Scientifica e Tecnologica Applicata al Mare, Subcommissario per la Bonifica dei Siti Contaminati, Provincia Regionale di Siracusa, Consorzio ASI Sicilia Orientale Zona Sud, Comune di Siracusa, Comune d'Augusta, Comune di Melilli, Comune di Priolo Gargallo, Azienda Unità Sanitaria Locale N 8, Sviluppo Italia Aree Produttive SPA, Invitalia (Agenzia nazionale per l'attrazione degli investimenti e lo sviluppo d'impresa SpA), по-рано Sviluppo Italia SpA
 В присъствието на:ENI Divisione Exploration and Production SpA, ENI SpA, Edison SpA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per la Sicilia — Тълкуване на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168) и на принципа „замърсителят плаща“ — Национална


text:
правна уредба, която предоставя на администрацията правомощие да разпорежда на частни предприемачи да предприемат мерки за отстраняване, независимо от провеждането на разследване, което да установи кой носи отговорността за разглежданото замърсяване
 Диспозитив
 Когато в случай на екологично замърсяване условията за прилагане ratione temporis и/или ratione materiae на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети не са изпълнени, тази хипотеза се урежда от националното право при спазване на правилата на Договора и ако не се предвижда друго в разпоредбите на други актове от вторичното право.
 Директива 2004/35 допуска национална правна уредба, която оправомощава компетентния орган, който действа в рамките на тази директива, да презумира, включително в случаите на дифузно замърсяване, съществуването на причинно-следствена връзка между установеното замърсяване и определени оператори, поради това че инсталациите на последните се намират в близост до зоната на замърсяването. В съответствие с принципа „замърсителят плаща“ обаче, за да може да презумира такава причинно-следствена връзка, компетентният орган трябва да разполага с надеждни улики, които да обосноват презумпцията му, като например близостта на инсталациите до установеното замърсяване и съответствието между откритите вещества замърсители и химическите съставки, използвани от посочените оператори в рамките на дейността им.
 Член 3, параграф 1, член 4, параграф 5 и член 11, параграф 2 от Директива 2004/35 трябва да се тълкуват в смисъл, че когато компетентният орган реши да наложи на оператори, чиито дейности са сред изброените в приложение III към тази директива, мерки за отстраняване на екологични щети, той не е длъжен да установи виновно поведение, съответно нито умисъл, нито небрежност, от страна на операторите, чиито дейности се считат за източник на екологичните щети. За сметка на това компетентният орган е длъжен, от една страна, първо да установи произхода на констатираното замърсяване, като разполага в това отношение с право на преценка относно реда, средствата и продължителността на тази проверка. От друга страна, този орган е длъжен да установи в съответствие с националните правила, уреждащи доказването, причинно-следствена връзка между дейностите на операторите, по отношение на които са приети мерките за отстраняване, и това замърсяване.
 (1) ОВ C 301, 22.11.2008 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/25
 Решение на Съда (седми състав) от 30 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Wiener Neustadt — Австрия) — Admiral Casinos & Entertainment AG/Balmatic Handelsgesellschaft mbH и др.
 (Дело C-464/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 56 ДФЕС - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Правна уредба на държава членка, която забранява, под страх от наказателноправни санкции, експлоатацията на игрални автомати с малка печалба (kleines Glücksspiel) без разрешение, издадено от компетентния орган - Ограничаване - Обосноваване - Пропорционалност - Преценка на пропорционалността въз основа както на целта на правната уредба към момента на нейното приемане, така и на последиците ѝ при нейното прилагане - Установени емпирически със сигурност последици))
 (2016/C 335/34)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesgericht Wiener Neustadt
 Страни в главното производство
 Ищец: Admiral Casinos & Entertainment AG
 Ответници: Balmatic Handelsgesellschaft mbH, Robert Schnitzer, Suayip Polat KG, Ülkü Polat, Attila Juhas, Milazim Rexha
 Диспозитив
 Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че при проверката дали дадена ограничителна национална правна уредба в областта на хазартните игри е пропорционална следва да се изходи не само от целта на тази уредба към момента на нейното приемане, но и от последиците ѝ, преценени, след като тя е приета.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/13
 Решение на Съда (седми състав) от 2 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-567/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2005/36/ЕО - Признаване на професионални квалификации - Липса на транспониране в предвидения срок)
 2009/C 205/23
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и V. Peere)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на всички необходими мерки за съобразяване с Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3, Поправки ОВ L 271/18, 16.10.2007 г. и ОВ L 33/49, 3.2.2009 г.)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело в предвидения срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 2)
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да плати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.


text:
 9.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 204/12
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Frankfurt am Main (Германия) на 28 март 2011 г. — Condor Flugdienst GmbH/Jürgen Dörschel
 (Дело C-151/11)
 2011/C 204/23
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Frankfurt am Main
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Condor Flugdienst GmbH
 Ответник: Jürgen Dörschel
 Преюдициални въпроси
 1.
 Има ли пътникът право на обезщетение по член 7 от Регламента (1), когато след заминаването по разписание полетът е прекъснат и преди да достигне летището на пристигане, самолетът се връща обратно на летището на заминаване, като в крайна сметка заминава отново с достатъчно голямо закъснение, за да се породи право на обезщетение?
 2.
 Налице ли е прекъсване още когато след затварянето на вратите на самолета превозът не бъде продължен? От кой момент е налице не забавено, а прекъснато заминаване?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/29
 Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-358/08) (1)
 (Кохезионен фонд - Регламент (ЕО) No 1164/94 - Проект за подобряване на пречиствателната мрежа в Сарагоса - Частична отмяна на финансовата помощ - Обществени поръчки - Понятие за строеж - Член 14, параграфи 10 и 13 от Директива 93/38/ЕИО - Разделяне на обществените поръчки - Оправдани правни очаквания - Задължение за мотивиране - Срок за приемане на решение - Определяне на финансовите корекции - Член З, параграф 2 от приложение II към Регламент No 1164/94 - Пропорционалност - Погасителна давност)
 2013/C 252/45
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представители: първоначално J. Rodríguez Cárcamo, впоследствие A. Rubio González, abogados del Estado)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Valero Jordana и A. Steiblytė)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2008) 3249 на Комисията от 25 юни 2008 г. за намаляване на помощта, предоставена в рамките на Кохезионния фонд на Кралство Испания по проект No 96/11/61/018 — „Saneamiento de Zaragoza“, с Решение C(96) 2095 на Комисията от 26 юли 1996 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/56
 Жалба, подадена на 15 март 2010 г. — Daake/СХВП
 (Дело F-17/10)
 2010/C 134/93
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Simone Daake (Аликанте, Испания) (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на СХВП от 4 декември 2009 г., с което се отхвърлят исканията на жалбоподателката за обезщетение за вреди
 Искания
 Жалбоподателката иска:
 —
 да се осъди СХВП да ѝ заплати обезщетение за имуществени вреди в размер на разликата между:
 —
 от една страна, фактическото ѝ възнаграждение според нейното формално класиране като договорно нает служител по член 3а от УРДС от 1 ноември 2005 г. до 31 декември 2008 г., както и изплатените ѝ обезщетения за безработица от 1 ноември 2008 г. до настоящия момент и
 —
 от друга страна, полагащото ѝ се възнаграждение като срочно нает служител по член 2, буква а) от УРДС от 1 ноември 2005 г. до 31 декември 2008 г., както и полагащите ѝ се обезщетения за безработица от 1 ноември 2008 г. до настоящия момент, изчислени в съответствие с нейното полагащо се за м. октомври 2008 г. възнаграждение съгласно член 2, буква а) от УРДС —
 —
 както и загубите, свързани с пенсията за осигурителен стаж и с някои други обезщетения, възнаграждения и облаги, като се вземе под внимание подходящо и отговарящо на нейните резултати повишение към 1 април 2008 г.,
 —
 както и — доколкото е необходимо за уважаване на исканията за обезщетение за вреди — да се отменят решенията на СХВП от 6 май 2009 г. и от 4 декември 2009 г.;
 —
 да се осъди СХВП да заплати на жалбоподателката обезщетение за неимуществените вреди, причинени с дискриминацията спрямо други служители на СХВП, в определен по преценка на Съда размер;
 —
 да се осъди ответникът СХВП да заплати съдебните разноски.


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/46
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 19 юни 2013 г. — CF/ЕААБ
 (Дело F-40/12) (1)
 (Публична служба - Бивш срочно нает служител - Договор, сключен за определен срок - Уволнение по време на отпуск по болест - Член 16 от УРДС - Член 48, буква б) от УРДС - Психически тормоз)
 2013/C 252/80
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CF (Bierges, Белгия) (представител: адв. A. Schwend)
 Ответник: Европейска агенция за авиационна безопасност (представители: M. F. Manuhutu, подпомаган от адв. D. Waelbroeck и адв. A. Duron)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за уволнение на жалбоподателя и искане за поправяне на вредите, за които се твърди, че са претърпени в резултат на това уволнение и на твърдения тормоз
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението от 24 май 2011 г., с което органът, упълномощен да сключва договори за назначаване в Европейската агенция за авиационна безопасност, е развалил договора на CF като срочно нает служител.
 2.
 Осъжда Европейската агенция за авиационна безопасност да заплати на CF сумата от 88 189,76 EUR за поправяне на неговите имуществени вреди.
 3.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4.
 Европейската агенция за авиационна безопасност понася направените от нея съдебни разноски и се осъжда да понесе три четвърти от съдебните разноски на CF.
 5.
 CF понася една четвърт от направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 184, 23.6.2012 г., стр. 24.


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/10
 Решение на Общия съд от 21 септември 2016 г. — Secolux/Комисия
 (Дело T-363/14) (1)
 ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документи относно процедура за възлагане на обществена поръчка за услуги - Отказ за предоставяне на достъп - Изключение относно защитата на личния живот и на личната неприкосновеност - Изключение относно защитата на търговските интереси - Изключение относно защитата на процеса на вземане на решение - Частичен достъп - По-висш обществен интерес - Задължение за мотивиране))
 (2016/C 410/12)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction) (Капелен Люксембург) (представители: N. Prüm-Carré и E. Billot, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Buchet и M. Konstantinidis)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решенията на Комисията от 1 и 14 април 2014 г., с които се отказва да се предостави на жалбоподателя пълен достъп до някои документи във връзка с обществена поръчка, която има референтен номер 02/2013/OIL и се отнася до контрола за сигурност, който трябва да се извърши в различни сгради, намиращи се в Люксембург (ОВ 2013/S 156-271471).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 253, 4.8.2014 г.


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/26
 Иск, предявен на 19 юли 2012 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-345/12)
 2012/C 287/50
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: E. Montaguti и K. Herrmann)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е предвидила задължението да се предоставя сертификат за енергийни характеристики в случай на продажба или наемане на недвижим имот в съответствие с условията, предвидени в членове 7 и 10 от Директива 2002/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно енергийните характеристики на сградите (1), Италианска република не е изпълнила задълженията си по член 7, параграфи 1 и 2, и член 10 от същата директива, във връзка с член 29 от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите (2),
 —
 да се установи, че като не е уведомила за всички мерки за въвеждане на член 9 във вътрешното право, Италианска република не е изпълнила задълженията си по член 15, параграф 1 от същата директива, във връзка с член 29 от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите,
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за въвеждане във вътрешното право на Директива 2002/91/ЕО е изтекъл на 4 януари 2006 г. Срокът за транспониране на членове 7—9 от тази Директива е изтекъл на 4 януари 2009 г. и според Комисията член 28 от Директива 2010/31/ЕС, който позволява да се отложи изпълнението на задължението за предоставяне на сертификати за енергийни характеристики, не обхваща вече издадените такива или сертификатите, които подлежат на издаване на основание член 7, параграф 1 от тази директива.
 Към датата на предявяване на настоящия иск ответникът все още не е предприел всички необходими мерки за транспониране на директивата.
 (1) ОВ L 65, 2003 г., стp. 1.
 (2) ОВ L 153, стp. 13.


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/23
 Определение на Общия съд от 11 септември 2012 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело T-241/03 REV) (1)
 (Производство - Молба за преразглеждане - Последици от последващо решение на Общия съд - Ново обстоятелство - Липса - Недопустимост)
 (2012/C 331/43)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Молител: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и J. Baquero Cruz, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat
 Предмет
 Молба за преразглеждане на Определението на Общия съд от 17 май 2006 г. по дело Marcuccio/Комисия (T-241/03, Receil FP стр. I-A-2-111 и II-A-2-517)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за преразглеждане като недопустима.
 2.
 Г-н Marcuccio понася собствените си разноски и направените от Европейската комисия разноски.
 (1) ОВ C 200, 23.8.2003 г.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/28
 Жалба, подадена на 21 декември 2009 г. — Rusal Armenal/Съвет
 (Дело T-512/09)
 2010/C 80/49
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Rusal Armenal ZAO (представител: B. Evtimov, lawyer)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Регламент (ЕО) No 925/2009 на Съвета от 24 септември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои видове алуминиево фолио с произход от Армения, Бразилия и Китайската народна република, в частта отнасяща се до жалбоподателя,
 —
 да се осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си жалбоподателят иска да се отмени Регламент (ЕО) No 925/2009 на Съвета от 24 септември 2009 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои видове алуминиево фолио с произход от Армения, Бразилия и Китайската народна република („обжалваният регламент“), в частта отнасяща се до жалбоподателя (ОВ L 262, 2009 г., стр. 1).
 В подкрепа на жалбата си той излага пет правни основания за отмяна, едно от които се основава на възражение за незаконосъобразност.
 Въз основа на първото си правно основание за отмяна жалбоподателят твърди, че Комисията и Съвета са нарушили член 2, параграфи 1—6 от Основния регламент (1) и членове 2.1 и 2.2 от Споразумението за прилагане на член VI от Общото споразумение за митата и търговията (ГАТТ) 1994 г. (наричано по-нататък „Антидъмпингово споразумение“ или „АДС“) като установяват нормална стойност за жалбоподателя въз основа на данни от трета държава аналог, като така достигат до напълно погрешни констатации за дъмпинга, за кумулирането, вредата и причинно-следствената връзка между тях при вноса от Армения. Според жалбоподателя Съветът и Комисията е трябвало да установят нормалната стойност за него въз основа на собствените му данни, а не съгласно член 2, параграф 7, буква а) от Основния регламент.
 По-нататък жалбоподателят твърди, че за целите на разглеждането на първото правно основание за отмяна Съдът следва да се произнесе допълнително съгласно член 277 ДФЕС (преди член 241 ЕО) относно неприложимостта на член 2, параграф 7 от Основния регламент по отношение на жалбоподателя, доколкото този член се явява правното основание за използваната методология за страната аналог при установяване на нормалната стойност за жалбоподателя в обжалваното решение. Жалбоподателят се позовава на това възражение за незаконосъобразност, тъй като твърди, че в неговия случай има право на съдебен контрол при прилагането на член 2, параграф 7 и че е засегнат от констатациите, свързани с нормалната стойност в обжалвания регламент, чието правно основание е член 2, параграф 7 от Основния регламент. Според жалбоподателят същият следва да бъде обявен за неприложим с довода, че прилагането му по отношение на него нарушава разпоредбите 2.1 и 2.2 от Антидъмпинговото споразумение, което ЕС е имал намерение да транспонира в общностното право въз основа на неговите многостранни задължения, които са част от Договорите, върху които Европейския съюз се основава и които обвързват Съвета и Комисията по силата на добре установената практика на Съда.
 Въз основа на второто правно


text:
основание за отмяна жалбоподателят твърди, че дори ако се приеме, че институциите не са действали в нарушение на член 2, параграфи 1—6 от Основния регламент и Антидъмпинговото споразумение, то те са допуснали нарушение на член 2, параграф 7, буква в) от Основния регламент и неправилно са отказали третиране на жалбоподателя като дружество, работещо в условията на пазарна икономика („ДПИ“) и са допуснали поредица от явни грешки при преценката на фактите в контекста на прилагане на член 1, параграф 7, буква в).
 Въз основа на третото правно основание за отмяна, жалбоподателят твърди, че институциите са нарушили член 3, параграф 4 от Основния регламент и са допуснали явна грешка при преценката като декумулират вноса от Армения от твърдяния дъмпингов внос и не вземат предвид в този контекст съществената реорганизация на производствената дейност в Армения през периода 2004—2006 и проблемите с качеството на съответните арменски стоки по време на възстановяването и пренастройването на производствените операции през 2007 г., през периода на разследването.
 Въз основа на четвъртото правно основание за отмяна, жалбоподателят твърди, че при излагането на своята обосновка и мотиви, за да отхвърли офертната цена на жалбоподателя и в същото време да приеме офертната цена на бразилския производител при подобни обстоятелства Комисията не е спазила основния правен принцип за равно третиране, за недопускане на дискриминацияи и е допуснала явна грешка в преценката.
 Въз основа на петото правно основание за отмяна, твърди се, че Комисията е нарушила основния принцип на правото на ЕС за добро управление, като така е нарушила основно процесуално изискване, препращайки директно и открито към жалбоподателя в хода на провежданото спорно антидъмпингово разследване и предразполага отговорните за антидъмпинговото разследване институции в полза на налагането на антидъмпингови мита върху износа на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 384/96 от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223).


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/18
 Решение на Общия съд от 3 май 2016 г. — Aranynektár/EUIPO — Naturval Apícola (Natür-bal)
 (Дело T-503/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Natür-bal“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „NATURVAL“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 222/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT (Dunavarsány, Унгария) (представители: I. Molnár, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)
 Друга страна производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Naturval Apícola, SL (Монсерат, Испания) (представители: I. Valdelomar Serrano, D. Gabarre Armengol, G. Hinarejos Mulliez, E. Bayo de Gispert, J. Rodríguez Fuensalida, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 17 юни 2015 г. (преписка R 1158/2014-2) относно производство по възражение между Naturval Apícola и Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi KFT да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/7
 Решение на Съда (седми състав) от 16 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Upravno sodišče Republike Slovenije — Република Словения) — Marija Omejc/Република Словения
 (Дело C-536/09) (1)
 (Обща селскостопанска политика - Схеми за подпомагане от Общността - Интегрирана система за администриране и контрол - Регламент (ЕО) No 796/2004 - Възпрепятстване на проверките на място - Понятие - Земеделски производител, който не живее в стопанството - Представител на земеделския производител - Понятие)
 2011/C 232/11
 Език на производството: словенски
 Запитваща юрисдикция
 Upravno sodišče Republike Slovenije
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Marija Omejc
 Ответник: Република Словения
 Предмет
 Преюдициално запитване — Upravno sodišče Republike Slovenije — Тълкуване на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210) — Понятие за възпрепятстване на извършването на проверка на място — Понятие за представител на земеделския производител, в случаите когато земеделският производител нe живее в стопанството
 Диспозитив
 1.
 Текстът „попречи на извършване на проверка на място“, който се съдържа в член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители, представлява самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво във всички държави членки в смисъл, че обхваща, освен умишлените действия, и всяко друго действие или бездействие, за което може да се приеме, че е резултат от непредпазливостта на земеделския производител или на негов представител, вследствие на което не е могла да бъде извършена цялостна проверка на място, когато посоченият земеделски производител или неговият представител не е взел всички необходими мерки, които разумно може да се изискват от него, за да гарантира цялостното извършване на проверката.
 2.
 Отхвърлянето на основание член 23, параграф 2 от Регламент No 796/2004 на съответните молби за помощ не зависи от това дали земеделският производител или неговият представител е бил надлежно уведомен за частта от проверката на място, за която е необходимо неговото присъствие.
 3.
 Посоченото в член 23, параграф 2 от Регламент No 796/2004 понятие „представител“ представлява самостоятелно понятие на правото на Съюза, което трябва да се тълкува еднакво във всички държави членки в смисъл, че обхваща — при проверките на място — всяко пълнолетно дееспособно лице, което живее в земеделското стопанство и на което е


text:
поверена поне част от управлението на това стопанство, при условие че земеделският производител е изразил ясно волята си да бъде представляван от това лице и по този начин е поел отговорността за всички действия и бездействия на последното.
 4.
 Член 23, параграф 2 от Регламент No 796/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че земеделски производител, който не живее в управляваното от него стопанство, не е длъжен да посочи представител, който по правило да е на разположение в земеделското стопанство по всяко време.
 (1) ОВ C 63, 13.3.2010 г.


text:
 15.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 198/35
 Решение на Общия съд от 29 април 2015 г. — CC/Парламент
 (Дело T-457/13 P) (1)
 ((Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Конкурс на общо основание - Грешки при използването на списъка с успешно издържали конкурса кандидати - Извъндоговорна отговорност - Имуществени вреди - Оправдани правни очаквания - Изопачаване на фактите - Загуба на възможност - Неимуществена вреда - Задължение за мотивиране))
 (2015/C 198/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CC (Бридел, Люксембург) (представител: G. Maximini, avocat)
 Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: M. Ecker и E. Despotopoulou)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 11 юли 2013 г. CC/Парламент (F-9/12, Recueil FP, EU:F:2013:116), с която се иска отмяна на това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 11 юли 2013 г. CC/Парламент (F-9/12).
 2)
 Връща делото на Съда на публичната служба.
 3)
 Общият съд не се произнася до съдебните разноски.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/18
 Решение на Първоинстанционния съд от 10 юни 2008 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело T-18/04) (1)
 (Социално осигуряване - Искане за поемане на медицинските разходи - Мълчалив отказ на искането)
 (2008/C 183/37)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представители: първоначално A. Distante, впоследствие G. Cipressa, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и J. Curral, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 На първо място, искане за отмяна на решението на органа по назначаването за мълчалив отказ на искането на жалбоподателя от 25 ноември 2002 г., подадено с оглед да се получи възстановяване на 100 % от медицинските разходи съгласно член 72 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности; на второ място, искане за отмяна на решението за мълчалив отказ на жалбата, подадена от жалбоподателя срещу отказа на искането от 25 ноември 2002 г.; на трето място, искане да се установи правото на жалбоподателя по смисъла на член 72 от Правилника за длъжностните лица на възстановяване на 100 % от медицинските разходи, направени за лечение на патологиите, от които е засегнат; и на четвърто място, искане Комисията да бъде осъдена да изплати 100 % от тези медицински разходи.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението за мълчалив отказ на искането от 25 ноември 2002 г.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 3)
 Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 71, 20.3.2004 г.


text:
 6.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/3
 Определение на Съда (шести състав) от 11 май 2012 г. — Lan Airlines SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 (Дело C-198/11) (1)
 (Обжалване - Член 119 от Процедурния правилник - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Словна марка на Общността „LÍNEAS AÉREAS DEL MEDITERRÁNEO LAM“ - Заявка за регистрация - Възражение на притежателя на по-ранни словна и фигуративна марки на Общността „LAN“ - Отхвърляне на възражението - Липса на вероятност от объркване - Явно недопустима жалба)
 2012/C 303/04
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Lan Airlines SA (представител: E. Armijo Chávarri, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño), Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo SA
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 8 февруари 2011 г. по дело Lan Airlines/СХВП — Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo (T-194/09), с което Общият съд отхвърля жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 19 февруари 2009 г. (преписка R 107/2008-4) относно производство по възражение между Lan Airlines, SA и Air Nostrum, Líneas Aéreas del Mediterráneo, SA
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда LAN Airlines SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 186, 25.6.2011 г.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/15
 Решение на Общия съд от 28 юни 2012 г. — Basile и I Marchi Italiani/СХВП — Osra (B. Antonio Basile 1952)
 (Дело T-134/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „B. Antonio Basile 1952“ - По-ранна национална словна марка „BASILE“ - Относително основание за отказ - Изгубване на права вследствие на търпимост - Член 53, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 54, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1 от Регламент No 207/2009)
 2012/C 243/26
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Antonio Basile (Giugliano in Campania, Италия) и I Marchi Italiani Srl (Неапол, Италия) (представители: G. Militerni, L. Militerni и F. Gimmelli, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представители: първоначално A. Sempio, впоследствие P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Osra SA (Rovereta, Сан Марино) (представители: A. Masetti Zannini de Concina, R. Cartella и G. Petrocchi, avocats)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 9 януари 2009 г. (преписка R 1436/2007-2), относно производство за обявяване на недействителност между Osra SA и M. Antonio Basile.
 Диспозитив
 1.
 По дело T-134/09 името на втория жалбоподател I Marchi Italiani Srl се заличава от списъка на жалбоподателите.
 2.
 Отхвърля жалбата.
 3.
 Осъжда г-н Antonio Basile да заплати съдебните разноски, с изключение на тези, които са свързани с оттеглянето.
 4.
 I Marchi Italiani Srl понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 141, 20.6.2009 г.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/64
 Жалба, подадена на 31 май 2017 г. — Cathay Pacific Airways/Комисия
 (Дело T-343/17)
 (2017/C 239/76)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Cathay Pacific Airways Ltd (Хонконг, Китай) (представители: R. Kreisberger и N. Grubeck, barristers, M. Rees, solicitor и E. Estellon, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени всички констатации за нарушение, изложени в член 1, параграфи 1—4 от Решение C(2017) 1742 окончателен на Комисията от 17 март 2017 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело AT.39258 — Въздушен превоз на товари), в частта относно жалбоподателя,
 —
 да отмени член 3 от обжалваното решение в частта, с която е наложена глоба в размер 57 120 000 EUR на жалбоподателя или, при условията на евентуалност, да се намали нейният размер, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя във връзка с производството по жалбата.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.
 1.
 С първото основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото и/или фактическа грешка, и/или че не удовлетворява приложимите изисквания за доказване във връзка с включването на жалбоподателя в член 1, параграфи 1—4 от разпоредителната част на обжалваното решение и с констатацията, че той е участвал в твърдяното единно продължено нарушение.
 —
 Жалбоподателят твърди, че липсва правно основание за включването му във вътрешноевропейските нарушения.
 —
 Освен това жалбоподателят сочи, че липсват фактически основания за включването му във вътрешноевропейските нарушения.
 —
 Освен това жалбоподателят твърди, че позоваването от страна на Комисията на нови мотиви е в нарушение на правото му на защита.
 —
 Накрая, жалбоподателят отбелязва, че незаконосъобразното включване на жалбоподателя от страна на Комисията в член 1, параграфи 1—4 необратимо осуетява опита ѝ да установи, че той е участвал в твърдяното единно продължено нарушение.
 2.
 С второто основание се твърди, че с приемането на второто решение срещу жалбоподателя, което му вменява нови нарушения, Комисията нарушава член 25 от Регламент No 1/2003, както и принципите на правна сигурност, справедливост и добро правораздаване.
 3.
 С третото основание се твърди, че Комисията не успява да докаже в съответствие с изискванията, че жалбоподателят носи отговорност за участието си в твърдяното единно продължено нарушение.
 —
 Според жалбоподателя Комисията не разглежда случая му конкретно и по отношение на него не установява индивидуалните елементи на единното продължено нарушение.
 —
 В допълнение жалбоподателят сочи, че Комисията не доказва наличието на цялостен план, преследващ обща цел.
 —
 Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията не доказва, че той е участвал или че е имал изискваното намерение да участва в единното продължено нарушение.
 —
 Накрая, жалбоподателят отбелязва, че липсва констатация, че той е бил запознат с обстоятелствата, с които се изисква да е бил запознат.
 4.
 С четвъртото основание се твърди, че Комисията не излага достатъчни мотиви в подкрепа на констатацията, че жалбоподателят е участвал в твърдяното


text:
единно продължено нарушение.
 5.
 С петото основание се твърди, че Комисията допуска грешка, позовавайки се на действията на жалбоподателя в трети страни, разполагащи със собствена уредба, като доказателство за участие в твърдяното единно продължено нарушение, както и че не излага мотиви в тази връзка.
 —
 Според жалбоподателя Комисията не изпълнява изисквания съобразно приложимата тежест на доказване във връзка с действията му в Хонг Конг и/или не излага достатъчни мотиви.
 —
 Освен това жалбоподателят сочи, че Комисията не доказва, че действията му в Хонг Конг имат антиконкурентна цел.
 —
 Освен това жалбоподателят твърди, че в съответствие с правната уредба в Хонг Конг е бил задължен да внася колективни молби.
 —
 Накрая, жалбоподателят сочи, че е налице нарушение на принципите на взаимно зачитане и ненамеса.
 6.
 С шестото основание се твърди, че Комисията не е компетентна да прилага член 101 ДФЕС към действия, свързани с насочени към вътрешността полети, тоест за услуги по въздушен превоз на товари от трети страни към Европа.
 7.
 Със седмото основание се твърди, че Комисията допуска грешка при прилагане на правото при изчисляване на наложената на жалбоподателя глоба.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/21
 Жалба, подадена на 8 март 2013 г. — Eltek/СХВП — Eltec Elektronik (ELTEK)
 (Дело T-139/13)
 2013/C 147/38
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Eltek SpA (Casale Monferrato, Италия) (представители: адв. G. Floridia и адв. R. Floridia)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Eltec Elektronik AG (Майнц, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на апелативния състав от 7 януари 2013 г. (поправка от 22 януари 2013 г.), връчено и получено на 10 януари 2013 г., по дело R 511/2012-1 относно процедура по възражение No B 992 851 и заявление за регистрация на марка на Общността No 4 368 064, поради пълно съответствие с всички изисквания за валидна регистрация на всяка стока;
 —
 да осъди СХВП да плати разноските в производството пред Съда и да осъди възразяващия да плати разноските в производството пред отдела по споровете и апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „ELTEK“ за стоки от клас 9 — заявление за регистрация на марка на Общността No 4 368 064
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска и международна регистрация на марка, съдържаща словния елемент „ELTEC“, посочваща Бенелюкс, Испания, Франция, Италия, Австрия и Португалия, за стоки и услуги от класове 9, 37, 38, 41 и 42
 Решение на отдела по споровете: отхвърля частично възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отказва регистрацията на заявената марка на Общността по отношение на някои стоки от клас 9.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент на Съвета No 207/2009.


text:
 24.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/28
 Жалба, подадена на 23 януари 2012 г. — Pips/СХВП — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)
 (Дело T-38/12)
 2012/C 89/47
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pips BV (Амстердам, Нидерландия) (представител: J.A.K. van den Berg, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Ротендорф, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 октомври 2011 г. по преписка R 2420/2010-1,
 —
 да се уважи заявката за марка на Общността No 7024961 за словната марка „ISABELLA OLIVER“ за всички стоки и услуги, предмет на производството пред първи апелативен състав; и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ISABELLA OLIVER“ за стоки и услуги от класове 3, 4, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24 и 25 — заявка за марка на Общността No 7024961
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: заявка No 6819908 за словна марка „S.Oliver“ на Общността за стоки от класове 4, 16, 20, 21 и 24; фигуративна марка „s.Oliver“ на Общността, регистрирана под No 4504569 за стоки и услуги от класове 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25, 28 и 35; германска словна марка „S.Oliver“, регистрирана под No 30734710.9 за стоки от класове 10, 12 и 21; словна марка „S.Oliver“ на Общността, регистрирана под No 181875 за стоки от класове 3, 6, 9, 14, 18, 20, 25 и 26; международна словна марка „S.Oliver“, регистрирана под No 959255 за стоки от класове 10, 12 и 21
 Решение на отдела по споровете: частично отхвърля заявката за марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 76 от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав: (i) е направил преценка на сходството на марките въз основа на факти/обстоятелства, които не са били представени от страните, в резултат на което изводът по отношение на сходството на знаците е погрешен, и (ii) е приложил неправилно формулираните от Съда на Европейския съюз принципи във връзка с общата преценка на вероятността от объркване.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/14
 Искане за даване на преюдициално заключение, направено от Oberster Gerichtshof (Върховен съд) (Австрия) на 14 декември 2006 г. — Sabine Mayr/Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
 (Дело C-506/06)
 (2007/C 56/24)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Sabine Mayr
 Ответник: Bäckerei und Konditorei Gerhard Flöckner OHG
 Преюдициални въпроси
 Може ли работничка, подлагаща се на оплождане „ин витро“, когато към момента на уволнение нейните яйцеклетки вече са оплодени със сперматозоидите на партньора ѝ, тоест налице са ембриони „ин витро“, но последните все още не са имплантирани в тялото на жената, да се квалифицира като „бременна работничка“ по смисъла на първата част от изречението на чл. 2, буква а) от Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (десета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (1)?
 (1) OB L 348, стр. 1.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/11
 Решение на Съда (седми състав) от 28 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Areios Pagos — Гърция) — Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias/Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd
 (Дело C-436/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕО) No 44/2001 - Член 23 - Клауза за предоставяне на компетентност - Клауза за пророгация на компетентност, съдържаща се в договор, сключен между две дружества - Иск за обезщетение - Солидарна отговорност на представителите на едно от дружествата за непозволено увреждане - Неотменимост на тази клауза от посочените представители))
 (2017/C 283/15)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Areios Pagos
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Georgios Leventis, Nikolaos Vafeias
 Ответници: Malcon Navigation Co. Ltd, Brave Bulk Transport Ltd
 Диспозитив
 Член 23, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че клаузата за предоставяне на компетентност, включена в договор, сключен между две дружества, не може да се изтъква от представителите на едното от тях, за да се оспори компетентността на дадена юрисдикция да разгледа иска за обезщетение, с който се търси ангажиране на солидарната им отговорност за твърдяно непозволено увреждане при изпълнението на функциите им.
 (1) ОВ C 392, 24.10.2016 г.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/36
 Иск, предявен на 5 юни 2007 г. — Górażdże Cement/Комисия
 (Дело T-193/07)
 (2007/C 170/70)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Górażdże Cement S.A (Chorula, Полша) [представители: R. Forbes, Solicitor и P. Muñiz, lawyer]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Първоинстанционния съд:
 —
 да отмени оспорваното решение
 —
 да осъди ответника да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът представя пет правни основания за отмяна на Решението на Комисията от 26 март 2007 г., с което се отхвърля националният разпределителен план (наричан по-нататък „НРП“) за определяне на квоти за емисии на парникови газове, за който Полша е извършила уведомление в съответствие с Директива No 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (1) (наричана по-нататък „Директивата“):
 а)
 Ищецът твърди, че оспорваното решение нарушава член 9, параграф 3 от Директивата, доколкото отрицателно решение може да бъде прието само в срок от три месеца след уведомлението за НРП. Освен това ищецът твърди, че за него са съществували оправдани правни очаквания, че всяко отрицателно решение се приема в тримесечен срок и че НРП следва да се счита за приет след изтичането на този срок.
 б)
 Ищецът изтъква, че оспорваното решение противоречи на член 9, параграф 3 и член 11, параграф 2 от Директивата, поради това че ограничава видовете изменения, които съответната държава-членка може да предложи и в частност доколкото не позволявало изменения по отношение на общото количество на квотите. Във всеки случай, според ищеца, Директивата не ограничава свободата на държавите-членки да предлагат изменения.
 в)
 Според ищеца, оспорваното решение изземва правомощията на държавата-членка и води до това, че ефективното решение относно крайното съдържание на НРП се приема едностранно от Комисията. Това нарушавало разпределението на правомощията в член 9 и член 11 от Директивата, както и член 10 ЕО относно принципа за лоялно сътрудничество.
 г)
 Освен това, ищецът поддържа, че оспорваното решение неправилно прилага критерии 2 и 3 от Приложение III на Директивата, като не се позовава на най-представителните величини на емисии, което водело до грешка в преценката на фактите.
 д)
 На последна място, ищецът твърди, че оспорваното решение нарушава член 30, параграф 2, буква и) и критерий 1 от Приложение III, като не взема предвид специалното положение на Полша, като нова държава-членка и като налага по-строги задължения от предвидените в Протокола от Киото.
 (1) Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, 2003 г., стр. 32).


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/36
 Иск, предявен на 28 август 2007 г. — National Association of Licensed Opencast Operators/Комисия
 (Дело T-318/07)
 (2007/C 247/60)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: The National Association of Licensed Opencast Operators (Chester-le-Street, Обединеното кралство) (представители: H. Bracegirdle, Solicitor, M. Hoskins и C. West, Barristers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решението на Комисията от 18 юни 2007 г.,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът иска отмяна на Решението на Комисията от 18 юни 2007 г., прието по преписка COMP/35.821, с което Комисията отхвърля жалбата на ищеца, подадена през 1990 г., в която се посочва, че членовете на асоциацията били пострадали от ценова дискриминация, тъй като цената, платена от Central Electricity Generating Board („CEGB“) между 1984 г. и 1990 г. за произведените от членовете на асоциацията въглища, била по-ниска от цената, платена от CEGB за произведените от British Coal Corporation („BCC“) въглища, като не било налице никакво обективно основание за тази разлика в третирането.
 В оспорваното решение Комисията установява, че е налице разлика в цената, платена от CEGB на членовете на асоцияцията, и тази, платена на BCC, но поддържа, че BCC и членовете на асоциацията не доставят въглища при сходни условия. Ето защо е оправдано, че CEGB плаща по-висока цена за въглищата на BCC, за да гарантира, че ще изпълни законовото си задължение да достави електричеството, необходимо в Обединеното кралство.
 В подкрепа на иска си ищецът твърди, че изводът на Комисията, че BCC и членовете на асоциацията не доставяли въглища при сходни условия не бил подкрепен от доказателствата, на които Комисията основала решението си.
 В допълнение, ищецът твърди, че заплащането на висока цена за въглищата на BCC представлявало държавна помощ, която не била нотифицирана, поради което била незаконосъобразна.
 Освен това ищецът поддържа, че изводите на Комисията били непоследователни спрямо предходно решение на Комисията от 1991 г. по същата жалба.
 Що се отнася до отхвърлянето на жалбата на ищеца от страна на Комисията по отношение на периода от 1984 г. до 1986 г. поради недопустимост и липса на интерес за Общността, ищецът твърди, че:
 —
 Комисията погрешно заключила, че вече няма изключителна компетентност по силата на Договора за ЕОВС, за да се произнася относно наличието на дискриминация през посочения период,
 —
 Комисията погрешно заключила, че членовете на асоциацията могат да предявят претенциите си пред националните съдилища по отношение на посочения период, и
 —
 разрешаването на въпросите, повдигнати от ищеца в жалбата от 1990 г., било забавено поради предходни грешки при прилагане на правото, допуснати от Комисията.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/26
 Преюдициално запитване, отправено от Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет) (Гърция) на 11 март 2010 г. — Amaltheia I Naftiki Etaireia/Ypourgos Emporikis Naftilías
 (Дело C-129/10)
 2010/C 134/39
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias (Държавен съвет)
 Страни в главното производство
 Ищец: Amaltheia I Naftiki Etaireia
 Ответник: Ypourgos Emporikis Naftilías (Министър на търговския флот)
 Преюдициален въпрос
 Дали разпоредбите на членове 1 и 2 от Регламент (ЕИО) No 3577/92 на Съвета от 7 декември 1992 година относно прилагането на принципа за свободно предоставяне на услуги в областта на морския превоз в рамките на държавите членки (морски каботаж) (ОВ L 364, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 83), тълкувани в съответствие с принципа за свободно предоставяне на услуги, позволяват приемането на национална правна уредба, по смисъла на която собствениците на кораби могат да предоставят морски каботажни услуги само след предварително издадено административно разрешение, предоставено в рамките на разрешителен режим, насочен към контролиране — наред с другото — на това дали предвид съществуващото в конкретно пристанище положение обявените от собственика на кораба морски линии, могат да бъдат осъществявани при условия, гарантиращи сигурността на кораба и спазването на реда в пристанището, както и към контролиране на това дали корабът, за който е поискано разрешението, може да влезе без проблем в определено пристанище в часа, който собственикът на корабът е посочил като предпочитан момент за осъществяването на определена линия, без обаче предварително посредством правна норма да са определени критериите, въз основа на които администрацията преценява тези въпроси, по-специално когато има повече собственици на кораби, които желаят да влязат в същото пристанище по същото време?


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/18
 Решение на Съда (втори състав) от 11 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-480/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2000/59/ЕО - Пристанищни приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари - Липса на изготвяне, въвеждане или одобряване на планове за приемане и обработване на отпадъците за всички пристанища)
 (2009/C 44/30)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Simonsson и R. Vidal Puig)
 Ответник: Кралство Испания (представител: B. Plaza Cruz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 5, параграф 1 и член 16, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 година относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (ОВ L 332, стр. 81; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 22) — Липса на изготвяне и/или въвеждане на плановете за приемане и обработване на отпадъците за всички пристанища, попадащи под юрисдикцията на „Comunidades Autónomas“
 Диспозитив
 1)
 Като е пропуснало да изготви, въведе и одобри за всички испански пристанища планове за приемане и обработване на отпадъците, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 5, параграф 1 и член 16, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 година относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 315, 22.12.2007 г.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/15
 Решение на Общия съд от 2 февруари 2012 г. — EI du Pont de Nemours и др./Комисия
 (Дело T-76/08) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на хлоропренов каучук - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението ЕИП - Определяне на цените - Разпределяне на пазара - Отговорност за неправомерното поведение - Съвместно предприятие - Насоки за определяне на размера на глобите - Смекчаващи обстоятелства - Сътрудничество)
 2012/C 80/21
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: E.I. du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Съединени американски щати), DuPont Performance Elastomers LLC (Wilmington, Съединени американски щати) и DuPont Performance Elastomers SA (Grand-Saconnex, Швейцария) (представители: J. Boyce и A. Lyle-Smythe, Solicitors)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално X. Lewis и V. Bottka, впоследствие V. Bottka и V. Di Bucci, и накрая V. Bottka, S. Noë и A. Biolan)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на членове 1 и 2 от Решение C(2007) 5910 окончателен на Комисията от 5 декември 2007 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/38.629 — Хлоропренов каучук), изменено с Решение C(2008) 2974 окончателен на Комисията от 23 юни 2008 г., доколкото те се отнасят до EI du Pont de Nemours and Company, и от друга страна, искане за намаляване на размера на глобата, наложена солидарно на жалбоподателте с това решение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда EI du Pont de Nemours and Company, DuPont Performance Elastomers LLC и DuPont Performance Elastomers SA да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 116, 9.5.2008 г.


text:
 25.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 258/24
 Жалба, подадена на 18 юни 2012 г. — Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Съвет
 (Дело T-263/12)
 2012/C 258/44
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Manufacturing Support & Procurement Kala Naft Co., Tehran (Техеран, Иран) (представители: F. Esclatine и S. Perrotet, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 г.,
 —
 да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания, шест от които са по същество сходни с първите шест правни основания, посочени по дело T-509/10, Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Съвет (1).
 По другото правно основание жалбоподателят сочи незаконосъобразност на обжалвания регламент поради незаконосъобразност на предходните актове, които Общият съд e отменил с Решение от 25 април 2012 г. по дело Manufacturing Support & Procurement Kala Naft/Съвет (T-509/10, все още непубликувано в Сборника).
 (1) ОВ C 346, 2010 г., стр. 57.


text:
 19.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/2
 Решение на Съда (четвърти състав) от 27 март 2014 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — UPC Telekabel Wien GmbH/Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH
 (Дело C-314/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Авторско право и сродни права - Информационно общество - Директива 2001/29/ЕО - Уебсайт за предоставяне на публично разположение на кинематографични произведения без съгласието на притежателите на право, сродно на авторското право - Член 8, параграф 3 - Понятие за посредници, чиито услуги се използват от трети лица за нарушаване на авторско право или на сродно на него право - Доставчик на достъп до интернет - Съдебна забрана до доставчик на достъп до интернет, с която му се забранява да предоставя достъп на своите клиенти до даден уебсайт - Претегляне на основните права))
 2014/C 151/02
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: UPC Telekabel Wien GmbH
 Ответници: Constantin Film Verleih GmbH, Wega Filmproduktionsgesellschaft GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на член 3, параграф 2 и на член 5, параграфи 1 и 2, буква б), както и на член 8, параграф 3 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230) — Уебсайт, позволяващ неправомерно изтегляне на филми — Право на притежателя на авторските права на един от тези филми да поиска от доставчика на достъп до интернет да блокира достъпа на клиентите си до този уебсайт — Възможност за въвеждане и пропорционалност на мерките за блокиране
 Диспозитив
 1)
 Член 8, параграф 3 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество трябва да се тълкува в смисъл, че лице, което предоставя закриляни обекти на публично разположение в уебсайт без съгласието на носителя на авторските права, по смисъла на член 3, параграф 2 от тази директива, използва услугите на интернет доставчика на лицата, които получават достъп до тези обекти, който от своя страна трябва да се счита за посредник по смисъла на член 8, параграф 3 от Директива 2001/29.
 2)
 Основните права, признати от правото на Съюза, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат да се забранява чрез прието от съда разпореждане на доставчик на достъп до интернет да предоставя на своите клиенти достъп до уебсайт, който поставя онлайн закриляни обекти без съгласието на носителите на права, когато в това разпореждане не се уточнява какви мерки трябва да предприеме доставчикът на достъп, и когато последният може да избегне налагането на изпълнителна глоба при нарушение на това разпореждане, като докаже, че е предприел всички разумни мерки, при условие обаче, че от една страна, предприетите мерки не лишават неоснователно потребителите на интернет от възможността правомерно да имат достъп


text:
до предоставената информация и от друга страна, тези мерки имат за резултат да предотвратят или поне да направят трудно осъществими неразрешените посещения на закриляни обекти и в значителна степен да разубеждават потребителите на интернет, които ползват услугите на адресата на това разпореждане, да посещават тези обекти, предоставени на тяхно разположение в нарушение на правото върху интелектуална собственост, което следва да се провери от националните органи и юрисдикции.
 (1) ОВ C 303, 6.10.2012 г.


text:
 21.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 152/10
 Жалба, подадена на 25 февруари 2011 г. от Fidelio KG срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 16 декември 2010 г. по дело Fidelio KG/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), T-286/08
 (Дело C-87/11)
 2011/C 152/19
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Fidelio KG (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 16 декември 2010 г. по дело T-286/08,
 —
 да се уважат исканията пред първата инстанция,
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Общият съд погрешно е приел, че регистрацията на знака „Hallux“ за „ортопедични изделия“ и „обувки“ попада в обхвата на абсолютното основание за отказ от регистрация съгласно член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 40/94. Не ставало ясно защо Общият съд, противно на исканията на жалбоподателя, следва доводите на Службата и приема, че „hallux“ — латинското наименование за палец на крака било обичайното съкращение на „hallux valgus“ — патология на палеца на крака. Този подход на Общия съд нарушавал значението на принципа за служебното начало и нарушавал задължението за мотивиране.
 Освен това Общият съд определил погрешно стоките и категориите от стоки. Тъй като понятието „ортопедични изделия“ било твърде широко и освен това било достатъчно абсолютното основание за отказ от регистрация да се приложи към част от стоките, Службата имала възможността да измисли колкото си иска видове стоки, за да откаже регистрацията на определен вид стоки. Общият съд не съобразил това обстоятелство.
 По отношение на обувките Общият съд погрешно изходил от наличието на подкатегория от стоки „комфортни обувки“. Всъщност нямало никаква разлика между обувките по принцип и т. нар. комфортни обувки.
 Освен това при определянето на съответните потребители както за „ортопедичните изделия“, така и за „обувките“, Общият съд се ръководел от ирелевантни съображения. Според жалбоподателя в това отношение следва да се изходи от средния потребител. Последният не притежавал познания нито по латински език, нито по патологията на палеца на крака. Следователно марката „Hallux“ не можела да се счита за описателна.
 Накрая Общият съд нарушил член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94, пропускайки да изследва знака „Hallux“ съгласно тази разпоредба.


text:
 6.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/21
 Определение на Общия съд от 18 април 2016 г. — Zhang/EUIPO — K & L Ruppert Stiftung (Anna Smith)
 (Дело T-295/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „Anna Smith“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „SMITH“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8,параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, която отчасти е явно недопустима и отчасти е явно лишена от всякакво правно основание))
 (2016/C 200/29)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Yongyu Zhang (Манчестър, Обединено кралство) (представител: M. Steinert, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представител: S. Hanne)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG (Вайлхайм, Германия) (представители: A. Kockläuner и O. Nilgen, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 27 февруари 2015 г. (преписка R 1559/2014-5), постановено в производство по възражение със страни K & L Ruppert Stiftung & Co. Handels-KG и Yongyu Zhang.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Yongyu Zhang да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 262, 10.8.2015 г.


text:
 5.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/32
 Жалба, подадена на 10 август 2015 г. — Guccio Gucci/СХВП — Guess? IP Holder (Изображение на преплетени знаци)
 (Дело T-461/15)
 (2015/C 328/29)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Guccio Gucci SpA (Флоренция, Италия) (представители: P. Roncaglia, F. Rossi и N. Parrotta, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Guess? IP Holder LP (Лос Анджелис, САЩ)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка (Изображение на преплетени знаци) — марка на Общността No 5 538 012
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 27 май 2015 г. по преписка R 2049/2014-4
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски на жалбоподателя,
 —
 да осъди Guess? IP Holder L.P. да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в производствата пред отдела по отмяна и пред апелативния състав на СХВП.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009.


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/9
 Определение на Съда от 26 януари 2007 г. — Еlisabetta Righini/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-57/06 P) (1)
 (Жалба - Длъжностни лица - Срочно наети служители - Класиране в степен и стъпка - Класиране в по-горна степен - Изопачаване на факти - Пороци в мотивите - Жалба, която е частично явно недопустима и частично явно неоснователна)
 (2007/C 82/18)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Еlisabetta Righini [представител: Е. Boigelot, адвокат]
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности [представлявана от: V. Joris и C. Berardis-Kayser, представители, D. Waelbroeck, адвокат]
 Предмет
 Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 15 ноември 2005 г., Righini/Комисия (T-145/04), с което Първоинстанционният съд е отхвърлил иска за отмяна на решенията на Комисията да класира ищцата при постъпването ѝ на служба със степен A7/3, и ако е необходимо, отмяна на решението от 21 януари 2004 г. за отхвърляне на жалбата на ищцата
 Диспозитив
 1)
 Жалбата се отхвърля.
 2)
 Г-жа Righini се осъжда да заплати разноските.
 (1) ОВ C 74, 25.3.2006 г.


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/24
 Преюдициално запитване от Cour constitutionnelle (Белгия), постъпило на 27 ноември 2014 г. — Ordre des barreaux francophones et germanophone и др./Съвет на министрите
 (Дело C-543/14)
 (2015/C 046/31)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Ordre des barreaux francophones et germanophone и др.,
 Vlaams Netwerk van Verenigingen waar armen het woord nemen ASBL и др.,
 Jimmy Tessens и др.,
 Orde van Vlaamse Balies,
 Ordre des avocats du barreau d’Arlon и др.
 Ответник: Съвет на министрите
 Преюдициални въпроси
 1)
 а)
 Като се има предвид, че Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) предвижда облагане с ДДС на адвокатските услуги, без да отчита от гледна точка на правото на адвокатска помощ и на принципа на равни процесуални възможности обстоятелството дали правният субект, който не се ползва от правна помощ, е данъчнозадължено за целите на ДДС лице или не, съвместима ли е тя с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 14 от Международния пакт за граждански и политически права и с член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека, който признава на всяко лице правото на справедливо и публично гледане на неговото дело, възможността да бъде съветвано, защитавано и представлявано и правото на правна помощ на лицата, които не разполагат с достатъчно средства, доколкото тази помощ е необходима, за да се осигури реален достъп до правосъдие?
 б)
 Съвместима ли е по същите съображения Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност с член 9, параграфи 4 и 5 от Конвенцията за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, подписана в Орхус на 25 юни 1998 г., доколкото тези разпоредби предвиждат право на достъп до правосъдие, без тези процедури да бъдат недостъпно скъпи и „създаване[...] на подходящи помощни механизми за премахване или намаляване на финансовите и другите пречки пред достъпа до правосъдие“?
 в)
 Могат ли извършваните от адвокатите услуги в рамките на национална схема за правна помощ да бъдат включени в услугите, посочени в член 132, параграф 1, буква ж) от посочената по-горе Директива 2006/112/ЕО, които са тясно свързани със социалните грижи и социалното осигуряване, или те могат да бъдат освободени на основание на друга разпоредба от директивата? При отрицателен отговор на този въпрос, съвместима ли е с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 14 от Международния пакт за граждански и политически права и с член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека Директива 2006/112/ЕО, тълкувана в смисъл, че не допуска освобождаване от ДДС на доставките на услуги, извършвани от адвокатите в полза на правни субекти, които ползват правна помощ в рамките на национална схема за правна помощ?
 2)
 При отрицателен отговор на въпросите по точка 1, съвместим ли е член 98 от Директива 2006/112/ЕО,


text:
който не предвижда възможност за прилагане на намалена ставка за ДДС за доставките на услуги, извършвани от адвокатите, в зависимост от това дали правният субект, който не ползва правна помощ, е данъчнозадължено за ДДС лице или не, с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз във връзка с член 14 от Международния пакт за граждански и политически права и с член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека, доколкото този член признава всяко лице правото на справедливо и публично гледане на неговото дело, възможността да бъде съветвано, защитавано и представлявано и правото на правна помощ на лицата, които не разполагат с достатъчно средства, доколкото тази помощ е необходима, за да се осигури реален достъп до правосъдие?
 3)
 При отрицателен отговор на въпросите, посочени в точка 1, съвместим ли е член 132 от Директива 2006/112/ЕО с принципа на равенство и недискриминация, прогласен в членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз и в член 9 от Договора за Европейски съюз във връзка с член 47 от тази харта, доколкото не предвижда освобождаването на адвокатските услуги от ДДС като дейности от обществен интерес, докато други доставки на услуги са освободени като дейности от обществен интерес, например доставките, извършвани от обществените пощенски служби, различни болнични и медицински услуги, както и доставки, свързани с образованието, спорта или културата, доколкото това различно третиране на адвокатските услуги и на освободените по силата на член 132 от директивата доставки поражда достатъчно съмнения, тъй като адвокатските услуги способстват за спазването на определени основни права?
 4)
 а)
 При отрицателен отговор на въпросите по точки 1 и 3, може ли член 371 от Директива 2006/112/ЕО да бъде тълкуван в съответствие с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз в смисъл, че разрешава на държава — членка на Съюза, да запази частично освобождаването на доставките на адвокатски услуги, когато тези услуги се извършват в полза на правни субекти, които са данъчно незадължени за ДДС лица?
 б)
 Може ли също така член 371 от Директива 2006/112/ЕО да се тълкува в съответствие с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз в смисъл, че разрешава на държава — членка на Съюза, да запази частично освобождаването на доставките на адвокатски услуги, когато тези доставки се извършват в полза на правни субекти, които ползват правна помощ в рамките на национален режим за правна помощ?
 (1) ОВ L 347, стр. 1.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 18 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Bourges — Франция) — Lidl SNC/Vierzon Distribution SA
 (Дело C-159/09) (1)
 (Директиви 84/450/ЕИО и 97/55/ЕО - Условия за разрешена сравнителна реклама - Сравняване на цените, отнасящо се до подбрани хранителни стоки, търгувани от две конкурентни вериги магазини - Стоки, задоволяващи еднакви потребности или предназначени за една и съща цел - Заблуждаваща реклама - Сравнение, отнасящо се до потвърдима характеристика)
 2011/C 13/13
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de commerce de Bourges
 Страни в главното производство
 Ищец: Lidl SNC
 Ответник: Vierzon Distribution SA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal de commerce de Bourges — Тълкуване на член 3а от Директива 84/450/ЕИО на Съвета от 10 септември 1984 г. относно заблуждаващата и сравнителната реклама (ОВ L 250, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 153), изменена с Директива 97/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 октомври 1997 година (ОВ L 290, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 196) — Условия, за да бъде разрешена сравнителната реклама — Сравняване на цените, прилагани от конкурентна верига големи магазини — Продукти, задоволяващи еднакви потребности или предназначени за една и съща цел
 Диспозитив
 Член 3а, параграф 1, буква б) от Директива 84/450/ЕИО на Съвета от 10 септември 1984 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама, изменена с Директива 97/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 октомври 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че единствено обстоятелството, че хранителните стоки се различават, що се отнася до техните вкусови качества и до удоволствието при консумирането им, в зависимост от условията и мястото на тяхното производство, от техните съставки и от самоличността на производителя им, не е от естество да изключи възможността сравнението на такива продукти да отговаря на изискването, въведено от посочената разпоредба и състоящо се в това те да задоволяват еднакви потребности или да са предназначени за една и съща цел, тоест да разкриват достатъчна степен на взаимозаменяемост помежду си.
 Член 3а, параграф 1, буква а) от Директива 84/450, изменена с Директива 97/55, трябва да се тълкува в смисъл, че реклама като разглежданата по главното производство може да има заблуждаващ характер, по-конкретно:
 —
 ако се констатира, предвид всички релевантни обстоятелства в конкретния случай, и в частност индикациите или пропуските, които придружават рекламата, че решението за покупка от страна на значителен брой потребители, до които тя е адресирана, може да бъде взето с погрешното убеждение, че направеният от рекламиращия подбор на стоки е представителен за общото равнище на цените при него спрямо това, практикувано от неговия конкурент, и че при това положение потребителите ще реализират икономии от мащаба на рекламираните в посочената реклама, като редовно правят покупките си на стоки за текущо потребление по-скоро от рекламиращия, отколкото от посочения конкурент, или пък с погрешното убеждение, че всички стоки на рекламиращия са по-евтини от тези на неговия конкурент, или
 —
 ако се констатира,


text:
че за целите на сравнение, направено изключително от гледна точка на цената, са били подбрани хранителни стоки, между които обаче има разлики от естество да повлияят чувствително на избора на средния потребител, без посочените разлики да са видни от въпросната реклама.
 Член 3а, параграф 1, буква в) от Директива 84/450, изменена с Директива 97/55, трябва да се тълкува в смисъл, че условието за потвърдимост, закрепено в посочената разпоредба, изисква — що се отнася до реклама като разглежданата по главното производство, която сравнява цените на два набора от стоки — въпросните стоки да могат да бъдат точно идентифицирани въз основа на данните, съдържащи се в посочената реклама.
 (1) ОВ C 180, 1.08.2009 г.


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/4
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Central Administrativo Norte (Португалия) на 9 ноември 2012 г. — IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos/Navileme-Consultadoria Náutica, L.da, Nautizende — Consultadoria Náutica, L.da
 (Дело C-509/12)
 2013/C 32/05
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Central Administrativo Norte
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: IPTM-Instituto Portuário e dos Transportes Marítimos
 Ответник: Navileme-Consultadoria Náutica, L.da, Nautizende — Consultadoria Náutica, L.da
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че не допуска национална разпоредба, която установява изискване за пребиваване на съответната територия във връзка с издаването на свидетелство за управление на плавателни съдове за развлечение, като се имат предвид принципът на забрана на дискриминация между граждани на една държава членка и граждани на друга държава членка (настоящ член 18 ДФЕС (предишен член 12 ЕО), свободното движение на хора и изключенията във връзка с него (настоящ член 45 ДФЕС, параграф 3 (предишен член 39 ЕО) и свободното предоставяне на услуги (настоящ член 52 ДФЕС (предишен член 46 ЕО) и възможните му ограничения съгласно член 62 ДФЕС (предишен член 55 ЕО)?