text:
 5.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 454/22
 Решение на Общия съд от 20 октомври 2016 г. — Lufthansa AirPlus Servicekarten/EUIPO — Mareea Comtur (airpass.ro)
 (Дело T-14/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „airpass.ro“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „AirPlus International“ - Отхвърляне на възражението - Правило 21 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Липса на основание за произнасяне - Член 81, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 454/41)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH (Ной Изенбург, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: V. Melgar и H. Kunz)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: SC Mareea Comtur SRL (Deva, Румъния)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 17 октомври 2014 г. (преписка R 1918/2013-5) относно производство по възражение между Lufthansa AirPlus Servicekarten и SC Mareea Comtur.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на пети апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 17 октомври 2014 г. (преписка R 1918/2013-5), доколкото то се отнася до „реклама; управление на търговски сделки; търговска администрация; административна дейност“, спадащи към клас 35 от Ницската спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки, от 15 юни 1957 г., ревизирана и изменена.
 2)
 EUIPO понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Lufthansa AirPlus Servicekarten GmbH.
 (1) ОВ C 81, 9.3.2015 г.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/5
 Решение на Съда (голям състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Littlewoods Retail Ltd и др./Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 (Дело C-591/10) (1)
 (Втора и Шеста директива ДДС - Данък, платен по получени доставки - Възстановяване на надвзетия данък - Изплащане на лихва - Способи)
 2012/C 295/07
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Ищци: Littlewoods Retail Ltd и др.
 Ответник: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 Предмет
 Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на член 8 и на Приложение A, точка 13 към Директива 67/228/ЕИО на Съвета от 11 април 1967 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — структура и процедури за прилагане на общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ 71, стр. 1303) — Тълкуване на член 11, A, параграф 3, буква б) и на член 11, В, параграф 1 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Възстановяване на надвнесения данък по получени доставки — Приложим лихвен процент
 Диспозитив
 Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че изисква данъчнозадълженото лице, което е надвнесло данък върху добавената стойност, събран от съответната държава членка в нарушение на законодателството на Съюза относно данъка върху добавената стойност, да има право на възстановяване на събрания в нарушение на правото на Съюза данък, както и право да му бъде изплатена лихва върху размера на този данък. Въпросът дали върху главницата трябва да се начисли проста, сложна или друг вид лихва, трябва да бъде разрешен въз основа на националното право при спазване принципите на ефективност и на равностойност.
 (1) ОВ C 89, 19.3.2011 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/6
 Решение на Съда (трети състав) от 7 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
 (Дело C-50/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Гражданство на Съюза - Свободно движение на гражданите на държавите-членки - Директива 64/221/ЕИО - Обществен ред - Национално законодателство в областта на извеждането извън територията - Осъждане за престъпления - Експулсиране)
 (2007/C 170/10)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и R. Troosters)
 Ответник: Кралство Нидерландия (представители: H.G. Sevenster и M. De Grave)
 Предмет
 Неизпълнение на задължение от държава-членка — Нарушение на Директива 64/221/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1964 година за координиране на специалните мерки относно движението и пребиваването на чуждестранни граждани, основани на съображения във връзка с обществения ред, обществената сигурност и общественото здраве (ОВ L 56, стр. 850) — Национално законодателство, което се прилага към всички чужденци без разлика и което не отчита особеното положение на гражданите на Европейския съюз — Автоматична връзка между осъждане за престъпления и мярка за извеждане.
 Диспозитив
 1)
 Като прилага към гражданите на Съюза не Директива 64/221/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1964 година за координиране на специалните мерки относно движението и пребиваването на чуждестранни граждани, основани на съображения във връзка с обществения ред, обществената сигурност и общественото здраве, а общо законодателство за чужденците, което допуска установяване на системна и автоматична връзка между осъждането за престъпления и мярка за извеждане, Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си, които произтичат от тази директива.
 2)
 Кралство Нидерландия се осъжда да заплати разноските.
 (1) ОВ C 96, 22.4.2006 г.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/6
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 30 април 2008 г. — Glaxo Wellcome GmbH & Co./Finanzamt München II
 (Дело C-182/08)
 (2008/C 197/09)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesfinanzhof.
 Страни в главното производство
 Ищец: Glaxo Wellcome GmbH & Co
 Ответник: Finanzamt München II
 Преюдициален въпрос
 Допускат ли член 52 ЕИО (понастоящем член 43 ЕО) или член 73б ЕИО (понастоящем член 56 ЕО) правна уредба на държава-членка, според която в рамките на национална система за приспадане на корпоративен данък, обезценяването на дяловете чрез разпределянето на дивиденти не засяга данъчната основа, когато данъчно задължено лице, което има право на приспадане на корпоративен данък, придобие дял от капиталово дружество, неограничено данъчнозадължено лице, от акционер, който няма право на приспадане, докато при придобиване от акционер, който има право на приспадане, едно такова обезценяване намалява данъчната основа на приобретателя?


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/53
 Иск, предявен на 10 октомври 2008 г. — Комисия/Acentro Turismo
 (Дело T-460/08)
 (2008/C 313/94)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Aresu и A. Caeiros)
 Ответник: Acentro Turismo SpA (Милано, Италия)
 Искания на ищеца
 Комисията моли Първоинстанционния съд:
 —
 да осъди дружеството Acentro Turismo SpA да заплати сумата от 13 497,46 EUR като главница,
 —
 да осъди посоченото дружество да заплати сумата от 2 278,55 EUR като лихви за забава, изтекли до датата на завеждане на настоящия иск, както и лихвите за забава, които ще изтекат след датата на завеждане на настоящия иск до датата на ефективното плащане на главницата, които да бъдат изчислени впоследствие в зависимост от установения от италианския закон лихвен процент,
 —
 да осъди посоченото дружество да заплати мораторните лихви върху горепосочените лихви за забава, изтекли до датата на завеждане на настоящия иск, които да бъдат изчислени впоследствие в зависимост от датата на плащане на горепосочените лихви, както и от установения от италианския закон лихвен процент,
 —
 да осъди посоченото дружество да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск Комисията на Европейските общности, в качеството на представител на Европейската общност за атомна енергия (Евратом) иска от Първоинстанционния съд да осъди учреденото по италианското право дружество Acentro Turismo SpA да заплати сумата от 13 497,46 EUR, заедно с лихвите за забава, дължима въз основа на условията за изпълнение, предвидени в договор за предоставяне на услуги No 349-90-04 TL ISP I, сключен през 1990 г. за възлагането на това дружество на функциите на туристическа агенция в района на Испра.
 В това отношение Комисията поддържа, че дружество Acentro не е изплатило две фактури, издадени от самата Комисия на основание член 8 от спорния договор, и че съществуването на това вземане е надлежно доказано с оглед съдържанието на договора, вследствие на което въпросното вземане се явява безспорно, ликвидно и изискуемо.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/47
 Определение на Общия съд от 10 юли 2017 г. — NTS Energie- und Transportsysteme/EUIPO — Schütz (X-Windwerk)
 (Дело T-649/14) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Упълномощаване на нов представител - Бездействие на жалбоподателя - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество))
 (2017/C 283/73)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: NTS Energie- und Transportsysteme GmbH (Берлин, Германия) (представители: S. Mach и W. Plewinski, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Fischer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Schütz GmbH & Co. KGaA (Selters, Германия) (представители: D. Oerter и E. Tuchscherer, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 23 май 2014 г. (преписка R 978/2013-1) относно производство по възражение между Schütz и NTS Energie- und Transportsysteme
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.
 2)
 Осъжда NTS Energie- und Transportsysteme GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Schütz GmbH & Co. KGaA.
 (1) ОВ C 395, 10.11.2014 г.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/46
 Жалба, подадена на 26 април 2010 г. — Scuola Elementare Maria Montessori/Комисия
 (Дело T-193/10)
 2010/C 179/80
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Scuola Elementare Maria Montessori Srl (Рим, Италия) (представител: A. Nucara, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени съдържащото се в писмо от 15 февруари 2010 година решение на Комисията, с което ответникът отхвърля подадената от жалбоподателя жалба;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу съдържащото се в писмо от 15 февруари 2010 година решение, с което се отхвърля подадената от жалбоподателя жалба.
 Жалбата се е отнасяла не само до освобождаване от местния данък за недвижими имоти, както е по дело T-192/10, Pietro Ferracci/Комисия, но и до частично освобождаване (в размер от 50 %) от заплащане на подоходния данък за облагане на юридическите лица, предвиден от италианското данъчно законодателство.
 Правните основания и основните доводи са сходни с изтъкнатите по дело T-192/10.


text:
 26.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/2
 Решение на Съда (пети състав) от 27 април 2017 г. — Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV/Akcros Chemicals Ltd, Европейска комисия
 (Дело C-516/15 P) (1)
 ((Обжалване - Картели - Европейски пазари на калаени стабилизатори и на топлинни стабилизатори ЕСМ/естери - Определяне на цените, подялба на пазарите и обмен на чувствителна търговска информация - Отговорност на дружеството майка за неправомерното поведение на дъщерните дружества - Регламент (ЕО) No 1/2003 - Член 25, параграф 1 - Погасителна давност за налагане на санкции на дъщерните дружества - Последици за правното положение на дружеството майка))
 (2017/C 202/03)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH, Akzo Nobel Chemicals BV (представители: C. Swaak и R. Wesseling, advocaten)
 Други страни в производството: Akcros Chemicals Ltd, Европейска комисия (представители: V. Bottka и P. Rossi)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Chemicals GmbH и Akzo Nobel Chemicals BV да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 406, 7.12.2015 г.


text:
 19.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/21
 Решение на Общия съд от 9 септември 2015 г. — Toshiba/Комисия
 (Дело T-104/13) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Световен пазар на катодни тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори - Решение, с което се констатира нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Споразумения и съгласувани практики в областта на цени, подялба на пазари, капацитети и производство - Доказателство за участието в картела - Едно-единствено продължавано нарушение - Отговорност за нарушението - Съвместен контрол - Глоби - Пълен съдебен контрол))
 (2015/C 346/23)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Toshiba Corp. (Токио, Япония) (представители: J. MacLennan, solicitor, J. Jourdan, A. Schulz и P. Berghe, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: M. Biolan, V. Bottka и M. Kellerbauer)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2012) 8839 окончателен на Комисията от 5 декември 2012 г. относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.437 — Тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори) в частта му, отнасяща се до жалбоподателя, както и, при условията на евентуалност, искане за премахване или за намаляване на размера на глобата, която му е наложена.
 Диспозитив
 1)
 Отменя частично член 1, параграф 2, буква г) от Решение C(2012) 8839 окончателен на Комисията от 5 декември 2012 година относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.437 — Тръби за телевизионни екрани и компютърни монитори) в частта му, в която се констатира, че Toshiba Corp. е участвало в световен картел на пазара на катодни тръби за цветни телевизори през периода от 16 май 2000 г. до 31 март 2003 г.
 2)
 Отменя член 2, параграф 2, буква ж) от това решение, в частта му, в която се налага глоба от 28 048 000 EUR на Toshiba за прякото му участие в световен картел на пазара на катодни тръби за цветни телевизори.
 3)
 Определя размера на глобата, наложена на Toshiba в член 2, параграф 2, буква з) от разглежданото решение, солидарно с Panasonic Corp. и MT Picture Display Co. Ltd, на 82 826 000 EUR.
 4)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 5)
 Осъжда всяка страна да понесе направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 114, 20.4.2013 г.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/23
 Определение на Общия съд от 24 август 2010 г. — Grúas Abril Asistencia/Комисия
 (Дело T-386/09) (1)
 (Жалба за отмяна - Конкуренция - Отхвърляне на жалба - Акт, който не подлежи на обжалване от частни лица - Недопустимост)
 2010/C 274/35
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Grúas Abril Asistencia, SL (Аликанте, Испания) (представител: R.L. García García, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и F. Castilla Contreras)
 Предмет
 Жалба за отмяна на писмото на Комисията от 7 август 2009 г., с което тя уведомява жалбоподателя, че фактите по жалбата, която той е подал пред нея, не позволяват да се заключи, че има нарушение на членове 81 ЕО, 82 ЕО и 86 ЕО и съответно няма да бъдат предприети никакви последващи действия
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Grúas Abril Asistencia, SL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ С 282, 21.11.2009 г.


text:
 24.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 128/11
 Решение на Съда (първи състав) от 10 април 2008 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Stuttgart — Германия) — Annelore Hamilton/Volksbank Filder eG
 (Дело C-412/06) (1)
 (Защита на потребителите - Договори, сключени извън търговския обект - Директива 85/577/ЕИО - Член 4, първа алинея и член 5, параграф 1 - Дългосрочен договор за кредит - Право на отказ)
 (2008/C 128/16)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Oberlandesgericht Stuttgart
 Страни в главното производство
 Ищец: Annelore Hamilton
 Ответник: Volksbank Filder eG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Stuttgart — Тълкуване на членове 4 и 5 от Директива 85/577/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно защита на потребителите във връзка с договорите, сключени извън търговския обект (ОВ L 372, стр. 31, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 188) — Отказ от договор за кредит, сключен извън търговския обект, с цел придобиване на дялово участие във фонд за недвижими имоти — Национално законодателство, което прилага едномесечен срок за упражняване правото на отказ от страна на потребител, който не е уведомен относно това право, считано от изпълнението от двете страни на всички техни задължения по договора
 Диспозитив
 Директива 85/577/ЕИО на Съвета от 20 декември 1985 година относно защита на потребителите във връзка с договорите, сключени извън търговския обект, трябва да се тълкува в смисъл, че националният законодател може да предвиди възможността установеното в член 5, параграф 1 от тази директива право на отказ да се упражни най-късно до един месец от пълното изпълнение от съдоговорителите на задълженията по дългосрочен договор за кредит, когато потребителят е получил погрешна информация относно условията за упражняване на посоченото право.
 (1) ОВ C 310, 16.12.2006 г.


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/10
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 28 януари 2013 г. — Hauptzollamt Köln/Kronos Titan GmbH
 (Дело C-43/13)
 2013/C 123/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ответник по жалбата в първоинстанционното производство и жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Hauptzollamt Köln
 Жалбоподател в първоинстанционното производство и ответник по ревизионната жалба: Kronos Titan GmbH
 Преюдициални въпроси
 Съдържа ли член 2, параграф 3 от Директива 2003/96/ЕО относно преструктурирането на правната рамка(...) на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (1) изискването при облагане на други енергийни продукти, различни от продуктите, за които в директивата е установен размер на данъка, да се прилага данъчна ставка, която съгласно националното законодателство се прилага за употребата на енергиен продукт като гориво за отопление, доколкото другият енергиен продукт също се използва като гориво за отопление? Или, когато при употребата му като гориво за отопление другият енергиен продукт е еквивалентен на определен енергиен продукт, може да се прилага установената в националното право данъчна ставка за този енергиен продукт, дори ако данъчната ставка е единна, независимо дали е налице употреба като моторно гориво или като гориво за отопление?
 (1) ОВ L 283, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/40
 Решение на Общия съд от 14 юли 2011 г. — Total и Elf Aquitaine/Комисия
 (Дело T-190/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Водороден пероксид и натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Вменяване на отговорността за неправомерното поведение - Право на защита - Презумпция за невиновност - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Принцип на индивидуализиране на наказанието - Принцип на законоустановеност на престъплението и наказанието - Принцип на добра администрация - Правна сигурност - Злоупотреба с власт - Глоби)
 2011/C 269/88
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Total SA (Courbevoie, Франция) и Elf Aquitaine SA (Courbevoie) (представители: É. Morgan de Rivery, A. Noël-Baron, E. Lagathu, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault и O. Beynet, впоследствие V. Bottka, P. J. Van Nuffel и B. Gencarelli)
 Предмет
 Главно искане за частична отмяна на Решение C(2006) 1766 окончателен на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 (ЕО) и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат), а при условията на евентуалност — искане за изменение на член 2, буква и) от посоченото решение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Total SA и Elf Aquitaine SA да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006. г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/57
 Жалба, подадена на 9 септември 2010 г. — Roca/Комисия
 (Дело T-412/10)
 ()
 2010/C 301/92
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Roca (Saint Ouen L’Aumone, Франция) (представител: P. Vidal Martínez, abogada)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обявят за частично недействителни членове 1 и 2 от Решение на Комисията от 23 юни 2010 г., доколкото с него се налага на Roca Франция глоба с непропорционален характер за нарушение на член 101 ДФЕС, и като последица от това
 —
 да се намали размерът на глобата, наложена на Roca Франция, в съответствие с доводите по настоящата жалба, доколкото Общият съд сметне това за необходимо на посочените в същата основания или на други основания, които Общият съд би могъл да разгледа, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от Roca Франция.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалваното решение в настоящото производство е същото като по дело T-408/10, Roca Sanitario/Комисия и по дело T-411/10, Laufen Austria/Комисия.
 Правните основания и основните доводи са сходни с посочените по тези дела.


text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/19
 Иск, подаден на 24 април 2014 г. — Европейска комисия/Република Естония
 (Дело C-206/14)
 2014/C 212/21
 Език на производството: естонски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Pignataro-Nolin и E. Randvere)
 Ответник: Република Естония
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е транспонирала член 4, параграф 1, буква д), член 4, параграф 1, втора алинея и член 4, параграф 2, втора алинея, второ изречение от Директива 2003/4/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО (2) на Съвета, Република Естония не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Република Естония да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Република Естония не е изпълнила задълженията си по Директива 2003/4/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета, като не е приела всички необходими за транспонирането на тази директива разпоредби и/или е транспонирала същата неправилно.
 (1) ОВ, L 41, стр. 26.
 (2) ОВ, L 158, стр. 56.


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/20
 Решение на Общия съд от 13 юни 2012 г. — Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias/СХВП — Garmo (HELLIM)
 (Дело T-534/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „HELLIM“ - По-ранна колективна словна марка на Общността „HALLOUMI“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Право на изслушване - Член 63, параграф 2 от Регламент No 207/2009)
 2012/C 217/41
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias (Никозия, Кипър) (представители: първоначално адв. C. Milbradt и адв. H. Van Volxem, впоследствие адв. C. Milbradt и адв. A. Schwarz)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Garmo AG (Щутгарт, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 20 септември 2010 г. (преписка R 794/2010-4) относно производство по възражение между Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias и Garmo AG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Organismos Kypriakis Galaktokomikis Viomichanias да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/35
 Иск, предявен на 15 септември 2011 г. — Klein/Комисия
 (Дело T-309/10)
 2011/C 347/65
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Christoph Klein (Гросгмайн, Австрия) (представител: D. Schneider-Addae-Mensah)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да установи, че поради неправомерното си бездействие по образуваната през 1997 г. защитна процедура за инхалатора „Broncho Air®“ и „effecto®“, както и поради отказа да образува защитна процедура на основание член 8 от Директива 93/42/ЕИО след решението на Германия да забрани дистрибуцията на „effecto®“, Европейският съюз, представляван от Комисията, не е изпълнил задълженията си по Директива 93/42/ЕИО и общностноправните си задължения като цяло и с това косвено е причинил вреди за ищеца,
 —
 да присъди на ищеца обезщетение (чийто размер ще бъде определен по-нататък) за вредите, причинени от Европейския съюз, представляван от Комисията,
 —
 да осъди Европейския съюз, представляван от Комисията, да заплати съдебните разноски на ищеца.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът иска обезщетение за вредите, които твърди, че е претърпял поради бездействие на Комисията в защитната процедура по член 8 от Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно медицинските изделия (1). Ищецът е разработил инхалатор за астматици и страдащи от хронична обструктивна белодробна болест (ХОББ), който според германските органи не отговаря на съществените изисквания по Директива 93/42/ЕИО, в частност доколкото ищецът не е представил достатъчно клинични данни за безопасността на инхалатора. Ищецът твърди, че защитната процедура по член 8 от Директива 93/42/ЕИО, която Комисията образува през 1997 г. след първата забрана на инхалатора с цел изясняването на този въпрос, изобщо не е била приключена. След втората забрана през 2005 г. Комисията приела, че е налице хипотезата по член 18 от Директива 93/42/ЕИО, и съответно не образувала нова защитна процедура.
 В подкрепа на иска си ищецът посочва три правни основания:
 1.
 Първо правно основание: неправомерно бездействие на Комисията, доколкото тя не приключва образуваната през 1997 г. защитна процедура за инхалатора „Broncho Air®“ и не образува необходимата защитна процедура след забраната на „effecto®“ през 2005 г.
 Поради неясното правно положение, дължащо се на липсата на решение от Комисията, ищецът и дружеството atmed AG, на което ищецът е председател на съвета на директорите, направили ненужни инвестиции за процесуални разходи и за патенти.
 2.
 Второ правно основание: липса на положителен изход от защитната процедура, доколкото Комисията не издава решение, с което да констатира неоправдаността на наложените от германските органи забрани.
 Инхалаторът „Broncho Air®“ и „effecto®“ били безопасни, а предвид презумпцията за съответствие на обозначените със знака „CE“ продукти в тежест на държавата членка било да докаже, че спорното медицинско изделие е опасно. Ползата от инхалатора „Broncho Air®“ и от „effecto®“ освен това била надлежно доказана с достатъчно клинични данни. Поради липсата на положително решение от страна на Комисията дружеството atmed AG и съответно ищецът претърпели тежък спад в оборота, което довело до несъстоятелност и до загуба на патентите и изключителните дистрибуторски права.
 3.
 Трето правно основание: недостатъчно информиране на ищеца за документите, които евентуално е трябвало да представи, доколкото изобщо не


text:
е било посочено еднозначно какви клинични данни се изискват.
 (1) Директива 93/42/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно медицинските изделия (ОВ L 169, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 11, стр. 244), изменена с Регламент (ЕО) No 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 г. (ОВ L 284, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 213).


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/17
 Решение на Съда (първи състав) от 4 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles — Белгия) — Burgo Group SpA/Illochroma SA, в ликвидация, Jérôme Theetten, действащ в качеството на ликвидатор на дружеството Illochroma SA
 (Дело C-327/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Производство по несъстоятелност - Понятие за предприятие - Група от дружества - Предприятие - Право на образуване на вторично производство по несъстоятелност - Критерии - Лице, оправомощено да поиска образуването на вторично производство по несъстоятелност))
 (2014/C 395/21)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Burgo Group SpA
 Ответник: Illochroma SA, в ликвидация, Jérôme Theetten, действащ в качеството на ликвидатор на дружеството Illochroma SA
 Диспозитив
 1)
 Член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че в рамките на ликвидация на дружество в държава членка, различна от тази, в която е неговото седалище, за това дружество може да се открие вторично производство по несъстоятелност и в другата държава членка, в която е седалището му и в която то притежава правосубектност.
 2)
 Член 29, буква б) от Регламент No 1346/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че въпросът кое лице или орган е оправомощен(о) да поиска образуването на вторично производство по несъстоятелност, следва да се преценява въз основа на националното законодателство на държавата членка, на чиято територия е поискано образуването на това производство. Правото да поискат образуване на вторично производство по несъстоятелност обаче не може да бъде ограничено само до кредиторите, чието местоживеене или седалище е в държавата членка, на чиято територия е разположено съответното предприятие, или само до кредиторите, чиито вземания са възникнали във връзка с експлоатацията на това предприятие.
 3)
 Регламент No 1346/2000 трябва да се тълкува в смисъл, че щом главното производство по несъстоятелност е процедура по ликвидация, въпросът дали сезираната с искане за образуване на вторично производство по несъстоятелност юрисдикция да вземе предвид критерии за целесъобразност, попада в обхвата на националното право на държавата членка, на чиято територия е поискано образуването на това производство. Когато установяват условията за образуването на такова производство обаче държавите членки трябва да спазват правото на Съюза, и по-специално неговите общи принципи, както и другите разпоредби от Регламент No 1346/2000.
 (1) ОВ C 226, 3.8.2013 г.


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/9
 Определение на Съда (шести състав) от 7 юли 2016 г. — HIT Groep BV/Европейска комисия
 (Дело C-514/15 P) (1)
 ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на стомана за предварително напрягане - Регламент (ЕО) Noo 1/2003 - Член 23, параграф 2 - Изчисляване на размера на глобата - Таван на глобата - Общ оборот, реализиран през „предходната стопанска година“ - Позоваване на стопанска година, различна от тази, предхождаща приемането на спорното решение - Принцип на пропорционалност))
 (2016/C 364/03)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: HIT Groep BV (представители: G. van der Wal и L. Parret, advocaten)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: P. Van Nuffel, S. Noë и V. Bottka)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда HIT Groep BV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/3
 Преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona (Испания), постъпило на 11 август 2014 г. — Jorge Sales Sinués/Caixabank S.A.
 (Дело C-381/14)
 2014/C 388/03
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Mercantil no 9 de Barcelona
 Страни в главното производство
 Ищец: Jorge Sales Sinués
 Ответник: Caixabank S.A.
 Преюдициални въпроси
 Предвид обстоятелството, че испанската система предвижда в член 43 от LEC (1) суспендиращо или преюдициално действие по отношение на самостоятелен иск, предявен от даден потребител, до постановяване на окончателно решение в производство по предявен колективен иск, обвързвайки го с това решение, без да е имал възможността да навежда доводи, свързани с неговото право, нито да се ползва в пълен обем от способите за доказване:
 1)
 Може ли да се приеме, че [испанският правен ред] осигурява ефективна мярка или механизъм в съответствие с член 7, параграф 1 от Директива 93/13/Е[И]О (2)?
 2)
 До каква степен суспензивният ефект представлява пречка за потребителя (и поради това е в нарушение на член 7, параграф 1 от посочената директива) при предприемането на действия за обявяване на недействителността на неравноправни клаузи, включени в неговия договор?
 3)
 Представлява ли нарушение на член 7, параграф 3 от Директива 93/13/Е[И]О обстоятелството, че потребителят не може да се разграничи от колективния иск?
 4)
 Или напротив — суспензивният ефект на член 43 от LEC е в съответствие с член 7 от Директива 93/13/Е[И]О, защото правата на потребителя са защитени в пълен обем от предявения колективен иск, тъй като испанският законодател е предвидил други, също толкова ефективни процесуални механизми за защита на правата му, както и от съображения за гарантиране на правната сигурност?
 (1) Ley de Enjuiciamiento Civil (Гражданскопроцесуален закон).
 (2) Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


text:
 19.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/18
 Решение на Общия съд от 28 април 2017 г. — Gameart/Комисия
 (Дело T-264/15) (1)
 ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документи във връзка с производство за установяване на неизпълнение на задължения - Документи, съставени от държава членка - Заявление за достъп до документи, отправено до държава членка - Препращане на заявлението за достъп на Комисията - Отказ за предоставяне на достъп - Компетентност на Комисията - Документ, издаден от институция - Член 5 от Регламент (ЕО) No 1049/2001))
 (2017/C 195/24)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Gameart sp. z o.o. (Белско-Бяла, Полша) (представител: P. Hoffman, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Hottiaux, A. Buchet и M. Konstantinidis)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Полша (представители: B. Majczyna, M. Kamejsza и M. Pawlicka), Европейски парламент (представители: D. Warin и A. Pospíšilová Padowska) и Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално J.-B. Laignelot, K. Pleśniak и E. Rebasti, а впоследствие J.-B. Laignelot и E. Rebasti)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Комисията от 18 февруари 2015 г. в частта, в която се отхвърля заявлението за достъп до документи, съставени от Република Полша, препратено ѝ от последната на основание член 5, втора алинея от Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Европейската комисия от 18 февруари 2015 г. в частта, в която Комисията отхвърля заявлението за достъп до документи, съставени от Република Полша, което ѝ е било препратено от последната на основание член 5, втора алинея от Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията.
 2)
 Осъжда Комисията да заплати съдебните разноски.
 3)
 Република Полша, Съветът на Европейския съюз и Европейският парламент понасят собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 254, 3.8.2015 г.


text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/23
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 3 юни 2016 г. — B/Land Baden-Württemberg
 (Дело C-316/16)
 (2016/C 343/36)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: B
 Ответник: Land Baden-Württemberg
 Преюдициални въпроси
 1)
 Поначало ли е изключена възможността налагането и последващото изпълнение на наказание лишаване от свобода да водят до констатация, че интеграционните връзки на гражданин на Съюза, влязъл в приемащата държава членка на тригодишна възраст, са прекъснати, в резултат от което не е налице непрекъснато пребиваване през последните десет години по смисъла на член 28, параграф 3, буква а) от Директива 2004/38 (1) и съответно не следва да се предоставя защитата срещу експулсиране по член 28, параграф 3, буква а) от Директива 2004/38, при положение че след пристигането си на тригодишна възраст гражданинът на Съюза е прекарал целия си досегашен живот в тази приемаща държава членка, вече няма връзка с държавата членка, на която е гражданин, и е извършил престъплението, за което е наложено и приведено в изпълнение наказанието лишаване от свобода, едва след двадесет години пребиваване в страната?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос: при преценката дали изпълнението на наказание лишаване от свобода води до прекъсване на интеграционните връзки следва ли да не се взема предвид наказанието лишаване от свобода, което е наложено за престъплението, съставляващо основанието за експулсиране?
 3)
 При отрицателен отговор на първия и втория въпрос: по какви критерии се определя дали в подобен случай заинтересованият гражданин на Съюза все пак се ползва от защитата срещу експулсиране по член 28, параграф 3, буква а) от Директива 2004/38?
 4)
 При отрицателен отговор на първия и втория въпрос: има ли произтичащи от правото на Съюза задължителни критерии за определянето на „конкретния момент, в който се поставя въпросът за експулсиране“ и към който следва да се направи обща преценка на положението на заинтересования гражданин на Съюза, за да се провери до каква степен прекъсването на пребиваването през последните десет години преди решението за експулсирането му е пречка той да се ползва от високото ниво на защита срещу експулсиране?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се придвижват и пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/EИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/EИО и 93/96/ЕИО (OВ L 158, 2004 г., стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/38
 Иск, предявен на 12 февруари 2015 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-66/15)
 (2015/C 138/52)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Wasmeier и D. Triantaphillou)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 Комисията иска от Съда:
 —
 да обяви, че като е събрала целия размер на таксата за регистрация към момента на регистрация на пътно превозно средство, което е взето на изплащане или ползвано на финансов лизинг от клиент, пребиваващ в Република Гърция за сметка на доставчик, установен в друга държава членка, без да отчита срока на изплащане или лизинга, нито срока на ползване на пътното превозно средство на територията на Република Гърция, последната е нарушила задълженията, възложени ѝ по силата на членове 56 — 62 ДФЕС, свързани със свободното предоставяне на услуги,
 —
 да осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Като е наложила плащане на целия размер на таксата за регистрация за сметка на доставчик, установен в друга държава членка за пътните превозни средства, взети на изплащане или използвани на лизинг от пребиваващи в Република Гърция лица, без да отчита срока на договора за продажба на изплащане (или лизинг), нито срока на ползване на такива пътни превозни средства на територията на Република Гърция, последната е нарушила задълженията, възложени ѝ по силата на членове 56 — 62 ДФЕС.
 Налагането на плащане на целия размер на таксата за регистрация е непропорционално и е пречка за свободното движение на услуги (вж. практиката на Съда по дела Cura Anlagen, C-451/99, Coevering, C-242/05, Ilhan, C-42/08, VAV Autovermietung GmbH, C-91/10).


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/47
 Жалба, подадена на 29 август 2008 г. — 2nine/СХВП — Pacific Sunwear of California (nollie)
 (Дело T-363/08)
 (2008/C 272/91)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: 2nine Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представител: S. Palmer, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Pacific Sunwear of California, Inc. (Anaheim, Съединени щати)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 16 юни 2008 г. по преписка R 1590/2007-2,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, и
 —
 да се вземат други мерки, които Съдът намира за необходими.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „nоllie“ за стоки и услуги от класове 3, 9, 11, 14, 18, 20, 25 и 26 — Заявка No 4.602.017.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Международна словна марка „NOLI“ за стоки от класове 3, 18, 24 и 25, регистрирана под No 839.740; словна марка на Обединеното кралство „NOLI“ за стоки от класове 3, 18, 24 и 25, регистрирана под No 2.361.525.
 Решение на отдела по споровете: Допуска възражението и отхвърля заявката в нейната цялост.
 Решение на апелативния състав: Отменя частично обжалваното решение.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав не е установил, че съществува вероятност от объркване между конфликтните марки по отношение на всички спорни стоки; нарушение на член 74, параграф 1 от Регламент No 40/94 на Съвета, доколкото апелативният състав не е взел или е пропуснал да вземе надлежно предвид представените факти, доказателства и доводи.


text:
 17.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 383/14
 Решение на Общия съд от 8 септември 2016 г. — Dr Vita/EUIPO (69)
 (Дело T-360/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз 69 - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 383/19)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Dr Vita sp. z o.o. (Олщин, Полша) (представител: D. Rzążewska, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба против решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 април 2015 г. (дело R 2513/2014-5) по заявката за регистрация на фигуративния знак 69 като марка на Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Dr Vita sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 279, 24.8.2015 г.


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/30
 Жалба, подадена на 16 януари 2012 г. — ZZ/Европейска агенция за мрежова и информационна сигурност (ENISA)
 (Дело F-7/12)
 2012/C 133/59
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: L. Levi, A. Tymen, lawyers)
 Ответник: Европейска агенция за мрежова и информационна сигурност (ENISA)
 Предмет на производството
 Отмяна на доклада за кариерното развитие на жалбоподателя за 2009 година, на списъка с класиране в степен на длъжностните лица за 2010 година и, ако е необходимо, отмяна на решението от 17 октомври 2011 г., с което е отхвърлено искането му.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени докладът за кариерното развитие на жалбоподателя за 2009 г.,
 —
 да се отмени решението от 16 ноември 2010 г., с което е приет списъка на длъжностните лица класирани в по-висока степен в процедурата за повишаване в степен за 2010 г.,
 —
 ако е необходимо, да се отмени решението от 17 октомври 2011 г., с което е отхвърлена жалбата на жалбоподателя от 16 юни 2011 г.,
 —
 да бъде осъдена ENISA да заплати съдебните разноски.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/26
 Жалба, подадена на 10 март 2009 г. от Anheuser-Busch, Inc. срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (първи състав) на 16 декември 2008 г. по съединени дела T-225/06, Т-255/06, Т-257/06, и Т-309/06, Budějovický Budvar, národní podnik/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Anheuser-Busch, Inc
 (Дело C-96/09 P)
 2009/C 113/49
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Anheuser-Busch, Inc. (представители: V. von Bomhard, Rechtsanwältin, B. Goebel, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Budějovický Budvar, národní podnik, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 1.
 Да отмени Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 16 декември 2008 г. по съединени дела T-225/06, T-255/06, T-257/06 и T-309/06, с изключение на постановеното в точка 1 от диспозитива на решението,
 2.
 Да постанови окончателно решение по спора, като отхвърли направените в първоинстанционното производство искания, или, при условията на евентуалност, да върне делото на Първоинстанционния съд, и
 3.
 Да осъди жалбоподателя в първоинстанционното производство да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че
 1.
 Първоинстанционният съд допуска грешка при прилагане на правото, като в действителност не признава компетентността на Службата да приеме, че Budvar не е установило според правилата относно тежестта на доказване, че притежава права по член 8, параграф 4 (1), докато всъщност съществуват сериозни съмнения относно действителността на тези права (твърдените наименования за произход във връзка с „BUD“).
 2.
 Първоинстанционният съд неправилно тълкува качествените и количествени аспекти на изискването съгласно общностното право за „използване в процеса на търговия“ по член 8, параграф 4. Първо, той приема, че това изискване следва да се тълкува като означаващо всяко търговско използване, което е извън чисто частната сфера, като уточнява, че в действителност не е необходимо упражняване на твърдяното право по член 8, параграф 4, какъвто е случаят с марките. В този контекст според него „безплатният“ превоз може да се счита за „използване в процеса на търговия“, както и използването с различно предназначение (използване на марка, а не на наименование за произход). Второ, в обжалваното решение неправилно се взема предвид използването след датата на заявката за марка, срещу която е направено възражение, и поради това се пренебрегва обстоятелството, че за да може по-ранното право да бъде подходящо основание на възражението по член 8, всички условия във връзка с това основание за възражение трябва да са изпълнени към момента на подаване на заявката, предмет на възражението. Трето, Първоинстанционният съд неправилно тълкува член 8, параграф 4, като приема, че в отклонение от принципа на териториалност може да се вземе предвид използване в други страни, различни от страните, в които съществуват твърдените права по член 8, параграф 4.
 3.
 Първоинстанционният съд неправилно тълкува и изискването за „по-голямо значение от местното“. Той по същество приема, че това изискване е изпълнено поради обстоятелството, че твърдяното право по член 8, параграф 4 възниква в трета страна и обхваща две държави-членки на Европейския съюз. Първоинстанционният съд не изследва въпроса дали разглежданото право придобива по-голямо значение от местното в двете държави-членки, във връзка с


text:
които се претендира, като по този начин се дава възможност за позоваване на член 8, параграф 4 във връзка с права, възникнали извън Европейския съюз.
 4.
 Второто правно основание на жалбата е изведено от нарушение на член 8, параграф 4, буква б) във връзка с член 74, параграф 1. Член 8, параграф 4, буква б) изисква националното право да предостави на Budvar възможност да забрани използването на марката, срещу която е направено възражение. Като се основава на представените от страните доказателства и като прилага установеното правило, че в процедурите по възражение пред СХВП тежестта на доказване пада върху направилото възражението лице, апелативният състав приема, че Budvar не е доказало, че съгласно националното право, приложимо във Франция или Австрия, е било в състояние да забрани използването на марката „BUD“. Въпреки това, в противоречие с член 74, параграф 1 и член 8, параграф 4, буква б), Първоинстанционният съд приема, че СХВП следва служебно да проучи, извън твърденията на страните, правните и законовите положения в подкрепа на твърдените права по член 8, параграф 4, а не да отхвърли възражението поради липса на доказателства относно твърдените права на Budvar.
 5.
 Като цяло обжалваното решение на Първоинстанционния съд дава тълкуване на член 8, параграф 4, което от една страна трудно може да се съвмести с формулировката на тази разпоредба, а от друга — по никакъв начин не отговаря на целта на Регламент No 40/94 да създаде еднообразно право върху марка, което да може да бъде упражнявано в цялата Общност, така че да се насърчи търговията вътре в Общността.
 6.
 Всяко от тези нарушения на правото от страна на Първоинстанционния съд води до отмяна на решенията на втори апелативен състав, поради което — всяко поотделно — е основание за отмяна на обжалваното решение.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 14.1.1994, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146)


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/24
 Решение на Общия съд от 11 юли 2014 г. — Sasol и др./Комисия
 (Дело T-541/08) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Пазар на парафинови восъци - Пазар на суров парафин - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цените и разпределяне на пазарите - Отговорност на дружество майка за нарушенията на правилата за конкуренция, извършени от негови дъщерни дружества и от съвместно предприятие, в което има дялово участие - Решаващо влияние, упражнявано от дружество майка - Презумпция в случай на притежаване на 100 % от капитала - Правоприемство между предприятия - Пропорционалност - Равно третиране - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Отегчаващи обстоятелства - Роля на водач - Определяне на максимален размер на глобата - Пълен съдебен контрол))
 2014/C 292/29
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Sasol (Rosebank, Южна Африка); Sasol Holding in Germany GmbH (Хамбург, Германия); Sasol Wax International AG (Хамбург) и Sasol Wax GmbH (Хамбург) (представители: W. Bosch, U. Denzel и C. von Köckritz, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F Castillo de la Torre и R. Sauer, подпомагани от M. Gray, адвокат)
 Предмет
 Като главно искане, частична отмяна на Решение C(2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.181 — Восъци за свещи), както и — при условията на евентуалност — искане за отмяна на наложената на жалбоподателите глоба или за намаляване нейния размер
 Диспозитив
 1)
 Отменя член 1 от Решение C(2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 година относно производство по член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.181 — Восъци за свещи) в частта, в която Европейската комисия констатира, че Sasol Holding in Germany GmbH и Sasol са участвали в нарушението преди 1 юли 2002 г.;
 2)
 Намалява размера на наложената на Sasol Wax GmbH глоба на 14 9 9 82 197 евро, за заплащането на която са солидарно задължени, от една страна, Sasol Wax International AG за сумата от 11 9 1 22 197 евро, и от друга страна, Sasol и Sasol Holding in Germany за сумата от 7 1 0 42 197 евро.
 3)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4)
 Комисията понася направените от нея съдебни разноски и две трети от съдебните разноски на Sasol, Sasol Holding in Germany, Sasol Wax International и Sasol Wax.
 5)
 Sasol, Sasol Holding in Germany, Sasol Wax International и Sasol Wax понасят една трета от направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/6
 Решение на Съда (трети състав) от 11 септември 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Испания) — Unión General de Trabajadores de La Rioja (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06)/Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) и Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06)/Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) и Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06)/Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Confederación Empresarial Vasca (Confebask) и Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)/Diputación Foral de Vizcaya, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask)
 (Съединени дела C-428/06 до C-434/06) (1)
 (Държавни помощи - Данъчни мерки, приети от регионална или местна административна единица - Селективен характер)
 (2008/C 285/08)
 Език на производството: испански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Unión General de Trabajadores de la Rioja UGT-RIOJA (UGT-Rioja) (C-428/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-429/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-430/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-433/06), Comunidad Autónoma de La Rioja (C-431/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-432/06), Comunidad Autónoma de Castilla y León (C-434/06)
 Ответници: Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Diputación Foral de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao, Confederación Empresarial Vasca (Confebask), Diputación Foral de Álava, Juntas Generales de Álava, Diputación Foral de Guipúzcoa, Juntas Generales de Guipúzcoa, Juntas Generales del Territorio Histórico de Vizcaya, Cámara de Comercio, Industria y Navegación de Bilbao
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Autónoma del País Vasco — Държавни помощи — Тълкуване на член 87, параграф 1 ЕО — Данъчни мерки, приети от субдържавна административна единица — Данъчна ставка, която е намалена по отношение на ставката на национално равнище, и въвеждане на специфично данъчно приспадане
 Диспозитив
 Член 87, параграф 1 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че при преценката на селективния характер на дадена мярка се взема предвид институционалната, процесуална и икономическа автономия, от която се ползва органът, приел тази мярка. Препращащата юрисдикция, която единствена е компетентна да установи приложимото национално право и да го тълкува, както и да прилага общностното право по отношение на споровете, с които е сезирана, следва да провери дали Territorios Históricos и Баската автономна област се ползват от подобна автономия, последицата от което би била, че нормите, приети в рамките на правомощията, предоставени от Испанската конституция от 1978 г. и от други разпоредби на испанското право в полза на тези субдържавни териториални единици, няма да имат селективен характер по смисъла на понятието за държавна помощ съгласно член 87, параграф 1 ЕО.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/11
 Решение на Съда (трети състав) от 9 февруари 2017 г. (преюдициално запитване от Supreme Court — Ирландия) — M/Minister for Justice and Equality Ireland and the Attorney General
 (Дело C-560/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Директива 2004/83/ЕО - Минимални стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци - Молба за субсидиарна закрила - Законосъобразност на националното производство, следвано при разглеждане на молба за субсидиарна закрила, подадена след отхвърляне на молба за предоставяне на статута на бежанец - Право на изслушване - Обхват - Право на интервю - Право да се призовават и разпитват свидетели))
 (2017/C 104/17)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: M
 Ответник: Minister for Justice and Equality, Ireland, Attorney General
 Диспозитив
 1)
 Правото на изслушване — приложимо в рамките на Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила — не изисква по принцип, когато национална правна уредба като разглежданата в главното производство предвижда две отделни последователни производства за разглеждането съответно на молба за получаване на статут на бежанец и на молба за субсидиарна закрила, лицето, търсещо субсидиарна закрила, да има правото на устно интервю във връзка с неговата молба и правото да призовава или разпитва свидетели по повод на това интервю.
 2)
 Устно интервю трябва обаче да се организира, когато поради особени обстоятелства във връзка с данните, с които разполага компетентният орган, или с личното или общото положение, в контекста на което е подадена молбата за субсидиарна закрила, то е необходимо, за да се разгледа посочената молба при пълно познаване на фактите, като запитващата юрисдикция следва да провери това.
 (1) ОВ C 81, 9.3.2015 г.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/13
 Определение на Съда (пети състав) от 4 юни 2009 г. (преюдициални запитвания от Hof van beroep te Brussel и от Rechtbank van eerste aanleg te Brugge, Белгия) — Belgische Staat/KBC Bank SA
 (Съединени дела C-439/07 и С-499/07) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Членове 43 ЕО и 56 ЕО - Директива 90/435/ЕИО - Член 4, параграф 1 - Национална правна уредба, насочена към премахване на двойното данъчно облагане на разпределената печалба - Приспадане на размера на получените дивиденти от облагаемата основа на дружеството майка само доколкото то е реализирало облагаема печалба)
 2009/C 205/24
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van beroep te Brussel, Rechtbank van eerste aanleg te Brugge
 Страни в главното производство
 Ищци: Belgische Staat (C-439/07), Beleggen, Risicokapitaal, Beheer NV (C-499/07)
 Ответници: KBC Bank NV (C-439/07), Belgische Staat (C-499/07)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hof van beroep te Brussel — Тълкуване на член 43 ЕО и на член 56 ЕО и на член 4, параграф 1, първо тире и параграф 2 от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стp. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97) — Национални разпоредби, насочени към премахване на двойното данъчно облагане на разпределената печалба — Система за приспадане на окончателно обложените с данък доходи
 Диспозитив
 1)
 Член 4, параграф 1, първо тире от Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава-членка, която за целите на освобождаването от облагане на дивидентите, получени от дружество майка, установено в тази държава, от дъщерно дружество със седалище в друга държава-членка предвижда, че посочените дивиденти са включени в облагаемата основа на дружеството майка, за да бъдат впоследствие приспаднати до 95 %, доколкото след приспадане на останалата печалба, освободена от облагане, за съответния данъчен период остава положително салдо на печалбата, и която води до това, че:
 —
 дружеството майка се облага за следващ данъчен период за разпределената печалба, получена, когато то изобщо не е реализирало или е реализирало недостатъчно облагаема печалба през данъчния период, през който е получена тази разпределена печалба,
 или до това, че
 —
 загубите от този данъчен период се прихващат с разпределената печалба и не могат да бъдат прехвърлени към следващ данъчен период до размера на тази разпределена печалба.
 2)
 Член 4, параграф 1, първо тире от Директива 90/435 във връзка с параграф 2 на същия член трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава държавите-членки непременно да позволяват печалбата, разпределена на установено в тази държава дружество майка от нейно дъщерно дружество със седалище в друга държава-членка, да може да се приспада изцяло от размера на печалбата на дружеството майка през данъчната година и произтичащата от това загуба да подлежи на прехвърляне за следваща


text:
данъчна година. Държавите-членки следва да определят както предвид нуждите на техния вътрешен правов ред, така с оглед предвидената в посочения член 4, параграф 2 възможност условията, при които се постига предписаният в параграф 1, първо тире на същия член резултат.
 При все това, когато държава-членка е избрала системата на освобождаване от облагане, предвидена в член 4, параграф 1, първо тире от Директива 90/435, и правната уредба на посочената държава-членка допуска по принцип прехвърляне на загубите за следващи данъчни години, посочената разпоредба не допуска правна уредба на държава-членка, която има за последица да намали загубите на дружеството майка, които могат да бъдат предмет на такова прехвърляне, до размера на получените дивиденти.
 3)
 Щом дадено национално законодателство съобразява правните разрешения по чисто вътрешни положения с предвидените в общностното право разрешения, само националният съд при установеното в член 234 ЕО разпределяне на правораздавателната компетентност между националните юрисдикции и Съда може да прецени точния обхват на това препращане към общностното право, като отчитането на ограниченията, които националният законодател е могъл да въведе при прилагането на това право към чисто вътрешни положения, спада към правото на съответната държава-членка и поради това е от изключителната компетентност на юрисдикциите на последната.
 4)
 Ако по силата на национална правна уредба на държава-членка дивидентите, генерирани от дружество, установено в трета държава, се третират по-неблагоприятно, отколкото дивидентите, генерирани от дружество със седалище в посочената държава-членка, като вземе предвид както целта на националната правна уредба, така и обстоятелствата по делото, с което е сезирана, националната юрисдикция следва да провери дали се прилага член 56 ЕО и в зависимост от случая, дали той не допуска посоченото диференцирано третиране.
 5)
 Член 43 ЕО допуска законодателство на държава-членка, което предвижда, че дружество майка, установено в една държава-членка, получаващо разпределена печалба от своето дъщерно дружество със седалище в друга държава-членка, може да приспада тази печалба от облагаемите си доходи само в границите на печалбата от данъчния период, през който е разпределена тази печалба, докато последната би могла да бъде освободена изцяло, ако това дружество бе учредило постоянен обект в тази друга държава-членка, при условие че начинът, по който се третира печалбата, генерирана от образувания, учредени в друга държава-членка, не е дискриминационен в сравнение с начина на третиране на печалбата, генерирана от сходни национални образувания.
 (1) ОВ C 315, 22.12.2007 г.; ОВ С 22, 26.1.2008 г.


text:
 11.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/20
 Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Bruxelles (Белгия) на 31 октомври 2013 г. — Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve/Moussa Abdida
 (Дело C-562/13)
 2014/C 9/32
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour du travail de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Centre public d'action sociale d'Ottignies-Louvain-La-Neuve
 Ответник: Moussa Abdida
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли Директиви 2004/83/ЕО (1), 2005/85/ЕО (2) и 2003/9/ЕО (3) да се тълкуват в смисъл, че задължават държавата членка, чието законодателство предвижда, че чужденецът, който „страда от заболяване, създаващо реална опасност за живота или физическото му здраве или реална опасност от нечовешко или унизително отнасяне, когато в страната му на произход няма подходящо лечение“, има право на субсидиарна закрила по смисъла на член 15, б) от Директива 2004/83/ЕО,
 —
 да предвиди суспензивно действие на жалбата срещу административно решение, с което на съответното лице се отказва право на пребиваване и/или субсидиарна закрила и му се нарежда да напусне територията на страната,
 —
 до произнасянето по подадената срещу това административно решение жалба да поема в рамките на системата за социална помощ или системата за прием разходите за задоволяване на елементарните потребности на жалбоподателя извън медицинските грижи?
 2.
 При отрицателен отговор, Хартата на основните права, и в частност членове 1—3 (човешко достойнство, право на живот и неприкосновеност), член 4 (забрана на нечовешкото или унизително отношение), член 19, параграф 2 (забрана за експулсиране към държава, в която съществува сериозен риск от нечовешко или унизително отношение), членове 20 и 21 (равенство и недискриминация спрямо други категории лица, търсещи субсидиарна закрила) и/или член 47 (право на ефективни правни средства за защита), задължава ли държавата членка, която транспонира Директиви 2004/83/ЕО, 2005/85/ЕО и 2003/9/ЕО, да предвиди суспензивно действие на обжалването и поемане на разходите за задоволяване на елементарните потребности, за които става дума във въпрос 1 по-горе?
 (1) Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 304, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 52).
 (2) Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки (ОВ L 326, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242)
 (3) Директива 2003/9/ЕО на Съвета от 27 януари 2003 година за определяне на минимални стандарти относно приемането на лица, търсещи убежище (ОВ L 31, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 48).


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/42
 Иск, предявен на 30 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-486/09)
 2010/C 24/73
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и N. Bambara)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 да установи, че като не е приела законодателните, подзаконовите и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Регламент (ЕО) 1030/2002 (1) на Съвета от 13 юни 2002 г. Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 1 и 9 от посочения регламент;
 —
 да се осъди Италианска република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Разпоредбата на член 1 във връзка с разпоредбата на член 9 от Регламент (ЕО) 1030/2002 задължава държавите членки да предприемат всички необходими мерки за издаването на единен формат на разрешенията за пребиваване за гражданите на трети страни, считано от 14 август 2003 година.
 (1) Регламент (ЕО) No 1030/2002 на Съвета от 13 юни 2002 година относно единния формат на разрешенията за пребиваване за гражданите на трети страни. (ОВ L 157, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 242).


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/22
 Жалба, подадена на 4 ноември 2011 г. — Gitana/СХВП — Rosenruist (GITANA)
 (Дело T-569/11)
 2012/C 6/41
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Gitana SA (Pregny-Chambésy, Швейцария) (представител: F. Benech, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Rosenruist — Gestão e serviços, Lda (Funchal, Мадейра)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 4 август 2011 г. по преписка R 1825/2007-1, и да разреши регистрирането на марката на Общността „GITANA“ No 3063344 за всички стоки от класове 18 и 25; и
 —
 да осъди ответника да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „GITANA“ за стоки и услуги от класове 14, 16, 18, 21, 24, 25, 34—36 и 38 — заявка за марка на Общността No 3063344
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка на Общността „KITANA“, регистрирана под No 1609312 за стоки от клас 25; международна фигуративна марка „KITANA“, регистрирана под NoW00555706 за стоки от класове 18 и 25; италианска фигуративна марка „KITANA“, регистрирана под No 531768 за стоки от класове 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: Частично отхвърля заявката за марка на Общността
 Решение на апелативния състав: Частична отмяна на решението на отдела по споровете и отхвърляне на жалбата в останалата ѝ част
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е установил наличие на вероятност от объркване между спорните марки.


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/15
 Жалба, подадена на 22 септември 2008 г. от Complejo Agrícola, SA срещу Определение на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 14 юли 2008 г. по дело T-345/06, Complejo Agrícola SA/Комисия на Европейските общности, подкрепяна от Кралство Испания
 (Дело C-415/08 P)
 (2008/C 313/22)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Complejo Agrícola, SA (представители: A. Menéndez Menéndez и G. Yanguas Montero, abogados)
 Други страни в производството: Комисия на Европейските общности и Кралство Испания
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се приема жалбата за допустима;
 —
 да се отмени определението на Първоинстанционния съд от 14 юли 2008 г., съобщено на жалбоподателя на 18 юли 2008 г. (наричано по-нататък „определението на Първоинстанционния съд“), с което Първоинстанционният съд: а) обявява за недопустима жалбата за отмяна, подадена от Complejo Agrícola (наричана по-нататък „жалбата за отмяна“) срещу Решение 2006/613/ЕО (1) от 19 юли 2006 година за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район (наричано по-нататък „Решение 2006/613“); и б) осъжда Complejo Agrícola да понесе направените от него съдебни разноски и тези на Комисията на Европейските общности (наричана по-нататък „Комисията“);
 —
 да се върне делото на Първоинстанционния съд, за да приеме за разглеждане жалбата за отмяна и да се произнесе по същество по направените в нея искания на Complejo Agrícola;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от Complejo Agrícola в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С определението си Първоинстанционният съд признава, че Решение 2006/613 е подлежащ на обжалване акт. При все това той отрича активната легитимация на Complejo Agrícola да го обжалва, тъй като според него Решение 2006/613, което обявява за местообитание със значение за Общността (наричано по-нататък „МЗО“) с код 6120015 Acebuchales de la Campiña Sur de Cádiz (наричано по-нататък „МЗО Acebuchales“), включващо една част от земеделското стопанство „Las Lomas“, чийто собственик е Complejo Agrícola, не засяга пряко Complejo Agrícola, доколкото не му налага конкретни задължения и се нуждае от национални правила за изпълнение.
 Complejo Agrícola счита, че в определението на Първоинстанционния съд се тълкува неправилно член 230 от Договора за създаване на Европейската общност (наричан по-нататък „Договора за ЕО“), тъй като в съответствие с тази разпоредба, съгласно тълкуването й в най-новата съдебна практика, Complejo Agrícola е напълно легитимирано да обжалва Решение 2006/613, доколкото то го засяга пряко и лично. От това следва, че обжалваното определение трябва да се отмени.
 Complejo Agrícola е пряко засегнато от Решение 2006/613, което е видно както при анализ на решението в съответствие с вече преодоляната съдебна практика за формално тълкуване на прякото засягане, така и съгласно материалното тълкуване, което понастоящем е възприето от Първоинстанционния съд.
 Обжалваното определение сравнява положението на Complejo Agrícola със случаи, разглеждани в предходни дела, с които то няма нищо общо, без анализира конкретните обстоятелства в този случай, които според установената понастоящем съдебна практика трябва да доведат до признаване на активната легитимация на Complejo Agrícola. Всъщност, съществената разлика между настоящия случай и разглежданите в предходните дела, посочени в определението на Първоинстанционния съд, е,


text:
че към момента на приемането на Решение 2006/613 испанската правна уредба за защита на МЗО вече е била приета и се знаело със сигурност какви ще бъдат правните последици за Complejo Agrícola от приемането на Решение 2006/613, така че възможността испанската държава да не приложи Решение 2006/612 е била чисто теоретична. Това положение не се променя поради възможността испанската държава да измени в бъдеще вече приетите норми за защита на МЗО, както се твърди в определението на Първоинстанционния съд.
 (1) ОВ L 259, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 21.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/21
 Преюдициално запитване, отправено от Umweltsenat (Австрия) на 19 май 2008 г. — Umweltanwalt von Kärnten, други страни: Kärntner Landesregierung, Alpe Adria Energia SpA
 (Дело C-205/08)
 (2008/C 209/30)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Umweltsenat
 Страни в главното производство
 Ищец: Umweltanwalt von Kärnten
 Други страни: Kärntner Landesregierung, Alpe Adria Energia SpA
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли Директива No 85/337/EИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (1), в редакцията на така наречената Директива No 97/11/EО на Съвета от 3 март 1997 година за изменение на Директива No 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на определени публични и частни проекти върху околната среда (2), и на така наречената Директива за участието на обществеността No 2003/35EО на Европейския парламент и на Съвета 26 май 2003 година за осигуряване участието на обществеността при изготвянето на определени планове и програми, отнасящи се до околната среда и за изменение по отношение на участието на обществеността и достъпа до правосъдие на Директиви 85/337/ЕИО и 96/61/ЕО на Съвета (3), да се тълкува в смисъл, че дадена държава-членка трябва да предвиди задължение за оценка на въздействието за посочените в приложение I към директивата видове проекти, а именно в Z 20 (строеж на въздушно окачени проводници на високо напрежение за сила на тока 220 kV или по-голяма, с дължина над 15 km), в случай на инсталация, планирана на територията на две или повече държави-членки, дори и тогава, когато праговата стойност, пораждаща задължение за оценка на въздействието (в случая: дължина 15 km), се достига съответно се превишава не поради участъка от инсталацията, който се намира на територията на въпросната държава, а чрез допълнително отчитане на планираните в съседната държава или в съседните държави участъци от инсталацията?
 (1) ОВ L 175, стр. 40., Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174.
 (2) ОВ L 73, стр. 5., Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254.
 (3) ОВ 156, стр. 17., Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/44
 Иск, предявен на 23 февруари 2007 г. — Португалска република/Комисия
 (Дело T-50/07)
 (2007/C 95/91)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Португалска република (Лисабон, Португалия) (представители: L. Inez Fernandes и P. Barros da Costa, както и M. Figueiredo, адвокат)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени решението на Комисията от 14 декември 2006 г., с което се изключват от общностно финансиране определени разходи, направени от държавите-членки за сметка на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (1) в частта, в която спрямо Португалия е направена финансова корекция от 5 % при културите по отношение на допълнителни плащания за твърда пшеница в размер на 3 945 827 еуро според разпоредбите на Регламент (EО) No 1251/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно установяване на режим за подпомагане на производителите на някои полски култури (2),
 —
 Субсидиарно, да се отмени решението в тази част, с която разходите на Португалската република, направени преди 16 декември 2003 г. в размер на 3 231 650,20 еуро са изключени от общностно финансиране,
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът се позовава на следните основания:
 —
 Нарушение на член 7, параграф 4, буква а) от Регламент No 1258/1999 (3): в рамките на това основание ищецът се оплаква от нарушение на задължението за мотивиране и от неспазване на съществени изисквания за форма,
 —
 Във връзка със закъснялото провеждане на проверки на място в рамките на стопански години 2002 и 2003, за което с оспорваното решение се упреква ищецът, последният се оплаква от нарушение на принципите на субсидиарност, на равнопоставено третиране на държавите-членки и на пропорционалност, както и от фактическа грешка,
 —
 Ищецът твърди също така, че за ФЕОГА не са възникнали никакви имуществени вреди,
 —
 На последно място ищецът възразява срещу заключението на Комисията, според което проверките, извършени на място през 2002 г. по отношение на твърдата пшеница, са били недостатъчно на брой.
 (1) ОВ L 355, стр. 96.
 (2) ОВ L 160, стр. 1.
 (3) Регламент (ЕО) No 1258/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно финансирането на общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 103).


text:
 29.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 339/9
 Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 14 юли 2014 г. — J. Harmsen/Burgemeester van Amsterdam
 (Дело C-341/14)
 2014/C 339/10
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: J. Harmsen
 Ответник: Burgemeester van Amsterdam
 Преюдициални въпроси
 1.
 Приложима ли е глава III от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50) в изцяло вътрешни положения, или при преценката на въпроса дали е приложима тази глава следва да се вземе предвид практиката на Съда по приложимостта на разпоредбите от Договора относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги в изцяло вътрешни положения?
 2.
 В случай че отговорът на първия въпрос е в смисъл, че при преценката дали е приложима глава III от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50), следва да се вземе предвид практиката на Съда по приложимостта на разпоредбите от Договора относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги в изцяло вътрешни положения:
 а)
 трябва ли националните съдилища да прилагат разпоредбите от глава III от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50) в случай като настоящия, в който доставчикът на услугите не е нито установен извън границите на съответната държава членка, нито предоставя трансгранични услуги, но въпреки това се позовава на тези разпоредби?
 б)
 за отговора на този въпрос от значение ли е обстоятелството, че съдържателят на съответния обект предоставя услуги на самонаети проституиращи лица от други държави членки, различни от Нидерландия?
 в)
 за отговора на този въпрос следва ли да се установи дали предприятия, установени в други държави членки, действително проявяват интерес или действително ще проявят интерес да открият витрини за проституция в Амстердам?
 3.
 В случай че доставчикът на услугите може да се позовава на разпоредбите от глава III от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50), член 10, параграф 2, буква в) от тази директива допуска ли да се предвиди на изискване като разглежданото в конкретния спор, което позволява на собственика на витрини за проституция да отдава почасово помещения под наем само на такива проституиращи лица, които могат да общуват със съдържателя на съответния обект на разбираем от него език?


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/3
 Решение на Съда (първи състав) от 11 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — A.T./Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
 (Дело C-285/07) (1)
 (Директива 90/434/ЕИО - Презгранична замяна на акции - Данъчен неутралитет - Условия - Членове 43 и 56 ЕО - Законодателство на държава-членка, което поставя запазването на отчетната стойност на прехвърлените дялове за новополучените дялове, а с това и данъчния неутралитет по отношение на прехвърлянето, в зависимост от записването на тази стойност в данъчния баланс на чуждестранното придобиващо дружество - Съвместимост)
 (2009/C 32/05)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: A.T
 Ответник: Finanzamt Stuttgart-Körperschaften
 В присъствието на: Bundesministerium der Finanzen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 8, параграфи 1 и 2 от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 92), и на членове 43 и 56 ЕО — Акционер, който получава ценни книжа, представляващи капитала на придобиващото дружество, в замяна на ценни книжа на придобитото дружество — Облагане на придобитото дружество — Данъчно законодателство на държава-членка, което поставя възможността акционерът да обяви отчетната стойност (Buchwertansatz) на получените в замяна ценни книжа в зависимост от условието и придобиващото дружество да обяви отчетната стойност на обменените ценни книжа (doppelte Buchwertverknüpfung)
 Диспозитив
 Член 8, параграфи 1 и 2 от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави-членки, не допуска правна уредба на държава-членка, според която замяната на акции води до данъчно облагане на акционерите в придобитото дружество за капиталовата печалба от прехвърлянето, съответстваща на разликата между първоначалните разходи за придобиването на прехвърлените дялове и тяхната пазарна стойност, освен ако придобиващото дружество запише в данъчния си баланс историческата отчетна стойност на прехвърлените дялове.
 (1) ОВ C 247, 20.10.2007 г.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/12
 Решение на Съда (втори състав) от 4 май 2017 г. (преюдициално запитване от Landgericht Stralsund — Германия) — HanseYachts AG/Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA
 (Дело C-29/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) No 44/2001 - Член 27 - Висящ процес - Съд, който е сезиран първи - Член 30, точка 1 - Понятие за документ за образуване на производството или за равностоен документ - Искане за съдебна експертиза с цел обезпечаване на доказателства за факти по бъдещ иск))
 (2017/C 213/12)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Stralsund
 Страни в главното производство
 Ищец: HanseYachts AG
 Ответници: Port D’Hiver Yachting SARL, Société Maritime Côte D’Azur, Compagnie Generali IARD SA
 Диспозитив
 Член 27, параграф 1 и член 30, точка 1 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкуват в смисъл, че в случаите на висящ процес моментът, в който е образувано производството с цел извършване на действие по събиране на доказателства преди предявяването на иска, не може да се приема за момент, в който по смисъла на посочения член 30, точка 1 „се счита сезиран“ съдът, който трябва да разгледа иска, предявен в същата държава членка въз основа на установеното в резултат от това действие.
 (1) ОВ C 136, 18.4.2016 г.


text:
 16.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 296/47
 Жалба, подадена на 22 юни 2016 г. — ZZ/CEDEFOP
 (Дело F-31/16)
 (2016/C 296/59)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейски център за развитие на професионалното обучение (CEDEFOP)
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на органа по назначаването, с което името на жалбоподателя не е включено в списъка на повишените длъжностни лица в рамките на годишната процедура по повишаване за 2015 г. на Европейския център за развитие на професионалното обучение (CEDEFOP) и искане за обезщетение на неимуществените и имуществените вреди, които твърди, че е претърпял.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението за неповишаване на органа по назначаването от 4 ноември 2015 г. по отношение на жалбоподателя,
 —
 да се осъди агенция CEDEFOP да обезщети претърпените вреди,
 —
 да се осъди CEDEFOP да заплати съдебните разноски.


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/8
 Решение на Общия съд от 11 септември 2014 г. — Aroa Bodegas/СХВП — Bodegas Muga (aroa)
 (Дело T-536/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „aroa“ - По-ранна национална фигуративна марка „Aro“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Частичен отказ на регистрация))
 2014/C 380/10
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Aroa Bodegas, SL (Zurukoain, Испания) (представител: S. Alonso Maruri, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Bodegas Muga, SL (Haro, Испания) (представител: L. Broschat García, адвокат)
 Предмет
 Жалба за отмяна, подадена срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 октомври 2012 г. (преписка R 1845/2010-4) относно производство по възражение между Bodegas Muga, SL и Aroa Bodegas, SL
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Aroa Bodegas, SL да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 3)
 Bodegas Muga, SL понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 38, 9.2.2013 г.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/32
 Жалба, подадена на 7 март 2014 г. — Calberson GE/Комисия
 (Дело T-164/14)
 2014/C 184/54
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Calberson GE (Villeneuve-la-Garenne, Франция) (представители: T. Gallois и E. Dereviankine, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да осъди Европейската комисия да му плати следните суми:
 —
 финансовите разходи, породени от късното освобождаване на гаранцията за доставка: 7 691,60 евро (в това число данъците);
 —
 мораторните лихви, изтекли между датата на падежа на фактурите за транспорт и момента на действителното плащане по тях: 81 817,25 евро (без данъци) и 6 344,17 USD;
 —
 „мораторни лихви върху мораторните лихви“: 2 % месечно при забава на плащането на посочените по-горе мораторни лихви (81 817,25 евро (без данъци) и 6 344,17 USD);
 —
 остатъка от сумата по фактура за транспорт: 17 400 евро (в това число данъците);
 —
 курсовата разлика: 30 580,41 евро (в това число данъците);
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Вследствие Регламент No 111/1999 (1) и Регламент No 1799/1999 (2) на жалбоподателя е възложена поръчката за транспорт на говеждо месо за Руската федерация в рамките на програма за снабдяване на тази страна със селскостопански продукти.
 Вследствие Решение на Съда от 17 януари 2013 г. по дело Geodis Calberson GE (C 623/11, все още непубликувано в Сборника), което възлага на съда на Съюза компетентността да разглежда искания за обезщетение на вреда, причинена от нарушения, допуснати от националната интервенционна агенция, жалбоподателят иска обезщетение за претърпяната от него при изпълнението на посочената поръчка вреда.
 Така жалбоподателят твърди, че националната интервенционна агенция, FranceAgriMer, е допуснала нарушения — а именно i) късното освобождаване на учредената от жалбоподателя гаранция за добро изпълнение на поръчката, ii) късното плащане по неоспорените фактури, iii) липсата на плащане по някои неоспорени фактури и iv) плащането по някои фактури в парична единица, различна от предвидената в поръчката —, които са причинили вреда на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 111/1999 на Комисията от 18 януари 1999 година относно определяне на основните правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 2802/98 на Съвета относно програма за снабдяване на Руската федерация със селскостопански продукти (ОВ L 14, стр. 3; Специално издание на български език, 2007, глава 3, том 26, стр. 166)
 (2) Регламент (ЕО) No 1799/1999 на Комисията от 16 август 1999 година относно доставката на говеждо месо на Русия (ОВ, L 217, стр. 20)


text:
 14.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/11
 Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 7 юни 2017 година — Виржини Мари Габриел Гиго/Фонд „Гарантирани вземания на работниците и служителите“
 (Дело C-338/17)
 (2017/C 269/16)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Върховен административен съд
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Виржини Мари Габриел Гиго
 Ответник: Фонд „Гарантирани вземания на работниците и служителите“
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли нормите на чл. 151 и чл.153 от Договора за функциониране на Европейския съюз, както и разпоредбите на чл. 3, чл. 4, чл. 11 и чл. 12 от Директива 2008/94/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че допускат една национална разпоредба като чл. 4, ал. 1 от Закона за гарантираните вземания на работниците и служителите при несъстоятелност на работодателя, по силата на която от обхвата на защита за дължими трудови вземания са изключени лицата, чиито правоотношения са прекратени по-рано от установения три месечен срок преди вписване на решението за откриване на производство по несъстоятелност на работодателя.
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: Следва ли принципът на процесуална автономия на държавите-членки, очертан от принципите на равностойност, ефективност и пропорционалност в контекста на преследваната с чл. 151 и чл. 153 от ДФЕС и Директива 2008/94/ЕО социална цел, да се схващат в смисъл, че допускат като съвместима една национална мярка като разпоредбата на чл. 25 от Закона за гарантираните вземания на работниците и служителите при несъстоятелност на работодателя, по силата на която с изтичане на двумесечен срок от датата на вписване на решението за откриване на производство по несъстоятелност се погасява и правото на предявяване, и правото на получаване гарантирани вземания, доколкото във вътрешното право на държавата съществува разпоредба като чл. 358, ал. 1, т. 3 от Кодекса на труда, по силата на която срокът за предявяване на дължимите трудови вземания е тригодишен, считано от датата на която вземането е следвало да бъде изплатено, а получените извън този срок плащания не се считат за недължимо платени.
 3.
 Следва ли разпоредбата на чл. 20 от Хартата за основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че допуска подобно разграничение от една страна между работниците и служителите с неудовлетворени вземания, чиито правоотношения са прекратени по- рано от установения тримесечен срок преди вписване на решението за откриване на производство по несъстоятелност на работодателя, за сметка на тези, чиито правоотношения са прекратени в установения тримесечен период, и от друга страна — с работниците и служителите, имащи право на закрила за неудовлетворените си вземания при прекратяване на трудовите си правоотношения в тригодишен срок от датата, в която вземането е следвало да бъде изплатено, съобразно нормата на чл. 358, ал. 1, т. 3 от националния Кодекс на труда.
 4.
 Следва ли разпоредбите на чл. 4, във връзка с чл. 3 от Директива 2008/94/ЕО и с принципа на пропорционалност, да се тълкуват в смисъл, че допускат разпоредба като тази на чл. 25 от националния Закон за гарантираните вземания на работниците и служителите при несъстоятелност на работодателя по силата на която, автоматично и без възможност за индивидуална преценка на релевантните


text:
обстоятелства с изтичане на двумесечен срок от датата на вписване на решението за откриване на производство по несъстоятелност, се погасява и правото на предявяване и правото на получаване на гарантирани трудови вземания.
 (1) Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (кодифицирана версия) (Текст от значение за ЕИП)
 OB 2008, L 283, стр. 36


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/8
 Решение на Съда (втори състав) от 15 януари 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Ryanair Ltd/PR Aviation BV
 (Дело C-30/14) (1)
 (Преюдициално запитване - Директива 96/9/ЕО - Правна закрила на базите данни - База данни, която не се закриля нито от авторското право, нито от правото sui generis - Договорно ограничение на правата на ползвателите на базата данни)
 (2015/C 073/10)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Ryanair Ltd
 Ответник: PR Aviation BV
 Диспозитив
 Директива 96/9/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 1996 година за правна закрила на базите данни трябва да се тълкува в смисъл, че не е приложима към база данни, която не се закриля нито от авторското право, нито от правото sui generis въз основа на тази директива, така че член 6, параграф 1 и членове 8 и 15 от Директивата не са пречка създателят на такава база данни да установи договорни ограничения за използването ѝ от трети лица, без да се засяга приложимото национално право.
 (1) ОВ C 135, 5.5.2014 г.