text:
 29.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 314/4
 Решение на Съда (голям състав) от 21 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van Koophandel te Gent — Белгия) — New Valmar BVBA/Global Pharmacies Partner Health Srl
 (Дело C-15/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Свободно движение на стоки - Забрана на мерките с равностоен на количествени ограничения за износа ефект - Член 35 ДФЕС - Дружество, установено в нидерландската езикова област на Кралство Белгия - Правна уредба, която изисква като условие за действителност фактурите да бъдат съставени на нидерландски език - Дистрибуторски договор с трансграничен характер - Ограничаване - Обосноваване - Липса на пропорционалност))
 (2016/C 314/05)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van Koophandel te Gent
 Страни в главното производство
 Ищец: New Valmar BVBA
 Ответник: Global Pharmacies Partner Health Srl
 Диспозитив
 Член 35 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на федерална единица на държава членка като Фламандската общност в Кралство Белгия, съгласно която предприятията с основно място на дейност на територията на тази единица са длъжни да посочват всички данни във фактурите по трансгранични сделки единствено на официалния език на тази федерална единица, като неспазването на това изискване води до нищожност на тези фактури, която се обявява служебно от съда.
 (1) ОВ C 118, 13.4.2015 г.


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/16
 Решение на Съда (осми състав) от 27 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-465/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2003/98/ЕО - Повторна употреба на информацията в обществения сектор - Липса на транспониране в предвидения срок)
 (2007/C 297/25)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Montaguti и R. Vidal Puig)
 Ответник: Кралство Испания (представител: M. Muñoz Pérez)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 година относно повторната употреба на информацията в обществения сектор (OВ L 345, стр. 90)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за пълно съобразяване с Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 година относно повторната употреба на информацията в обществения сектор, Кралство Испания не е изпълнило задълженията, които произтичат за него по силата на тази директива.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 326 от 30.10.2006 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/31
 Определение на Общия съд от 15 септември 2010 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело T-157/09 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Разумен срок за представяне на искане за обезщетение - Закъснение - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба)
 2010/C 301/52
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 18 февруари 2009 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-42/08, все още непубликувано в Сборника)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Luigi Marcuccio да понесе направените от него съдебни разноски, както и разноските на Комисията по настоящото производство.
 (1) ОВ C 141, 20.6.2009 г.


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/20
 Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Tuzzi fashion/СХВП — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
 (Дело T-535/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Emidio Tucci“ - По-ранни национална словна марка и международна регистрация „TUZZI“ - По-ранно наименование на дружество „Tuzzi fashion GmbH“ - Относителни основания за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Задължение за мотивиране - Член 73 и член 62, параграф 2 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 75 и член 64, параграф 2 от Регламент No 207/2009) - Служебна проверка на фактите - Член 74 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 76 от Регламент No 207/2009) - Член 79 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 83 от Регламент No 207/2009)
 2012/C 355/40
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Tuzzi fashion GmbH (Fulda, Германия) (представители: адв. R. Kunze и адв. G. Würtenberger)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: първоначално адв. J. L. Rivas Zurdo и адв. E. López Camba, впоследствие адв. J. L Rivas Zurdo, адв. E. López Camba и адв. E. Seijo Veiguela, и накрая адв. J. L. Rivas Zurdo и адв. E. Seijo Veiguela)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 23 септември 2008 г. (преписка R 1561/2007-2) относно производство по възражение между Tuzzi fashion GmbH и El Corte Inglés, SA
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Tuzzi fashion GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 55, 7.3.2009 г.


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/18
 Жалба, подадена на 11 септември 2012 г. — Intrasoft International/Комисия
 (Дело T-403/12)
 2012/C 343/31
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Intrasoft International SA (Люксембург, Люксембург) (представител: S. Pappas, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да отмени решението на делегацията на Европейския съюз в Република Сърбия от 10 август 2012 г. (референтен номер RH(2012)3471), както и мълчаливото отхвърляне на оплакването на жалбоподателя от 10 август 2012 г. срещу това решение, така че жалбоподателят да може да участва в следващите етапи на процедурата за обществена поръчка;
 —
 да осъди ответникът да плати разноските в настоящото производство по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 С първото правно основание той твърди, че е налице нарушение на тръжната спецификация и принципа на добро управление. По-конкретно, жалбоподателят твърди, че информацията или поясненията, предоставени от възложителя на всички оференти вследствие на процедурата за обществена поръчка допълват тръжната спецификация, представляват част от правната рамка, която урежда въпросната процедура и поради това обвързва всички участници, в това число възлагащия орган. В случая жалбоподателят е нарушил тази тръжна спецификация.
 2.
 С второто правно основание жалбоподателят твърди, че е налице нарушение на член 94 от Финансовия регламент (1), тъй като:
 —
 Жалбоподателят е отстранен от процедурата за обществена поръчка с мотива, че е налице конфликт на интереси без да му е дадена възможността да опровергае това и да предостави съответните доказателства;
 —
 Административният орган не е проверил дали предходното участие на жалбоподателя в друга процедура за обществена поръчка е повлияла върху въпросната процедура, нито е предоставил доказателства в това отношение.
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, 2002 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/2
 Решение на Съда (първи състав) от 15 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Ministre du budget, des comptes publics et de la fonction publique/Accor SA
 (Дело C-310/09) (1)
 (Свободно движение на капитали - Данъчно третиране на дивидентите - Национална правна уредба, предоставяща данъчен кредит за дивидентите, разпределени от местните дъщерни дружества на дружеството майка - Отказ на данъчен кредит за дивидентите, разпределени от чуждестранните дъщерни дружества - Преразпределение на дивидентите от дружеството майка на неговите акционери - Приспадане на данъчния кредит от удръжката, дължима от дружеството майка при преразпределението - Отказ да се възстанови внесената от дружеството майка удръжка - Неоснователно обогатяване - Доказателства, изисквани във връзка с облагането на чуждестранните дъщерни дружества)
 2011/C 319/03
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Ministre du budget, des comptes publics et de la fonction publique
 Ответник: Accor SA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État — Тълкуване на членове 43 и 56 от Договора за ЕО — Национална правна уредба за диференцирано данъчно облагане на дивидентите с произход от дъщерни дружества, установени в държавата, в която дружеството майка е местно лице, и на дивидентите с произход от дъщерните дружества, установени в други държави членки — Възможност за приспадане от удръжката върху доходите от дивиденти, дължима от дружеството майка, когато преразпределя дивидентите на акционерите, на данъчния кредит, свързан с разпределянето на тези дивиденти, когато са с произход от дъщерно дружество, установено във Франция, но не и когато произхождат от дъщерно дружество, установено в друга държава — членка на Общността — Отказ да се възстанови внесената от дружеството майка удръжка, обоснован с наличието на неоснователно обогатяване или с липсата на увреждане за това дружество — Възстановяване на внесените от дружеството майка суми в зависимост от представянето на доказателства за заплатения от дъщерните му дружества данък в държава членка, различна от тази по седалището на дружеството майка — Спазване на принципите на равностойност и ефективност
 Диспозитив
 1.
 Членове 49 ДФЕС и 63 ДФЕС не допускат законодателство на държава членка, предвиждащо премахване на икономическото двойно данъчно облагане на дивидентите, като разглежданото в главното производство, което позволява на дружество майка, когато преразпределя на акционерите си дивиденти, изплатени от дъщерните му дружества, да приспада от удръжката върху доходите от дивиденти, за чието внасяне е задължено, данъчния кредит, свързан с разпределянето на тези дивиденти, ако същите са от установено в тази държава членка дъщерно дружество, но не предлага тази възможност, ако дивидентите са с произход от установено в друга държава членка дъщерно дружество, при положение че в последната хипотеза това законодателство не предоставя право на данъчен кредит, свързан с разпределяне на дивидентите от това дъщерно дружество.
 2.
 Когато национален данъчен режим като разглеждания в главното производство сам по себе си не се изразява в прехвърлянето върху трето лице на недължимо платения данък от задължения за него субект, правото на Съюза не допуска държава членка да откаже възстановяването на изплатените от дружеството майка суми, поради това че такова възстановяване би


text:
довело до неговото неоснователно обогатяване или внесената от дружеството майка сума не представлява за него счетоводна или данъчна тежест, а се приспада от съвкупността от сумите, които е възможно да се преразпределят на неговите акционери.
 3.
 Принципите на равностойност и ефективност не препятстват възстановяването на дружество майка на сумите — което може да гарантира прилагането на един и същ режим на данъчно облагане спрямо дивидентите, разпределяни от негови дъщерни дружества, установени във Франция, и тези, разпределяни от дъщерните му дружества, установени в други държави членки, които дивиденти дават основание на дружество майка да извърши преразпределяне — да зависи от условието задълженият за внасянето на данъка субект да представи доказателствата, с които само той разполага и които за всеки от спорните дивиденти са свързани по-специално с действително прилаганата данъчна ставка и с действително внесения данък във връзка с печалбите, реализирани от дъщерните дружества, установени в други държави членки, докато същевременно за установените във Франция дъщерни дружества не се изискват тези данни, които са известни на администрацията. Представянето на тези данни обаче може да бъде изисквано само при положение че не се окаже практически невъзможно или прекомерно трудно да се представи доказателство за плащането на данъка от дъщерните дружества, установени в другите държави членки, по-специално предвид разпоредбите в законодателството на тези държави членки, отнасящи се до предотвратяването на двойното данъчно облагане и осчетоводяването на корпоративния данък, който трябва да се внесе, както и до съхраняването на административните документи. Запитващата юрисдикция следва да провери дали тези условия са изпълнени по делото в главното производство.
 (1) ОВ C 233 от 26.9.2009 г.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/6
 Решение на Съда (първи състав) от 22 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
 (Дело C-437/04) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Протокол за привилегиите и имунитетите на Европейските общности - Недвижими имоти, наети от Общностите - Région Bruxelles-Capitale - Данък, дължим от собствениците)
 (2007/C 96/08)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: J.-F. Pasquier)
 Ответник: Кралство Белгия (представител: E. Dominkovits)
 Встъпила страна в подкрепа на ищеца: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Maganza и A.-M. Colaert)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 3 от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейските общности от 8 април 1965 г., който освобождава Общностите, тяхното имущество, приходи и друга собственост от всякакво директно данъчно облагане — Национална уредба, установяваща данък в тежест на собствениците на предназначени за професионална дейност недвижими имоти, които се намират в регион Bruxelles Capitale и чиято площ надхвърля определен праг — Данъчна тежест, понасяна реално от Общностите в качеството им на наемател или поради включени в договора за наем разпоредби, или поради нейното отразяване в наемната цена
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля.
 2)
 Комисията на Европейските общности е осъдена да заплати разноските.
 3)
 Съветът на Европейския съюз заплаща собствените си разноски.
 (1) ОВ C 300, 4.12.2004 г.


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/5
 Решение на Съда (голям състав) от 29 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Constanța — Румъния) — Ministerul Public — Parchetul de pe lângă Curtea de Apel Constanța/изпълнение на европейски заповеди за арест, издадени срещу Ciprian Vasile Radu
 (Дело C-396/11) (1)
 (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държавите членки - Европейска заповед за арест, издадена с цел провеждане на наказателно преследване - Основания за отказ от изпълнение)
 2013/C 86/07
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Constanța
 Страна в главното производство
 Ciprian Vasile Radu
 Предмет
 Преюдицално запитване — Curtea de Apel Constanța — Тълкуване на Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3), както и на член 6 ДЕС и на Хартата на основните права на Европейския съюз, по-конкретно на членове 6, 48 и 52 от нея — Европейска заповед за арест, издадена с цел провеждане на наказателно преследване — Възможност на изпълняващата заповедта държава членка да откаже искането за предаване на издирваното лице поради неспазването на Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, на Хартата на основните права на Европейския съюз, както и поради липсващото или непълно транспониране на Рамково решение 2002/584/ПВР от издаващата заповедта държава членка
 Диспозитив
 Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че изпълняващите съдебни органи не могат да откажат да изпълнят европейска заповед за арест, издадена с цел провеждане на наказателно преследване, с мотива че издирваното лице не е било изслушано в издаващата държава членка преди издаването на тази заповед за арест.
 (1) ОВ C 282, 24.9.2011 г.


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/7
 Иск, предявен на 9 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
 (Дело C-307/08)
 (2008/C 272/09)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: J.-P. Keppenne и R. Lyal)
 Ответник: Кралство Белгия
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като не предотвратява двойното облагане на дивидентите, плащани на физически лица от дружества, които са местни лица за друга държава-членка или за държава от ЕИП/ЕАСТ, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по член 56 ЕО, както и по член 40 от споразумението за Европейското икономическо пространство;
 —
 Да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Със своя иск Комисията изтъква, че белгийската данъчна уредба създава необосновано ограничение за свободното движение на капитали, доколкото предвиждала, че се облагат по един и същи начин дивидентите, изплащани на физически лица от дружества, които са установени в друга държава-членка или в държава от Европейското икономическо пространство, („входящи“ дивиденти) и тези, разпределяни от дружествата, които са установени в Белгия, („местни“ дивиденти) без да взема предвид данъкът, удържан при източника в държавата, където се намира източникът на дивидентите. Такава правна уредба била неблагоприятна за трансграничните капиталови транзакции, доколкото възпирала данъкоплатците — физически лица, да инвестират в акции на чужди дружества и същевременно представлявала за дружествата със седалище в други държави-членки пречка за набиране на капитали в Белгия.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/34
 Жалба, подадена на 23 март 2017 г. — Unipreus/EUIPO — Wallapop (wallapop)
 (Дело T-186/17)
 (2017/C 161/49)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Unipreus, SL (Lleida, Испания) (представител: C. Rivadulla Oliva, abogado)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Wallapop, SL (Барселона, Испания)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „wallapop“ — Заявка за регистрация No 13 268 941
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 18 януари 2017 г. по преписки R 2350/2015-5 и R 2530/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да постанови решение, с което да измени обжалваното решение, като откаже регистрацията на марка на Европейския съюз „wallapop“ (No 13 268 941) за следните услуги от клас 35: „Онлайн търговски услуги, по-конкретно управление на онлайн пазари за купувачи и продавачи на стоки и услуги; Услуги за онлайн търговия, при които продавачи публикуват продукти или услуги за продажба и при които преговорите за цени и/или стойности, уреждането на покупка и правенето на графици за доставка на стоки и услуги се извършва чрез интернет, за да се улесни продажбата на стоки и услуги от трети лица; Осигуряване на оценена обратна връзка и рейтинги на стоки и услуги на продавачи, стойност и цени на стоки и услуги на продавачи, изпълнение на купувачи и продавачи, доставка и цялостен опит, свързан с тях; Предоставяне на онлайн рекламен наръчник, в който може да се търси, съдържащ стоките и услугите на онлайн търговци; Предоставяне на онлайн база данни за оценки за купувачи и продавачи с възможност за търсене; Услуги по изследване на пазара; Услуги по разследване, изготвяне на доклади, консултации и осведомяване в областта на поведението на пазара; Услуги по доставяне на търговска информация относно продукти и/или услуги, оценка и класификация на този вид продукти и услуги, както и относно купувачите и продавачите на този вид продукти и/или услуги; Услуги по търсене, компилиране, систематизация, обработка и доставка на търговска информация на трети лица“.
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8 от Регламент No 207/2009. По-специално в тази връзка се твърди, че решението си апелативният състав не е дал правилно тълкуване на посочената разпоредба във връзка с конфликтните услуги в марките „WALA“ и „WALLAPOP“, в светлината на тълкувателните критерии, изведени от решението от 29 септември 1998 г., постановено по дело C-39/97, Canon Kabushiki Kaisha/Metro-Goldwyn Mayer (EU:C:1998:342).


text:
 5.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 2/4
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 16 декември 2015 година
 по дело E-18/15
 Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия
 (неизпълнение на задължения от държава — членка на ЕИП/ЕАСТ — нетранспониране — Директива 2010/65/ЕС относно формалностите за даване на сведения за кораби)
 (2017/C 2/05)
 ИСК за постановяване, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 14 от акта, посочен в точка 561 от Глава V от Приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2010/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите членки, и за отмяна на Директива 2002/6/ЕО), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на акта — Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 16 декември 2015 г. решение, чийто диспозитив гласи:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 14 от акта, посочен в точка 561 от Глава V от Приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2010/65/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 г. относно формалностите за даване на сведения за кораби, пристигащи във и/или напускащи пристанищата на държавите членки, и за отмяна на Директива 2002/6/ЕО), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, и по член 7 от Споразумението, като не е приела в предвидения срок мерките, необходими за транспонирането на акта.
 2.
 Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 5.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 72/3
 Жалба, подадена на 26 ноември 2010 г. от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 9 септември 2010 г. по дело T-387/08, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Европейска комисия
 (Дело C-561/10 P)
 2011/C 72/05
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (представители: N. Korogiannakis, M. Dermitzakis, Attorneys at Law)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска Съдът:
 —
 да отмени решението на Общия съд;
 —
 да отмени решението на СПЕС (Службата за публикации на Европейския съюз), с което се отхвърля офертата на жалбоподателя и обществената поръчка се възлага на друг оферент;
 —
 да върне делото на Общия съд, който да разгледа останалите въпроси по отношение на двата лота, включително неразгледаното от него искане за обезщетение;
 —
 да осъди СПЕС да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски, включително в рамките на първоначалното производство, дори при отхвърляне на настоящата жалба, както и тези по настоящото производство в случай, че тя бъде уважена.
 Правни основания и основни доводи
 Според жалбоподателя Общият съд е допуснал правна грешка в оспорваното решение, като е изтълкувал неправилно член 100, параграф 2 от Финансовия регламент (1) и член 149 от Правилата за прилагане, приемайки, че тъй като офертата на жалбоподателя не е достигнала прага от 70 % Комисията е имала право да не му съобщи сравнителните предимства на спечелилата оферта. Жалбоподателят твърди също, че решението не е достатъчно мотивирано, защото Общият съд не е разгледал задълбочено и конкретно оплакването за нарушаване на принципа на прозрачност и равно третиране.
 Жалбоподателят твърди още, че Общият съд е нарушил задължението за мотивиране, тъй като въпреки признанието му, че съжденията в оспорваното решение относно множество второстепенни критерии са неопределени, общи и не обясняват дадената оценка на офертата на жалбоподателя, както и това, че оспорваното решение е опорочено от недостатъчност на мотивите по отношение на конкретни второстепенни критерии за възлагане, той е направил извода, че „мотивирането по отношение на множество други основни и второстепенни критерии за възлагане е подходящо“. Освен това Общият съд допуснал грешка в тълкуването на задължението за мотивиране, считайки, че няколко от съжденията на Комисията за оценка спазват задължението за мотивиране, без да е разгледал обстойно и без да се е мотивирал конкретно и достатъчно относно доводите на жалбоподателя за нарушаването на принципа на прозрачност и равно третиране.
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/51
 Жалба, подадена на 13 септември 2010 г. — ara/СХВП — Allrounder (Изображение на спортна обувка с буквата „А“ отстрани)
 (Дело T-397/10)
 ()
 2010/C 301/82
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: ara AG (Langenfeld, Германия) (представител: M. Gail, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Allrounder SARL (Saarburg, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 отмяна на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 юни 2010 г. по преписка R 1543/2009-1
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Allrounder SARL
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която изобразява спортна обувка с буквата „A“ отстрани за стоките и услугите от класове 16, 18 и 25
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: националната словна марка „A“ за стоки от класове 9, 18 и 25.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата като недопустима.
 Изложени правни основания: нарушение на член 81 от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), тъй като апелативният състав неправилно е изходил от предпоставката, че описаната от представителите на жалбоподателя вътрешна организация не позволява да се докаже, че е проявена цялата налагаща се с оглед на обстоятелствата предпазливост, и по този начин апелативният състав не е уважил искането „en restitutio in integrum“ що се отнася до срока за представяне на мотивите на жалбата.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/22
 Преюдициално запитване, отправено от Fővárosi Bíróság (Унгария) на 3 март 2010 г. — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. „f.a.“/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Дело C-115/10)
 2010/C 134/34
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищци: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt. „f.a.“
 Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Преюдициални въпроси
 1.
 Могат ли изискванията за общностните помощи в рамките на общата селскостопанска политика (ФЕОГА) да се различават от изискванията за допълнителните национални помощи, с други думи, може ли за допълнителните национални помощи да се установят различни и по-строги изисквания от тези, които са определени за помощите, финансирани от ФЕОГА?
 2.
 Може ли приложното поле спрямо лицата във връзка с получателите на помощи, установено в член 1, параграф 4 от Регламент (ЕИО) No 3508/92 на Съвета от 27 ноември 1992 година относно установяването на интегрирана система за администриране и контрол на определени схеми за подпомагане на Общността (1) и в член 10, буква а) от Регламент (ЕО) No 1259/1999 на Съвета от 17 май 1999 година за създаване на общи правила за схеми за пряко подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика (2), да се тълкува в смисъл, че от гледна точка на лицата съществуват единствено две изисквания за помощите: право да получи помощ има a) обединение на земеделски производители (или индивидуален земеделски производител), б) чието стопанство се намира на територията на Общността?
 3.
 Могат ли горепосочените регламенти да се тълкуват в смисъл, че земеделският производител, чието стопанство се намира на територията на Общността, но който иска да преустанови в бъдеще своята дейност (след като използва помощта), няма право на тази помощ?
 4.
 Как следва да се тълкува понятието за правен статут по националното право по смисъла на горепосочените два регламента?
 5.
 Включва ли правният статут по националното право и правния статут, свързан с начина на евентуално прекратяване на дейността на земеделския производител (или на обединението от производители)? Всъщност унгарското право създава отделни правни режими за различни положения, които могат да доведат до прекратяване на дейността (конкордат, фалит и доброволна ликвидация).
 6.
 Може ли да се уредят по различен и напълно независим начин изискванията за единно плащане (от Общността) на площ и изискванията за плащане на допълнителна национална помощ? Каква връзка има (може да има) между принципите, схемата и целите на двата типа помощи?
 7.
 Може ли да се изключи от ползването на допълнителната национална помощ обединение (или индивидуален производител), който впрочем отговаря на изискванията на общностния режим за единно плащане на площ?
 8.
 Дали приложното поле на Регламент No 1259/1999 обхваща също, съгласно предвиденото в член 1 от него, и допълнителната национална помощ, като се има предвид обстоятелството, че това, което се финансира само частично от ФЕОГА, впоследствие се финансира посредством допълнителна национална помощ?
 9.
 Има ли право да получи допълнителна национална помощ земеделски производител, чието законно и ефективно действащо стопанство се намира на територията на Общността?
 10.
 В случай, че националното право предвижда специална правна уредба относно процеса на


text:
прекратяване на търговските дружества, има ли тази правна уредба значение за общностните помощи (и на свързаните с тях национални помощи)?
 11.
 Може ли общностната и националната правна уредба относно функционирането на общата селскостопанска политика да се тълкуват в смисъл, че те трябва да създадат сложен правен режим, който да се тълкува еднакво и да функционира въз основа на едни и същи принципи и изисквания?
 12.
 Може ли приложното поле, определено от член 1, параграф 4 от Регламент No 3508/92 и член 10, буква а) от Регламент No 1259/1999, да се тълкува в смисъл, че от гледна точка на помощите са напълно ирелевантни както намерението на земеделския производител да преустанови своята дейност в бъдеще, така и правния статут, съответстващ на това намерение?
 (1) Регламент (ЕИО) No 3508/92 на Съвета от 27 ноември 1992 година относно установяването на интегрирана система за администриране и контрол на определени схеми за подпомагане на Общността (ОВ L 355, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) No 1259/1999 на Съвета от 17 май 1999 година за създаване на общи правила за схеми за пряко подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 113).


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/35
 Иск, предявен на 6 юни 2007 г. — Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП (222)
 (Дело T-200/07)
 (2007/C 183/68)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Agencja Wydawnicza „Technopol“ Sp. z o.o. (представител: D. Rzążewska, radca prawny)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени изцяло Решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 22 март 2007 г. по дело No R 1276/2006-4,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „222“ за стоки от клас 16.
 Решение на проверителя: отказва регистрацията
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94 относно марката на Общността (1), тъй като според ищеца знакът„222“ не е нито описателен, нито лишен от отличителен характер по отношение на посочените стоки.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г., ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146.


text:
 25.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/9
 Решение на Съда (трети състав) от 17 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — Air Baltic Corporation AS/Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba
 (Дело C-429/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Конвенция от Монреал - Членове 19, 22 и 29 - Отговорност на въздушния превозвач в случаите на закъснение при международен превоз на пътници - Договор за превоз, сключен от работодателя на пътниците - Вреди вследствие на закъснението - Вреди, претърпени от работодателя))
 (2016/C 145/09)
 Език на производството: литовски
 Запитваща юрисдикция
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Air Baltic Corporation AS
 Ответник: Lietuvos Respublikos specialiųjų tyrimų tarnyba
 Диспозитив
 Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г. и одобрена от името на Европейската общност с Решение 2001/539/ЕО на Съвета от 5 април 2001 година, и по-специално членове 19, 22 и 29 трябва да се тълкуват в смисъл, че въздушният превозвач, сключил договор за международен превоз с работодателя на превозвани пътници, какъвто е случаят по главното дело, носи отговорност спрямо този работодател за вредите, причинени вследствие на закъснението на полетите, с които пътували неговите работници или служители в съответствие с този договор, в резултат на което посоченият работодател понесъл допълнителни разходи.
 (1) ОВ C 421, 24.11.2014 г.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/14
 Жалба, подадена на 23 септември 2009 г. от г-н Constantin Hârsulescu срещу Определение на Първоинстанционния съд (шести състав) от 22 юли 2009 г. по дело T-234/09, Hârsulescu/Румъния
 (Дело C-374/09 P)
 (2010/C 161/20)
 Език на производството: румънски
 Страни
 Жалбоподател: Constantin Hârsulescu (представител: C. Stanciu)
 Друга страна в производството: Румъния
 С Определение от 4 март 2010 година Съдът (пети състав) отхвърли жалбата.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/24
 Определение на Съда (осми състав) от 21 септември 2011 г. — Longevity Health Products, Inc./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Biofarma SA
 (Дело C-316/11) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Производство пред апелативния състав на СХВП - Неизпълнение на задължението за плащане в срок на таксата за обжалване - Решение на апелативния състав, с което жалбата се обявява за неподадена)
 (2012/C 25/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Longevity Health Products, Inc. (представител: J. Korab, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Biofarma SA
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Общия съд (втори състав) от 15 април 2011 г. по дело Longevity Health Products/СХВП — Biofarma (T-96/11), с което Общият съд отхвърля жалба за отмяна, подадена от заявителя на словната марка „VITACHRON female“ за стоки и услуги и от клас 5 срещу Решение R 1357/2010-4 на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 10 януари 2011 г., който състав е приел, че тъй като таксата за обжалване не е платена в срок, жалбата срещу решението на отдела по споровете за отказ на регистрацията на посочената марка в рамките на производството по възражение, образувано по почин на притежателя на националните марки „VITATHION“ за стоки и услуги от клас 5, не е подадена
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Longevity Health Products Inc. да плати направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/33
 Решение на Общия съд от 8 юли 2010 г. — Freistaat Sachsen и Land Sachsen-Anhalt/Комисия
 (Дело T-396/08) (1)
 (Държавни помощи - Помощи за обучение - Решение, с което помощта се обявява отчасти за съвместима, отчасти за несъвместима с общия пазар - Необходимост от помощта - Положителни външни ефекти - Задължение за мотивиране)
 2010/C 234/58
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Freistaat Sachsen (Германия) и Land Sachsen-Anhalt (Германия) (представители: T. Müller-Ibold и T. Graf, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. França, K. Gross и B. Martenczuk)
 Предмет
 Жалба за частична отмяна на Решение 2008/878/ЕО на Комисията от 2 юли 2008 година относно държавната помощ, която Германия възнамерява да приведе в действие в полза на DHL (ОВ L 312, стp. 31).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Freistaat Sachsen и провинция Sachsen-Anhalt да понесат направените от тях съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 327, 20.12.2008 г.


text:
 17.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 231/44
 Жалба, подадена на 17 май 2017 г. — Sata/EUIPO — Zhejiang Rongpeng Air Tools (3000)
 (Дело T-300/17)
 (2017/C 231/55)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Sata GmbH & Co. KG (Корнвестхайм, Германия) (представител: M.-C. Simon, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Пенджи Таун, Китай)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: Знакът „3000“ –марка на Европейския съюз No 12 511 119
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 март 2017 г. по преписка R 653/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 —
 в случай на встъпване на другата страна в производството, да осъди другата страна да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на принципа на равно третиране и на принципа на добра администрация.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/34
 Жалба, подадена на 1 юни 2011 г. — Kieffer Omnitec/Комисия
 (Дело T-288/11)
 2011/C 252/79
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: A+P Kieffer Omnitec Sàrl (Люксембург, Люксембург) (представители:: A. Delvaux и V. Bertrand, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви за допустима жалбата за отмяна;
 —
 да отмени решението, с което Европейската комисия отхвърля неговата оферта и възлага поръчката на друг оферент, за което решение жалбоподателят е информиран с писмо от 1 април 2011 г., получено на 5 април същата година;
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба се цели отмяната на решението на Комисията от 1 април 2011 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя оферта в рамките на обществената поръчка за сключване на договор за поддръжка на инсталациите HVAC, на sprinkler и хидро-санитарните инсталации на сградата Joseph Bech в Люксембург и поръчката се възлага на друг оферент (JO 2010/S 241-367523).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушаване на член 89, параграфи 1 и 2 и член 92 от Финансовия регламент, на член 135, параграфи 1 и 5 от Регламента за изпълнение и на член 49 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (1), както и на принципите на прозрачност, равнопоставеност и пропорционалност, доколкото Европейската комисия изисква оферентът да представи „валидния ISO сертификат за цялостната осъществявана от него дейност по поддръжка, издаден от сертифициращата организация“. Жалбоподателят твърди, че Европейската комисия, на първо място, не е формулирала критерия за подбор по ясен и точен начин, доколкото в документацията за обществената поръчка не е бил посочен номерът на изисквания ISO сертификат, на второ място, че тя е изискала от оферентите сертифициране по ISO „за цялостната осъществявана от тях дейност по поддръжка“, а не само за съответната обществена поръчка и на трето място, че тя не е позволила на оферентите да докажат, че предлагат ниво на качеството, което е сходно с това на сертифицирането по ISO.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушаване на задължението за мотивиране, произтичащо от член 296 ДФЕС, член 100, параграф 2 от Финансовия регламент, от неспазване на документацията за обществената поръчка и приложенията към нея и от явна грешка в преценката, доколкото Европейската комисия отхвърлила офертата на A+P KIEFFER OMNITEC на основание, че жалбоподателят не отговарял на критерии No 16, тъй като то не е представило никакви имащи доказателствена сила и релевантни документи, с които да докаже, че кандидатите разполагали с изискуемите квалификации. Жалбоподателите подчертават, от една страна, че критерий No 16 се отнася до „декларацията, в която се посочва средната годишна работна сила, която притежава изискуемия профил през последните три години, представена в лицето на всички членове на дадена група“ и че страница 27/37 от Приложение II от документацията за обществената поръчка се отнасяла само


text:
до езиковите познания на кандидатите и от друга страна, че жалоподателят е доказал, че един от кандидатите разполагал с квалификациите, изискуеми съгласно страница 28/38 от Приложение II от документацията за обществената поръчка, предоставяйки документи, имащи доказателствена сила. Що се отнася до другия кандидат, документите за сключване на договора не изисквали да бъдат изпълнени изискванията за квалификация за заемащото ръководна позиция лице.
 (1) ОВ L 134, стp. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/36
 Жалба, подадена на 25 януари 2017 г. от Liam Jenkinson срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 9 ноември 2016 г. по дело T-602/15, Liam Jenkinson/Европейска служба за външна дейност, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Eulex Kosovo
 (Дело C-43/17 P)
 (2017/C 104/52)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Liam Jenkinson (представители: N. de Montigny, J.-N. Louis, avocats)
 Други страни в производството: Европейска служба за външна дейност, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Eulex Kosovo
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени определението на Общия съд от 9 ноември 2016 г. по дело T-602/15 в частта, в която отхвърля подадената от жалбоподателя жалба и го осъжда да заплати съдебните разноски в производството;
 —
 да се произнесе по съдебните разноски;
 —
 да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски по двете производства.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят оспорва обстоятелството, че Общият съд на Съюза се обявил за компетентен единствено по спора, основан на последния срочен договор, подписан от жалбоподателя.
 Освен това дори да се приеме, че мотивите на Общия съд в това отношение са правилни, а те не са, жалбоподателят оспорва обстоятелството, че Общият съд не се е произнесъл по редица негови искания, основани на спорното договорно правоотношение и следователно, на последния срочен договор. Всъщност неправомерността на обжалваното определение произтича от краткостта на мотивите, които са дотолкова сбити, че от тях не става ясно как без да анализира по същество преписката, Общият съд е успял да стигне до извода, че е компетентен единствено по свързания с последния договор спор само въз основа на наличието на арбитражна клауза, при положение, че жалбоподателят е оспорил валидността и законосъобразността на тази клауза.
 Жалбоподателят оспорва и обстоятелството, че не са взети предвид всичките му доводи, свързани със следното нарушение от страна на институциите: липсата на правна рамка, която да предлага на жалбоподателя и на целия персонал на мисиите в областта на върховенството на закона, създадени от Съюза, гаранции за спазване на най-основните социални права, сред които гарантиране на правото на ефективен достъп до съд и на право на справедлив съдебен процес.
 Ето защо в подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че Общият съд на Съюза е допуснал нарушение:
 —
 на европейското право, което се прилага за да се определи кой е приложимият закон по споровете в договорната област;
 —
 на разпоредбите на белгийското трудово право;
 —
 на минималните изисквания относно срочната работа, приложими на общностно ниво;
 —
 на правата, но които е посветена Хартата на основните права;
 —
 на задължението за мотивиране;
 —
 на забраната на произнасяне ultra petita.


text:
 7.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/28
 Иск, предявен на 2 май 2007 г. — Pioneer Hi-Bred International/Комисия
 (Дело T-139/07)
 (2007/C 155/53)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Pioneer Hi-Bred International Inc. (Johnston, САЩ) (представител: J. Temple Lang, Solicitor)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се постанови, че Комисията не е действала в съответствие с член 18 от Директива 2001/18 относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда, като не е представила на Регулаторния комитет проект на мерките, които ще се вземат, съгласно член 5, параграф 2 от Решението на Съвета;
 —
 да се осъди Комисията да заплати направените от ищеца разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът твърди, в съответствие с член 232 ЕО, че Комисията е бездействала, в нарушение на член 18 от Директива 2001/18/ЕО относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда (1), като не е гарантирала приемането на решение във връзка с нотификацията, направена от ищеца за пускане на пазара на генетично модифицирана царевица 1507, устойчива на насекоми.
 Ищецът поддържа, че съгласно процедурата, предвидена в директивата, Комисията е длъжна да гарантира приемането и публикуването на решение във връзка с дадена нотификация, в установения от директивата срок. Той твърди също така, че като не е представила на Регулаторния комитет проект на мерките, които ще се вземат, Комисията не е гарантирала приемането на такова решение, въпреки че всички изисквания, наложени от директивата на ищеца и другите страни, са били изпълнени в съответствие с последната.
 Ищецът твърди освен това, че Комисията е била поканена да се произнесе по смисъла на член 232 ЕО, но тя не го е направила. Според ищеца, това е породило негативни последици за неговото правно положение.
 (1) Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (ОВ 2001 L 106, стр. 1).


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/34
 Решение на Общия съд от 4 юли 2017 г. — Systema Teknolotzis/Комисия
 (Дело T-234/15) (1)
 ((Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) - Споразумения за безвъзмездно отпускане на средства по проектите PlayMancer, Mobiserv и PowerUp - Член 299 ДФЕС - Решение, което е изпълнително основание - Жалба за отмяна - Обжалваем акт - Допустимост - Пропорционалност - Задължение за полагане на грижа - Задължение за мотивиране))
 (2017/C 277/49)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Systema Teknolotzis AE — Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis (Атина, Гърция) (представител: E. Georgilas, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Estrada de Solà и L. Di Paolo, подпомагани от E. Politis, avocat)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение на Комисията от 10 март 2015 г. C(2015) 1677 окончателен, което е изпълнително основание за принудително събиране от жалбоподателя на сума в размер на 716 334,05 EUR, ведно с лихвите
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Systema Teknolotzis AE — Efarmogon Ilektronikis kai Pliroforikis да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 270, 17.8.2015 г.


text:
 6.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 351/9
 Жалба, подадена на 23 юли 2014 г. — CW/Съвет
 (Дело T-224/14)
 2014/C 351/11
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CW (Париж, Франция) (представител: A. Tekari, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2014/49/ОВППС на Съвета от 30 януари 2014 година за прилагане на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис, в частта, в която се отнася до жалбоподателя,
 —
 да постанови, че вследствие на отмяната на оспореното решение се приема, че жалбоподателят никога не е бил вписван в списъците с лицата, за които се отнася замразяването на средства и никакъв акт или решение на Съвета не биха могли да посочват неговото име като обект на мерки по замразяване на средства,
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати сумата от сто хиляди евро като обезщетение за неимуществените и имуществените вреди, които жалбоподателят е претърпял,
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да понесе освен направените от него съдебни разноски и тези, които е направил жалбоподателят, които следва да се определят по справедливост, с оглед на положението на страните и на работната тежест, която разглеждането на подобно дело предполага.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага две основания в подкрепа на своята жалба.
 1.
 Първото основание е изведено от допусната грешка в правното основание за приемането на Решение 2014/49/ОВППС (1), доколкото то почива на мотив, които нямат отношение към мотива, посочен в член 1 от Решение 2011/72/ОВППС (2) и доколкото при всички случаи Решение 2011/72/ОВППС, което представлява неговото правно основание, не е съвместимо с европейското право, уреждащо целенасочените санкции.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на правото на собственост, тъй като наложените на жалбоподателя ограничителни мерки представляват необосновано ограничаване на правото му на собственост.
 (1) Решение 2014/49/ОВППС на Съвета от 30 януари 2014 година за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28, стр. 38).
 (2) Решение 2011/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 28, стр. 62).


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/24
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 29 септември 2011 г. — AJ/Комисия
 (Дело F-80/10)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Членове 43 и 45 от Правилника - Атестационен доклад - Явна грешка в преценката - Мотивиране)
 2012/C 138/48
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: AJ (Ватерло, Белгия) (представители: адв. S. Rodrigues и адв. C. Bernard-Glanz)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и C. Berardis-Kayser)
 Предмет
 Искане за отмяна на доклада за развитие на кариерата на жалбоподателя за периода от 1 януари 2008 г. до 31 декември 2008 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 AJ понася своите съдебни разноски, както и тези на Комисията.


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/17
 Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 31 октомври 2014 г. — KA Finanz AG/Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group
 (Дело C-483/14)
 (2015/C 046/24)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в ревизионното и ответник в първоинстанционното производство: KA Finanz AG
 Ответник в ревизионното и ищец в първоинстанционното производство: Sparkassen Versicherung AG Vienna Insurance Group
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 1, параграф 2, буква д) от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения от 1980 г. (наричана по-нататък „КППДЗ“) (1) да се тълкува в смисъл, че изключените от приложното ѝ поле въпроси на „правото на търговските дружества“ обхващат:
 а)
 преобразувания като сливания и разделяния, и
 б)
 разпоредбата на член 15 от Трета директива 78/855/ЕИО на Съвета от 9 октомври 1978 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора, относно сливанията на акционерни дружества (2), която защитава кредиторите при преобразуване?
 2)
 Същият извод ли следва, ако се прилага член 15 от Директива 2011/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно сливанията на акционерни дружества (3)?
 3)
 При утвърдителен отговор на първия и втория въпрос: изключението по член 1, параграф 2, буква г) от Регламента Рим I (4) — което заменя старата уредба по член 1, параграф 2, буква д) от КППДЗ — води ли до същия извод, или следва да се тълкува по друг начин? Ако е по друг начин, какъв е той?
 4)
 Може ли от първичното европейско право, например свободата на установяване по член 49 ДФЕС, свободното предоставяне на услуги по член 56 ДФЕС или свободното движение на капитали и плащания по член 63 ДФЕС, да бъдат изведени изисквания за стълкновителния режим на сливанията, и в частност изискване по въпроса кое е приложимото право — националното право на държавата на преобразуващото се дружество или националното право на приемащото дружество?
 5)
 При отрицателен отговор на четвъртия въпрос: може ли от вторичното европейско право, например Директива 2005/56/EО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно презграничните сливания на дружества с ограничена отговорност (5) или Директива 2011/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно сливанията на акционерни дружества или Шеста директива 82/891/ЕИО на Съвета от 17 декември 1982 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора, относно разделянето на акционерните дружества (6), да бъдат изведени принципи за стълкновителния режим, и в частност изискване по въпроса кое е приложимото право — националното право на държавата на преобразуващото се дружество или националното право на приемащото дружество, или в националните стълкновителни норми може свободно да се определя кое е приложимото материално право в такива случаи?
 6)
 Трябва ли член 15 от Трета директива 78/855/ЕИО на Съвета от 9 октомври 1978 година, приета на основание член 54, параграф 3, буква ж) от Договора, относно сливанията на акционерни дружества да се тълкува в смисъл, че в случай на презгранично сливане емитентът има право спрямо притежателите на ценни


text:
книжа, различни от акции и свързани с особени права, и по-специално подчинени облигации, да прекрати правоотношението и да се разплати с носителите на права?
 7)
 Същият извод ли следва, ако се прилага член 15 от Директива 2011/35/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно сливанията на акционерни дружества?
 (1) 80/934/ЕИО: Конвенция за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година (ОВ L 266, стр. 1; публикувана на български език в ОВ L 347, 2007 г., стр. 1).
 (2) OB L 295, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 42.
 (3) ОВ L 110, стр. 1.
 (4) Регламент (ЕО) No 593/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 2008 година относно приложимото право към договорни задължения (Рим I) (ОВ L 177, стр. 6 и поправка в ОВ L 309, 2009 г., стр. 87).
 (5) ОВ L 310, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 107.
 (6) ОВ L 378, стр. 47; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 50.


text:
 7.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/18
 Иск, предявен 7 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
 (Дело C-142/08)
 (2008/C 142/28)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Kaduczak и P. Dejmek)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за транспониране на Директива 2004/39/ЕО на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти (1) и във всеки случай като не е информирала Комисията за приемането им, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива.
 —
 да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2004/39/ЕО е изтекъл на 31 януари 2007 г.
 (1) ОВ L 145 от 30.04.2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г, глава 6, том 8, стр. 247.


text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/30
 Решение на Общия съд от 22 май 2014 г. — NIIT Insurance Technologies/СХВП (EXACT)
 (Дело T-228/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „EXACT“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Член 56 ДФЕС))
 2014/C 212/37
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: NIIT Insurance Technologies Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: M. Wirtz, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 февруари 2013 г. (преписка R 1307/2012-4) относно заявка за регистрация на словния знак „EXACT“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда NIIT Insurance Technologies Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 2.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/2
 Решение на Съда (голям състав) от 15 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Najvyšší súd Slovenskej republiky — Словакия) — Jozef Križan и др./Slovenská inšpekcia životného prostredia
 (Дело C-416/10) (1)
 (Член 267 ДФЕС - Отмяна на съдебен акт - Връщане за ново разглеждане от съответния съд - Задължение за съобразяване с отменителното решение - Преюдициално запитване - Възможност - Околна среда - Орхуска конвенция - Директива 85/337/ЕИО - Директива 96/61/ЕО - Участие на обществеността в процеса на вземането на решения - Изграждане на депо за отпадъци - Заявление за издаване на разрешително - Търговска тайна - Неоповестяване на документ пред обществеността - Последици за действителността на решението, с което се разрешава изграждането на депото - Отстраняване на нередовности - Оценка на въздействието на проекта върху околната среда - Окончателно становище, предхождащо присъединяването на държавата членка към Съюза - Действие на Директива 85/337 във времето - Съдебно обжалване - Временни мерки - Спиране на изпълнението - Отмяна на обжалваното решение - Право на собственост - Посегателство)
 2013/C 63/02
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Jozef Križan, Katarína Aksamitová, Gabriela Kokošková, Jozef Kokoška, Martina Strezenická, Jozef Strezenický, Peter Šidlo, Lenka Šidlová, Drahoslava Šidlová, Milan Šimovič, Elena Šimovičová, Stanislav Aksamit, Tomáš Pitoňák, Petra Pitoňáková, Mária Križanová, Vladimír Mizerák, Ĺubomír Pevný, Darina Brunovská, Mária Fišerová, Lenka Fišerová, Peter Zvolenský, Katarína Zvolenská, Kamila Mizeráková, Anna Konfráterová, Milan Konfráter, Michaela Konfráterová, Tomáš Pavlovič, Jozef Krivošík, Ema Krivošíková, Eva Pavlovičová, Jaroslav Pavlovič, Pavol Šipoš, Martina Šipošová, Jozefína Šipošová, Zuzana Šipošová, Ivan Čaputa, Zuzana Čaputová, Štefan Strapák, Katarína Strapáková, František Slezák, Agnesa Slezáková, Vincent Zimka, Elena Zimková, Marián Šipoš, Mesto Pezinok
 Ответник: Slovenská inšpekcia životného prostredia
 в присъствието на: Ekologická skládka as
 Предмет
 Преюдициално запитване — Najvyšší súd Slovenskej republiky — Тълкуване на член 191, параграфи 1 и 2 и член 267 ДФЕС, на Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (ОВ L 257, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 183), и по-конкретно на членове 1, 6, 15 и 15а от нея, на Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174.), и по-конкретно на членове 2 и 10а от нея, както и на членове 6 и 9 от Конвенцията от Орхус за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси, сключена от името на Европейската общност с Решение на Съвета от 17 февруари 2005 г. (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201) — Изграждане на депо — Оценка на въздействието на този проект върху околната средна — Участие на обществеността в процеса на вземане на решения — Възможност


text:
за юрисдикцията на държава членка да сезира Съда с преюдициално запитване относно служебното прилагане на правото на Съюза в областта на опазването на околната средна, дори когато с обвързващо запитващата юрисдикция решение Конституционният съд на тази държава е приел, че това право не се прилага
 Диспозитив
 1.
 Член 267 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че национална юрисдикция като запитващата юрисдикция е длъжна да сезира служебно Съда с преюдициално запитване дори когато делото ѝ е върнато за ново разглеждане след отмяна на първото ѝ решение от съответната конституционна юрисдикция и национална норма я задължава да реши спора, съобразявайки се с правните изводи на последната юрисдикция.
 2.
 Директива 96/61/ЕО на Съвета от 24 септември 1996 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването, изменена с Регламент (ЕО) No 166/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 януари 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 изисква заинтересованата общественост да има достъп до градоустройствено решение като разглежданото в главното производство още в началото на процедурата за разрешаване на съответната инсталация,
 —
 не позволява на компетентните национални органи да отказват достъп на заинтересованата общественост до подобно решение, като се позовават на защитата на поверителността на търговска или индустриална информация, регламентирана от националното законодателство или от законодателството на Съюза с цел защита на легитимен икономически интерес, и
 —
 допуска нередовността, изразяваща се в необоснования отказ в първоначалното административно производство да се предостави на заинтересованата общественост градоустройствено решение като разглежданото в главното производство, да бъде отстранена в административното производство по обжалване, при условие че все още са открити всички възможности и отстраняването на въпросната нередовност на този етап от производството все още дава възможност за ефективно обществено обсъждане в рамките на процеса на вземане на решение — нещо, което националната юрисдикция следва да провери.
 3.
 Член 15а от Директива 96/61, изменена с Регламент No 166/2006, трябва да се тълкува в смисъл, че когато упражняват предвиденото в тази разпоредба право на обжалване, членовете на заинтересованата общественост следва да могат да поискат от съда или компетентния законоустановен независим и безпристрастен орган да наложи обезпечителни мерки, с които временно да се спре изпълнението на разрешително по смисъла на член 4 от посочената директива до постановяването на окончателното решение.
 4.
 Решение на националния съд, което е постановено по национално дело във връзка с изпълнението на задълженията по член 15а от Директива 96/61, изменена с Регламент No 166/2006, и по член 9, параграфи 2 и 4 от Конвенцията за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, подписана в Орхус на 25 юни 1998 г. и одобрена от името на Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 година, и с което се отменя разрешително, издадено в нарушение на разпоредбите на посочената директива, само по себе си не може да представлява необосновано посегателство върху правото на собственост на оператора, признато с член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 301, 6.11.2010 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/53
 Жалба, подадена на 9 септември 2010 г. — Villeroy & Boch — Белгия/Комисия
 (Дело T-402/10)
 ()
 2010/C 301/85
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Villeroy & Boch — Белгия (Брюксел, Белгия) (представители: O. Brouwer и J. Blockx, advocaten)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение, в частта му, която се отнася до Villeroy & Boch Белгия N.V./S.A.;
 —
 при условията на евентуалност, да се намали размера на наложената на жалбоподателя глоба;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска частичната отмяна на Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. по дело COMP/39.092 — Санитарни инсталации за бани, във връзка с нарушение на член 101, параграф 1 ДФЕС на пазара на арматурни изделия, душкабини и санитарни керамични изделия.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква седем правни основания:
 —
 нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП, както и на постоянната съдебна практика, доколкото се е изхождало незаконосъобразно от наличието на едно единствено сложно и продължаващо нарушение;
 —
 нарушение на задължението за мотивиране въз основа на член 296, параграф 2 ДФЕС, доколкото наличието на едно единствено сложно и продължаващо нарушение било недостатъчно и погрешно мотивирано;
 —
 нарушение на задължението за мотивиране във връзка с твърдяното участие на жалбоподателя в нарушение на белгийския пазар, както и липса на доказателства, че жалбоподателят е участвал в това нарушение на белгийския пазар;
 —
 нарушение на принципа nulla poena sine lege съгласно член 49, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз и на принципа, че тежестта на наказанията не трябва да бъде непропорционална на престъплението съгласно член 49, параграф 3 във връзка с член 48, параграф 1 от Хартата, при солидарно налагане на глобата на жалбоподателя и на неговото дружество майка, както и нарушение на член 23 от Регламент (ЕО) No 1/2003;
 —
 погрешно определяне на размера на глобата, тъй като то било обусловено от обороти, които не били свързани с тежестта на твърдяното нарушение;
 —
 противоречащ на член 41 от Хартата незаконосъобразен отказ за определяне на размера на глобата предвид непропорционално голямата продължителност на производството;
 —
 нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент 1/2003 поради погрешно определяне на размера на глобата спрямо тежестта на нарушението и погрешно определяне на „възпиращия коефициент“, както и непропорционалност на размера на глобата в абсолютно отношение.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/14
 Решение на Съда (пети състав) от 8 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Arbeitsgericht Passau — Германия) — Alexander Heimann (C-229/11), Konstantin Toltschin (C-230/11)/Kaiser GmbH
 (Съединени дела C-229/11 и С-230/11) (1)
 (Социална политика - Директива 2003/88/ЕО - Намаляване на продължителността на работното време („Kurzarbeit“) - Намаляване на правото на платен годишен отпуск в зависимост от намаляването на броя на работните дни - Финансово обезщетение)
 2013/C 9/21
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Arbeitsgericht Passau
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Alexander Heimann (C-229/11), Konstantin Toltschin (C-230/11)
 Ответник: Kaiser GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Arbeitsgericht Passau — Тълкуване на член 31, параграф 2 от Хартата на основните права (ОВ C 83, стp. 389) и на член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стp. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3) — Намаляване продължителността на обичайното работно време, практикувано в дадено предприятие, поради частична заетост („Kurzarbeit“) — Национална правна уредба, предвиждаща намаляване на правото на платен годишен отпуск в зависимост от намаляването броя на работните дни на частично безработното лице
 Диспозитив
 Член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национални правни разпоредби или практики, какъвто е социален план, договорен между предприятие и неговия работнически съвет, съгласно които правото на платен годишен отпуск на работник на намалено работно време се изчислява според правилото pro rata temporis.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 18.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 309/16
 Решение на Съда (голям състав) от 26 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — производство по дело, образувано по инициатива на Khadija Jafari, Zainab Jafari
 (Дело C-646/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) No 604/2013 - Определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава - Приток на изключително голям брой граждани на трети държави, желаещи да получат международна закрила - Организиране от властите на една държава членка на пресичането на границата с оглед транзитно преминаване към друга държава членка - Разрешено влизане като изключение заради хуманитарни причини - Член 2, буква м) - Понятие „виза“ - Член 12 - Издаване на виза - Член 13 - Незаконно пресичане на външна граница))
 (2017/C 309/21)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Khadija Jafari, Zainab Jafari
 Диспозитив
 1)
 Член 12 от Регламент (ЕС) No 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, във връзка с член 2, буква м) от този регламент, трябва да се тълкува в смисъл, че непротивопоставянето от органите на една държава членка — изправени пред приток на изключително голям брой граждани на трети държави, желаещи да преминат транзитно през тази държава членка, за да подадат молба за международна закрила в друга държава членка — срещу влизането на територията на такива граждани, които не отговарят на приложимите по принцип в първата държава членка условия за влизане, не трябва да се квалифицира като „виза“ по смисъла на член 12.
 2)
 Член 13, параграф 1 от Регламент No 604/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че гражданинът на трета държава, на чието влизане не са се противопоставили органите на една държава членка, изправени пред приток на изключително голям брой граждани на трети държави, желаещи да преминат транзитно през тази държава членка, за да подадат молба за международна закрила в друга държава членка, без да отговарят на приложимите по принцип в първата държава членка условия за влизане, трябва да се счита за „незаконно пресякъл“ границата на първата държава членка по смисъла на тази разпоредба.
 (1) ОВ C 53, 30.2.2017 г.


text:
 2.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 157/8
 Жалба, подадена на 20 март 2012 г. — Interroll/СХВП (Inspired by efficiency)
 (Дело T-126/12)
 2012/C 157/14
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Interroll Holding AG (Sant’ Antonino, Швейцария) (представител: R. Böhm, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация на вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 януари 2012 г. (преписка R 1280/2011-1);
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Inspired by efficiency“ (заявка за регистрация No 9 725 359) за стоки и услуги от класове 6, 7, 9, 20, 35, 39 и 42
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009, тъй като заявената марка има отличителен характер и не e описателна за разглежданите стоки и услуги.


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/42
 Иск, предявен на 27 януари 2015 г. — ASPLA и Armando Álvarez/Съд на Европейския съюз
 (Дело T-40/15)
 (2015/C 089/51)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищци: Plásticos Españoles, SA (ASPLA) (Торелавега, Испания) и Armando Álvarez, SA (Мадрид, Испания) (представители: M. Troncoso Ferrer, C. Ruixó Claramunt и S. Moya Izquierdo, abogadоs)
 Ответник: Съд на Европейския съюз
 Искания
 Ищците молят Общия съд:
 —
 да осъди Съда на Европейския съюз да заплати обезщетение за вредите, причинени на ищците от Общия съд като последица от нарушението на член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз, в размер на 3 4 95 038,66 EUR заедно с обезщетителни и мораторни лихви по лихвения процент за основните операции по рефинансиране на Европейската централна банка, увеличен с два пункта, считано от датата на предявяване на иска,
 —
 съответно да осъди Съда на Европейския съюз да заплати съдебните разноски,
 —
 при условията на евентуалност, да осъди Европейската комисия да заплати обезщетение за вредите, причинени на ищците от Общия съд като последица от нарушението на член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз, в размер на 3 4 95 038,66 EUR заедно с обезщетителни и мораторни лихви по лихвения процент за основните операции по рефинансиране на Европейската централна банка, увеличен с два пункта, считано от датата на предявяване на иска, и
 —
 съответно да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците твърдят, че делата по подадените от тях жалби пред общностната юрисдикция — T-76/06, ASPLA/Комисия и T-78/06, Armando Álvarez/Комисия, са решени с голямо забавяне — Общият съд се произнася на 16 декември 2011 г., а след обжалване Съдът се произнася на 22 май 2014 г.
 В подкрепа на исканията си ищците поддържат, че е допуснато нарушение на член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз, който според тях препотвърждава принципа на ефективна съдебна защита, общ принцип на правото на Европейския съюз.
 Те поддържат, че наличието на противоречащо на упоменатата разпоредба поведение и съответно наличието на нарушение на принципа на ефективна съдебна защита са доказани в достатъчна степен предвид изводите на Съда в решенията му по дела C-58/12 P, Groupe Gascogne/Комисия, и C-50/12 P, Kendrion NV/Комисия. В това отношение се подчертава, че ищците са били адресати на същото решение за налагане на санкции като Kendrion и Groupe Gascogne. Точно както тези дружества, ищците обжалват въпросното решение и в образуваното пред Общия съд производство — което е съвсем сходно, ако не и еднакво с обсъденото по гореупоменатите две дела пред Съда — спрямо тях е допуснато нарушението на изискването за произнасяне в разумен срок.


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/5
 Определение на Съда (седми състав) от 22 юни 2011 г. — Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-56/10 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Фигуративни марки 100 и 300 - Отказ за регистрация - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 7, параграф 1, букви б) и в) - Отличителен характер - Описателен характер - Член 38, параграф 2 - Декларация за непозоваване на изключителни права върху елемент от заявена марка, лишен от отличителен характер („disclaimer“)
 2011/C 340/08
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. (представител: D. Rzążewska, radca prawny)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 19 ноември 2009 г. по дело Agencja Wydawnicza Technopol/СХВП (T-425/07 и T-426/07), с което са отхвърлени двете жалби срещу решенията на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 септември 2007 г. (преписки No R 1274/2006-4 и No R 1275/2006-4) относно заявките за регистрация на словни марки 100 и 300 като марки на Общността — Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в), както и на член 38, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146), заменен с Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1) — Описателен характер на марки, състоящи се само от цифри.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Agencja Wydawnicza Technopol sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/16
 Иск, предявен на 20 април 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-189/11)
 2011/C 186/27
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Lozano Palacios и C. Soulay)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че
 —
 като прилага специалния режим за туристически агенти в случаите, в които туристическите услуги се предоставят на различно от пътуващото лице,
 —
 като изключва от приложното поле на този специален режим извършваните от работещи от свое име туристически агенти на дребно продажби на дребно на туристически пътувания, организирани от туристически агенти на едро,
 —
 като при определени условия разрешава на туристическите агенти да посочват във фактурата общо определена част от цената, която част няма връзка с действително платения от клиента ДДС, и като разрешава на последния, когато той е данъчнозадължено лице, да приспада тази част от дължимия ДДС, и
 —
 като разрешава на туристическите агенти, доколкото спрямо тях се прилага специалният режим, да определят общо данъчната основа за всеки данъчен период,
 Кралство Испания не изпълнява задълженията си по членове 306—310, 226, 168, 169 и 73 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията счита, че при прилагането на специалния режим за туристически агенти, доколкото същият обхваща не само предоставяните на пътуващите лица услуги, както предписва директивата, а и сделките между туристически агенти, Кралство Испания нарушава законодателството в областта на ДДС.
 Освен това директивата не дава основание и да се изключат от посочения специален режим извършваните от работещи от свое име туристически агенти на дребно продажби на дребно на туристически пътувания, организирани от туристически агенти на едро, тъй като според Комисията подобни дейности безспорно са сред дейностите, обхванати от специалния режим.
 Комисията счита, че в противоречие с Директивата за ДДС са също така испанските правила, съгласно които туристическите агенти могат, въпреки че посочената директива не предвижда подобна възможност, да посочват във фактурата общо определена част от цената, която част няма връзка с действително платения от клиента ДДС, испанските правила, съгласно които клиентът може, в случаите, когато е данъчнозадължено лице, да приспадне тази част от дължимия ДДС, и испанските правила, които допускат туристическите агенти, доколкото спрямо тях се прилага специалният режим, да определят общо данъчната основа за всеки данъчен период.
 (1) ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/19
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichts Stuttgart (Германия) на 2 август 2007 г. — Kulpa Automatenservice Asperg GmbH/Land Baden-Württemberg
 (Дело C-358/07)
 (2007/C 269/38)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Stuttgart
 Страни в главното производство
 Ищец: Kulpa Automatenservice Asperg GmbH
 Ответник: Land Baden-Württemberg
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли членове 43 и 49 ЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат държавен монопол върху определени хазартни игри, като например залагания върху резултати от спортни състезания и лотарии, когато в съответната държава-членка като цяло няма последователна и системна политика в областта на ограничаване на хазартните игри, тъй като националните оператори, на които е предоставена концесия, поощряват към участие в други хазартни игри — като държавни залагания върху резултатите от спортни състезания и лотарии — и ги рекламират, и освен това други игри със същата или дори по-висока степен на потенциална опасност от пристрастяване — като залагания върху резултатите от определени спортни събития (конни надбягвания), игрални автомати и казина — могат да се предлагат от частни доставчици на услуги?
 2)
 Следва ли членове 43 и 49 ЕО да се тълкуват в смисъл, че издадените от компетентните национални органи на държавите-членки разрешения за организиране на залагания върху резултатите от спортни състезания, които не са ограничени върху съответната национална територия, дават право на притежателя на разрешението, както и на оправомощени от него трети лица, да правят и изпълняват съответни предложения за сключване на договори на територията на други държави-членки без допълнителни национални разрешения?


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/56
 Жалба, подадена на 1 септември 2008 г. — Aparicio и др./Комисия
 (Дело F-75/08)
 (2008/C 285/102)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Jorge Aparicio (Antiguo Cuscatlan, Салвадор) и други (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет и описание на спора
 От една страна, незаконосъобразност на член 5, точка 1, буква г) от Общите разпоредби по прилагане относно процедурата за подбор на договорно наети служители 3а, и от друга страна, отмяна на решението на Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) да не впише имената на жалбоподателите в списъка на успелите кандидати и в базата данни на процедурата за назначаване CAST 27/Relex.
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се обяви член 5, точка 1, буква г) от Общите разпоредби по прилагане относно процедурата за подбор на договорно наети служители 3а за незаконосъобразен,
 —
 да се отменят решенията на Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) да не впише имената на жалбоподателите в списъка на успелите кандидати и в базата данни на процедурата за назначаване CAST 27/Relex,
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


text:
 4.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/55
 Жалба, подадена на 7 октомври 2010 г. — Bank Saderat/Съвет
 (Дело T-495/10)
 ()
 2010/C 328/85
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bank Saderat plc (Лондон, Обединеното кралство) (представители: S. Gadhia, S. Ashley, Solicitors, D. Anderson, QC, и R. Blakeley, Barrister)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени параграф 5 от Таблица Б от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 (1) на Съвета, доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 да се отмени параграф 7 от Таблица Б от Приложение II към Решение 2010/413/ОВППС (2) на Съвета, доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 да се постанови, че член 7, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) No 423/2007 на Съвета (3) е неприложим по отношение на жалбоподателя,
 —
 да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета и на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета, доколкото с тях името на жалбоподателя е включено в списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилага замразяване на средства и икономически ресурси в съответствие с посочената разпоредба. Освен това жалбоподателят иска по силата на член 277 ДФЕС, член 7, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) No 423/2007 да бъде обявен за неприложим.
 Изтъкнатите от жалбоподателя правни основания и основни доводи са идентични или сходни с изложените по дело Melli Bank/Съвет (T-492/10).
 (1) Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (OB L 195, стр. 25).
 (2) Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (OB L 195, стр. 39).
 (3) Регламент (ЕО) No 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 година относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 103, стp. 1).


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/8
 Преюдициално запитване, отправено от Obersten Gerichtshof (Австрия) на 26 август 2011 г. — CHS Tour Services GmbH/Team4 Travel GmbH
 (Дело C-435/11)
 2011/C 340/13
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: CHS Tour Services GmbH
 Ответник: Team4 Travel GmbH
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 5 от Директива 2005/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и [за] изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, [на] Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и [на] Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (наричана по-нататък „Директивата за нелоялните търговски практики“) да се тълкува в смисъл, че при заблуждаващи търговски практики по смисъла на член 5, параграф 4 от тази директива е недопустимо да се извършва специална проверка за изпълнението на критериите по член 5, параграф 2, буква a) от Директивата?
 (1) Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стp. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/16
 Решение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — 1. garantovaná/Комисия
 (Дело T-392/09) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост в ЕИП, с изключение на Ирландия, Испания, Португалия и Обединеното кралство - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Определяне на цени и разпределяне на пазара - Вменяване на отговорност за неправомерните действия - Глоби - Таван от 10 % от оборота - Релевантен оборот - Право на защита - Задължение за мотивиране - Пропорционалност - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Платежоспособност)
 2013/C 32/23
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: 1. garantovaná a.s. (Братислава, Словакия) (представители: първоначално M. Powell, solicitor, A. Sutton и G. Forwood, barristers, впоследствие M. Powell, G. Forwood, M. Staroň и P. Hodál, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Bourke, N. von Lingen и A.Tokar)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2009) 5791, окончателен, на Комисията от 22 юли 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.396 — Реактиви на основата на калциев карбид и на магнезий за стоманодобивната и газовата промишленост), в частта, в която се отнася до жалбоподателя, както и искане при условията на евентуалност за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя с посоченото решение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда 1. garantovaná a.s. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 297, 5.12.2009 г.


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/60
 Жалба, подадена на 9 октомври 2015 г. — GABO:mi/Комисия
 (Дело T-588/15)
 (2016/C 027/77)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Мюнхен, Германия) (представители: M. Ahlhaus и C. Mayer, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви обжалваните решения за недействителни, и
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски, включително тези на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят обжалва решенията на Комисията, съдържащи се в електронното съобщение от 29 юли 2015 г. и в писмата от 19 август 2015 г. (Референтен No Ares(2015)3466903) и от 28 август 2015 г. (Референтен No Ares(2015)3557576), да спре всички плащания за жалбоподателя, свързани с безвъзмездното финансиране по Седма рамкова програма (7РП), управлявано от дирекция E на ответника, тоест Споразумението за отпускане на безвъзмездна финансова помощ по 7РП No 602299 във връзка с проект EU-CERT-ICD и Споразумението за отпускане на безвъзмездна финансова помощ по 7РП No 260777 във връзка с проект HIP-Trial, и от дирекция F, тоест Споразумението за отпускане на безвъзмездна финансова помощ по 7РП No 312117 във връзка с проект BIOFECTOR.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдението, че обжалваните решения не попадат в обхвата на член II.5, параграф 3, буква г) от Приложение II към Споразумението за отпускане на безвъзмездна финансова помощ по 7РП.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдението, че обжалваните решения не отговарят на формалните изисквания и процесуалните правила и са опорочени от нарушение на принципите на добро управление.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдението, че действителното намерение на ответника е да изиска незаконосъобразно прихващане, а не да наложи предпазни мерки.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от твърдението, че обжалваните решения се основават на незаконосъобразни решения на ответника при упражняване на оперативната му самостоятелност.
 5.
 Петото основание е изведено от твърдението, че обжалваните решения са опорочени от нарушения на принципа на пропорционалност.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/60
 Жалба, подадена на 30 май 2017 г. — Japan Airlines/Комисия
 (Дело T-340/17)
 (2017/C 239/73)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Japan Airlines Co. Ltd (Токио, Япония) (представители: J.-F. Bellis и K. Van Hove, адвокати, и R. Burton, solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло в частта относно жалбоподателя Решение C(2017) 1742 окончателен на Комисията от 17 март 2017 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело AT.39258 — Въздушен превоз на товари),
 —
 при условията на евентуалност, упражнявайки неограничената си юрисдикция, да намали наложената на жалбоподателя глоба, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага единадесет основания.
 1.
 С първото основание се твърди, че Комисията нарушава принципа ne bis in idem и член 266 ДФЕС, като установява, че жалбоподателят отговаря за аспекти от нарушението, за което в решението си от 2010 г. е приела, че не носи отговорност, като при всички положения тя нарушава приложимата погасителна давност, налагайки на жалбоподателя глоба във връзка с посочените аспекти, без да доказва наличие на законов интерес от официална констатация за нарушение във връзка с тях.
 2.
 С второто основание се твърди, че Комисията нарушава принципа на недопускане на дискриминация посредством повторното приемане на обжалваното решение, тъй като жалбоподателят се оказва в по-малко благоприятно положение в сравнение с други адресати на решението от 2010 г., по отношение на които последното е придобило окончателност и е станало задължително.
 3.
 С третото основание се твърди, че Комисията нарушава член 101 ДФЕС и член 53 ЕИП, обхвата на своята компетентност, както и правото на защита на жалбоподателя, тъй като констатира, че той отговаря за нарушение по маршрути в рамките на ЕИП и между ЕС и Швейцария през период, в който Комисията не е била оправомощена да прилага член 101 ДФЕС и член 53 ЕИП по отношение на авиокомпании, извършващи дейност само по маршрути между ЕС и трети страни, като действията на жалбоподателя по маршрутите между ЕИП и трети страни в съответствие с това са били правомерни.
 4.
 С четвъртото основание се твърди, че Комисията нарушава член 101 ДФЕС и член 53 ЕИП, тъй като констатира, че жалбоподателят е участвал в единно продължено нарушение, включващо необслужвани от него маршрути, за които не е имал необходимите права да предлага обслужване.
 5.
 С петото основание се твърди, че Комисията нарушава член 101 ДФЕС и член 53 ЕИП, тъй като твърди, че е компетентна по отношение на услуги за въздушен превоз на товари по насочени към ЕИП маршрути между ЕИП и трети страни, доколкото тези услуги се продават на клиенти, установени извън ЕИП.
 6.
 С шестото основание се твърди, че Комисията нарушава правото на защита на жалбоподателя и принципите на недопускане на дискриминация и пропорционалност, като прилага различни стандарти на доказване за различните превозвачи.
 7.
 Със


text:
седмото основание се твърди, че Комисията нарушава Насоките относно глобите от 2006 г. (1) и принципа на пропорционалност, като включва в стойността на съответния оборот, въз основа на който е изчислена глобата, приходи от ценови елементи за услуги за въздушен превоз на товари, които нямат връзка с нарушението, описано в обжалваното решение.
 8.
 С осмото основание се твърди, че Комисията нарушава Насоките относно глобите от 2006 г. и принципа на оправдани правни очаквания, като включва в стойността на съответния оборот, въз основа на който е изчислена глобата, приходи от услуги за въздушен превоз по насочени към ЕИП маршрути между държави от ЕИП и трети страни.
 9.
 С деветото основание се твърди, че Комисията нарушава принципа на пропорционалност, като ограничава намаляването на глобата, предоставено на жалбоподателя с оглед на правната уредба, само с 15 %.
 10.
 С десетото основание се твърди, че Комисията нарушава принципите на недопускане на дискриминация и на пропорционалност, както и правото на защита на жалбоподателя, като не му предоставя намаляване на глобата с 10 % заради ограниченото му участие в нарушението, докато подобно намаление е предоставено на други адресати на обжалваното решение и на решението от 2010 г., намиращи се в обективно сходно с това на жалбоподателя положение.
 11.
 С единадесетото основание се твърди, че Съдът следва да упражни неограничената си юрисдикция и да намали значително наложената глоба.
 (1) Насоки относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква а) от Регламент No 1/2003 (ОВ C 210, 2006 г. стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 264).