text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/7
 Решение на Съда (втори състав) от 18 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-382/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Обществени поръчки за услуги - Директива 92/50/ЕИО - Споразумения за обработка на битови отпадъци - Квалификация - Обществена поръчка - Концесия за услуги - Изисквания за оповестяване)
 (2007/C 235/10)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Aresu и X. Lewis)
 Ответник: Италианска република (представители: I. M. Braguglia и G. Fiengo)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 11, 15 и 17 от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50) — Възлагане на обществена поръчка, без да се публикува съответно обявление — Сключване на споразумения за оползотворяването на остатъчната част от битовите отпадъци в общините от област Сицилия
 Диспозитив
 1)
 Италианската република не е изпълнила задълженията си по силата на Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги, изменена с Директива 2001/78/ЕО на Комисията от 13 септември 2001 година, и по-конкретно по членове 11, 15 и 17 от същата, тъй като Presidenza del Consiglio dei Ministri — Dipartimento per la protezione civile — Ufficio del Commissario delegato per l'emergenza rifiuti e la tutela delle acque in Sicilia е открило процедура по сключване на споразумения за оползотворяването на остатъчната част от битовите отпадъци след разделно събиране в общините от област Сицилия и е сключило тези споразумения, без да приложи процедурите, предвидени в тази директива, а именно без да публикува съответно обявление за обществена поръчка в Официален вестник на Европейските общности.
 2)
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 22, 28.1.2006 г.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/56
 Решение на Съда на публичната служба (пленум) от 5 май 2010 г. — Bouillez и др./Съвет
 (Дело F-53/08) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2007 година - Правен интерес - Решение за повишаване - Списък на повишените длъжностни лица - Съпоставяне на заслугите - Критерий за нивото на изпълняваните отговорности - Искане за отмяна на решенията за повишаване - Баланс на интереси)
 2010/C 234/102
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Vincent Bouillez (Overijse, Белгия) и други (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, E. Marchal, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Встъпили страни: Eliza Niniou и Maria-Béatrice Postiglione Branco, живущи съответно в Schaerbeek (Белгия) и в Kraainem (Белгия), (представители: първоначално T. Bontinck и S. Woog, впоследствие T. Bontinck и S. Greco, avocats)
 и
 Maria De Jesus Cabrita и Marie-France Liegard, длъжностни лица на Съвета на Европейския съюз, живущи в Брюксел (Белгия), (представители: първоначално N. Lhoëst, впоследствие N. Lhoëst и L. Delhaye, avocats)
 Предмет
 Отмяна на решенията на органа по назначаването да не повиши жалбоподателите в степен AST 7 в процедурата за повишаване за 2007 г.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решенията, с които Съветът на Европейския съюз е отказал да повиши г-н Bouillez и г-н Van Neyghem, и г-жа Wagner-Leclercq в степен AST 7 на основание на процедурата за повишаване за 2007 г.
 2.
 Отхвърля останалите искания в жалбата на г-н Bouillez и г-н Van Neyghem, и на г-жа Mme Wagner-Leclerc.
 3.
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 4.
 Встъпилите страни понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 183, 19.7.2008 г., стр. 35.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/5
 Решение на Съда (втори състав) от 12 юли 2012 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
 (Дело C-562/10) (1)
 (Иск за установяване на неизпълнение на задължения - Член 56 ДФЕС - Германска правна уредба на осигуряването за нужда от чужда помощ - Непредоставяне на обезщетения в натура за помощ по домовете при престой в друга държава членка - По-ниски прехвърлими в друга държава членка парични обезщетения - Невъзстановяване на разходите за наем на помощни средства в други държави членки)
 2012/C 287/08
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: F.W. Bulst и I. Rogalski)
 Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze и J. Möller)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 56 ДФЕС — Национална правна уредба на осигуряването за нужда от чужда помощ, съгласно която при временно пребиваване на осигуреното лице в друга държава членка добавката за чужда помощ се получава само за срок от шест седмици, възстановяването на разходите за наемане на помощни средства е изключено и обезщетенията в натура за чужда помощ в държавата членка на пребиваване не се възстановяват в същия размер, както ако се предоставят в Германия
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 63, 26.2.2011 г.


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/36
 Жалба, подадена на 25 март 2011 г. — PASP и др./Съвет
 (Дело T-177/11)
 2011/C 145/60
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Port autonome de San Pedro (PASP) (Сан Педро, Кот д’Ивоар), Port autonome d’Abidjan (Абиджан, Кот д’Ивоар), Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (Sogepe) (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представител: M. Ceccaldi, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2011/18/ОВППС и Регламент (ЕС) No 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година, с които се въвеждат ограничителни мерки срещу определени лица и стопански субекти, включително спрямо дружествата жалбоподатели, а именно PORT AUTONOME DE SAN PEDRO, PORT AUTONOME D’ABIDJAN и Société de gestion du patrimoine du secteur de l’électricité (SOGEPE),
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите по същество изтъкват същите или сходни правни основания и основни доводи като изложените по дело T-142/11, SIR/Съвет.


text:
 7.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 359/19
 Жалба, подадена на 15 октомври 2013 г. — Oil Turbo Compressor/Съвет
 (Дело T-552/13)
 2013/C 359/36
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Oil Turbo Compressor Co. (Private Joint Stock) (Техеран, Иран) (представител: K. Kleinschmidt, Rechtsanwalt)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени точка 48 от таблица Б в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 да се отмени точка 103 от таблица Б в приложение VIII към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010, доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва следните правни основания:
 1.
 Явна грешка в преценката на фактите, на които се основава решението на Съвета.
 По това основание жалбоподателят наред с останалото твърди, че обжалваните актове са основани на явно неправилни допускания и са в противоречие с Решение на Съда от 26 октомври 2012 г. по дело T-63/12 (Oil Turbo Compressor/Съвет, все още непубликувано в Сборника) и с Решение на Съда от 17 април 2013 г. по дело T-404/11 (TCMFG/Съвет, все още непубликувано в Сборника). Жалбоподателят поддържа, че не са налице факти, които да могат да обосноват решението на ответника и да оправдаят извършеното с него посегателство срещу основните права на жалбоподателя.
 2.
 Нарушение на принципа на пропорционалност като част от началата на правовата държава.
 Според жалбоподателя е нарушен принципът на пропорционалност, тъй като включването на името му в обжалваните актове няма никаква видима връзка с целите на тези актове, а именно да се отнеме възможността на Ислямска република Иран да извършва ядрени дейности, водещи до разпространение на ядреното оръжие, и да търгува със и/или да разработва ракетни системи за ядрено оръжие или други оръжейни системи. Освен това ответникът не установил, че изключването на жалбоподателя от кръга на лицата, които могат да търгуват с Европейския съюз, е подходяща мярка, в смисъл че е най-слабо ограничителната мярка за постигане на поставената цел. Наред с това жалбоподателят се оплаква, че значителното посегателство срещу основните му права очевидно не е било претеглено спрямо целта, която ответникът твърди, че преследва.
 3.
 Нарушение на началата на правовата държава.
 В това отношение се твърди, че ответникът не е изложил пълни мотиви за включването на името на жалбоподателя в обжалваните актове. Ответникът не посочил нито фактите, с които евентуално разполага, нито евентуалните доказателства. Освен това жалбоподателят поддържа, че не му е бил осигурен справедлив процес съгласно принципите на правовата държава, тъй като не е запознат с фактите и доказателствата, на които се основават обжалваните актове, и тъй като ответникът не е съобщил информацията, с която евентуално разполага. До този момент не било уважено искането на жалбоподателя да получи достъп до документите от преписката. Наред с това жалбоподателят се


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/32
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Andrea Sacripanti/Ministero dell’Interno
 (Дело C-171/10)
 (2010/C 161/45)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Andrea Sacripanti
 Ответник: Ministero dell’Interno
 Преюдициален въпрос
 Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон No 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон No 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:
 а)
 съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,
 б)
 са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),
 в)
 се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?


text:
 20.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 372/9
 Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 18 август 2014 г. — Lucchini in Amministrazione straordinaria SpA/Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE и др.
 (Дело C-392/14)
 2014/C 372/12
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lucchini in Amministrazione Straordinaria SpA
 Ответници: Comitato nazionale per la gestione della Direttiva 2003/87/CE, Ministero dell'Ambiente e della Tutela del Territorio e del Mare, Ministero dello Sviluppo Economico
 Преюдициални въпроси
 1)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС (1) на Комисията от 5 септември 2013 г., поради това че при изчисляването на броя на квотите за емисии, които подлежат на безплатно разпределяне, не е бил взет предвид делът на емисиите, свързани с изгарянето на отпадъчните газове — или газове, отделяни при стоманодобив — нито на тези, свързани с топлинната енергия, получена от когенерация, като по този начин е допуснато нарушение на член 290 ДФЕС и на член 10а, параграфи 1, 4 и 5 от Директива 2003/87/ЕО (2) и са надхвърлени границите на предвиденото в посочената директива делегиране в противоречие с целите на директивата (насърчаване на технологиите с по-висока енергийна ефективност и закрила на необходимите условия за икономическото развитие и увеличаване на заетостта)?
 2)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в светлината на член 6 ДЕС поради противоречие с член 1 от Допълнителния протокол към Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, както и с член 17 от същата конвенция, доколкото неправилно са засегнати оправданите правни очаквания на дружествата жалбоподатели да продължат да ползват активи, представляващи количеството предварително разпределени квоти, предоставени им съгласно разпоредбите на директивата, като по този начин те са лишени от свързаните с тези активи икономически блага?
 3)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, доколкото това решение нарушава член 296, втора алинея ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като не е надлежно мотивирано?
 4)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, доколкото това решение нарушава член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО и принципа на пропорционалност, закрепен в член 5, параграф 4 ДЕС, като освен това е опорочено от липса на разследване и грешка в преценката, предвид факта че изчисляването на максималното количество квоти, които се разпределят безплатно (релевантно за целите на определяне на единният коефициент за междусекторна корекция), не отчита последиците от императивните изменения в тълкуването на понятието „горивна инсталация“, настъпили между първата (2005 — 2007 г.) и втората фаза (2008 — 2012 г.) на прилагане на Директива 2003/87/ЕО?
 5)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, доколкото това решение нарушава член 10а, параграф 5 от Директива 2003/87/ЕО, член 9а, параграф 2 от Директива 2003/87/ЕО, както и


text:
поради липса на разследване и грешка в преценката, предвид факта че изчисляването на максималното количество квоти, които се разпределят безплатно (релевантно за целите на определяне на единният коефициент за междусекторна корекция), е извършено въз основа на предоставени от държавите членки данни, които не са съгласувани помежду си, тъй като изхождат от различно тълкуване на член 9а от Директива 2003/87/ЕО?
 6)
 Невалидно ли е Решение 2013/448/ЕС на Комисията от 5 септември 2013 г. в частта, в която определя коефициента за междусекторна корекция, поради нарушение на процедурните правила, предвидени в член 10а, параграф 1 и член 23, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО?
 (1) Решение на Комисията от 5 септември 2013 година относно националните мерки за изпълнение за преходното безплатно разпределяне на квоти за емисии на парникови газове в съответствие с член 11, параграф 3 от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 240, стр. 27)
 (2) Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78)


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/15
 Решение на Съда (втори състав) от 4 юни 2015 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-161/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Член 98, параграф 2 - Точка 10 от приложение III - Намалена ставка на ДДС, приложима за предоставянето, строителството, обновяването и променянето на жилища като част от социална политика - Точка 10а от приложение III - Намалена ставка на ДДС, приложима за обновяването и ремонтирането на частни жилища, с изключение на материали, които съставляват значителна част от стойността на доставяната услуга - Национално законодателство, прилагащо намалена ставка на ДДС за доставката на услуги по инсталиране и доставката на „енергоспестяващи материали“))
 (2015/C 236/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Clausen и C. Soulay)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: L. Christie и M. Holt, подпомагани от K. Lasok QC)
 Диспозитив
 1)
 Като прилага намалена ставка на данъка върху добавената стойност за доставката на услуги по инсталиране на „енергоспестяващи материали“ и за доставката на такива материали от лице, което ги инсталира в жилищна сграда:
 —
 доколкото не може да се приеме, че тези доставки са „предоставяне[...], строителство[...], обновяване[...]и [и променяне[...]на жилища като част от социална политика“ по смисъла на точка 10 от приложение III към Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2009/47/ЕО на Съвета от 5 май 2009 година;
 —
 доколкото тези доставки не попадат в обхвата на понятието за „обновяване[...] и ремонтиране[...] на частни жилища“ по смисъла на точка 10а от приложение III към посочената директива, и
 —
 доколкото, дори и да попадат в обхвата на понятието за обновяване и ремонтиране на частни жилища по смисъла на точка 10а от приложение III към тази директива, същите доставки включват материали, които съставляват значителна част от стойността на доставяната услуга,
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си по член 98 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2009/47, във връзка с приложение III към тази директива.
 2)
 Осъжда Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C C 212 от 7.7.2014 г.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/15
 Жалба, подадена на 21 януари 2014 г. — Pfizer/Комисия и EMA
 (Дело T-48/14)
 2014/C 78/30
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pfizer Ltd (Sandwich, Обединеното кралство) (представители: K. Bacon и M. Schaefer, Barristers, I. Dodds-Smith, C. Stothers и J. Mulryne, Solicitors)
 Ответници: Европейска комисия и Европейска агенция по лекарствата
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията и на ЕМА, съдържащо се в писмата от 11 и от 15 ноември 2013 г., да не се издава становище за съответствие; и
 —
 да се осъдят Комисията и EMA да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага едно правно основание, а именно, че с твърдението си, че становище за съответствие във връзка с разрешителното на жалбоподателя за търгуване на лекарствения продукт „Vfend“ не може да бъде издадено, докато посочените в плана за педиатрично изследване („ППИ“) изследвания не бъдат оценени за целите на новите профилактични показания, EMA е тълкувала погрешно член 28, параграф 1 от Регламента относно лекарствените продукти (1).
 (1) Регламент (ЕО) No 1901/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно лекарствените продукти за педиатрична употреба и за изменение на Регламент (ЕИО) No 1768/92, Директива 2001/20/ЕО, Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) No 726/2004 (ОВ L 378, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 83).


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/4
 Решение на Съда (втори състав) от 23 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
 (Дело C-287/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Обществени поръчки - Директива 2004/17/ЕО - Процедури за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги - Неправилно или непълно транспониране - Липса на транспониране в определения срок)
 2009/C 141/06
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky, D. Kukovec и M. Konstantinidis)
 Ответник: Кралство Белгия (представители: D. Haven и J.-C. Halleux)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на всички необходими разпоредби за съобразяване с Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3; поправка ОВ L 182/169, 10.7.2008 г.)
 Диспозитив
 1)
 Кралство Белгия
 —
 като не е приело законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за пълното и правилно транспониране на член 1, параграф 2, буква б), буква в), втора алинея и буква г), и параграф 13, втора алинея, на член 14, параграф 4, на член 17, параграф 10, букви a) и в), на член 34, параграф 8, на член 36, параграф 2, на член 39, параграф 2, на член 45, параграф 1 и параграф 3, букви a) и в), на член 48, параграфи 1—4 и параграф 6, буква в), на член 49, параграф 2, второ тире, и параграфи 3—5, на член 50, параграф 1, първа алинея, буква в), на член 52, параграф 1, на член 57, параграф 1, втора алинея, букви г) и д), и параграф 3, първо изречение, както и на член 65, параграф 2 от Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги, и
 —
 като не е приело в определения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с член 9, член 34, параграф 2, член 52, параграф 3 и член 57, параграф 3, второ изречение от Директива 2004/17,
 не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 2)
 Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 211, 8.9.2007 г.


text:
 30.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 352/9
 Жалба, подадена на 23 септември 2013 г. от Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV срещу Решение на Общия съд (пети състав) от 11 юли 2013 г. по дело T-469/07, Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-511/13 P)
 2013/C 352/16
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Philips Lighting Poland S.A. и Philips Lighting BV (представители: M.L. Catrain González, abogada, E.A. Wright и H. Zhu, Barristers)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Hangzhou Duralamp, Electronics Co., Ltd, GE Hungary Ipari és Kereskedelmi Zrt. (GE Hungary Zrt), Европейска комисия и Osram GmbH
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите молят Съда:
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение и да отмени спорния регламент, в частта му, която се отнася до жалбоподателите, както и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателите в производството пред Общия съд и в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателите целят отмяната на обжалваното решение и оспорвания регламент поради следните основания:
 1.
 Общият съд е изтълкувал неправилно член 9, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година (1) (наричан по-нататък „основният регламент“), като е направил извод, че Съветът има право да прилага този член 9, параграф 1 a fortiori към положения, които попадат извън приложното поле на тази разпоредба (т.е. когато не е налице оттегляне на дадена жалба, а само е намаляла степента на подкрепа за тази жалба). Даденото от Общия съд разширително тълкуване на разглеждания член 9, параграф 1 не се подкрепя нито от текста, нито от нито от структурата на разпоредбите на основния регламент. Това тълкуване противоречи и на практиката на институциите през последните 25 години, през които позоваването на член 9, параграф 1, след оттегляне на дадена жалба, винаги е водело до приключване на съответното разследване.
 2.
 Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е изтълкувал погрешно и съответно не е приложил член 4, параграф 1 и член 5, параграф 4 от основния регламент при дефинирането на понятието „промишленост на Общността“. Това води до неправилния извод, че понятието „голяма част“ от общата продукция на Общността трябва да се дефинира чрез прилагане само на един от двата прага, посочени в член 5, параграф 4, а именно само на прага от 25 %. Неправилното определение за „промишленост на Общността“ опорочава извършения от институциите анализ на вредата, която вместо да бъде установена въз основа на последиците от дъмпинговия внос за „промишлеността на Общността“ съгласно член 3, параграф 1 от основния регламент и в съответствие с определението по член 5, параграф 4, тази вреда е преценена въз основа на положението на „дружеството, което поддържа искането“ или „най-големият производител“. Нито едно от тези понятия не е използвано в основния регламент за целите на определянето на „вредата“.
 (1) Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1;


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/2
 Жалба, подадена на 16 декември 2013 г. от Zoo Sport Ltd срещу решението, постановено на 16 октомври 2013 г. от Общия съд (първи състав) по дело T-455/12, Zoo Sport Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) при встъпила по делото пред Общия страна K-2 Corp.
 (Дело C-675/13 P)
 2014/C 303/02
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Zoo Sport Ltd (представител: I. Rungg, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) и К-2 Corp.
 С определение от 15 юли 2014 г. Съдът (шести състав) обяви жалбата за недопустима.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/47
 Жалба, подадена на 28 декември 2007 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-494/07)
 (2008/C 64/78)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска Република (представител: P. Gentili, Avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени докладна записка No 011140 от 18 октомври 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. DOCUP Toscana Ob. 2 (n. CCI 2000 IT 16 2DO 001);
 —
 да се отмени докладна записка No 011538 от 29 октомври 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. Programma Operativo Regionale „Campania“ 2000-2006 (n. CCI 1999 IT 16 1PO 007);
 —
 да се отмени докладна записка No 011869 от 8 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. DOCUP Piemonte 2000-2006 (n. CCI 2000 IT 16 2DO 007);
 —
 да се отмени докладна записка No 011871 от 8 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. DOCUP Ob. 2 „Lazio“2000-2006 (n. CCI 2000 IT 16 2DO 009);
 —
 да се отмени докладна записка No 012137 от 15 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет сертифициране и деклариране на междинни разходи и искане за плащане. DOCUP Veneto Ob. 2 2000-2006 (n. CCI 2000 IT 16 2DO 005);
 —
 да се отмени докладна записка No 012139 от 15 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. Programma Operativo Regionale „Campania“ 2000-2006 (n. CCI 1999 IT 16 1PO 007);
 —
 да се отмени докладна записка No 012212 от 16 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. PON Sviluppo Imprenditoriale Locale 2000-2006 (n. CCI 1999 IT 16 1PO 002);
 —
 да се отмени докладна записка No 012567 от 26 ноември 2007 г. на Европейската Комисия, Генерална дирекция „Регионална политика“ — Програми и проекти в Кипър, Гърция, Унгария, Италия, Малта и Нидерландия с предмет плащания от Комисията, различни от поисканата сума. Rif. Programma Operativo Regionale „Sardegna“ 2000-2006 (n. CCI 1999 IT 16 1PO 010);
 —
 да се отменят всички свързани и предходни актове и да се осъди Комисията Европейските Общности да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/52
 Иск, предявен на 18 юни 2007 г. — Bauch/Комисия на Европейските общности
 (Дело F-61/07)
 (2007/C 199/101)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Gerhard Bauch (Берлин, Германия) [представител: W. Uhlmann, Rechtsanwalt]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се задължи ответникът да измени удостоверението от 12.3.2003 г., или при условията на евентуалност да издаде на ищеца ново такова, така че възстановената на ищеца сума да не се счита за изплащане на обезщетение при напускане с оглед на компенсацията на правото на пенсия и следователно не представлява пенсия или еквивалентно плащане,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът е работил като срочно нает служител на Комисията на Европейските общности. През този период той е бил в неплатен служебен отпуск в качеството си на длъжностно лице на Bundesministerium für Wirtschaft [Федерално министерство на икономиката]. Министерството е намалило пенсията на ищеца поради едновременно изплащане на осигурителни плащания от междудържавни и наддържавни осигурителни системи, тъй като Комисията на Европейските общности е издала на ищеца удостоверение за изплащането на обезщетение за напускане под формата на компенсация на пенсионни права.
 Ищецът изтъква, че това удостоверение на Комисията е неправилно, доколкото срочно наетите служители не придобиват право на пенсия поради краткия срок на службата (член 77-84 от Правилника за длъжностните лица) и поради това на ищеца са били възстановени единствено удържаните вноски за пенсионната каса.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/8
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 19 февруари 2013 г. — Società cooperativa Madonna dei Miracoli/Regione Abruzzo, Ministero delle Politiche Agricole e Forestali
 (Дело C-82/13)
 2013/C 147/15
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Ищец: Società cooperativa Madonna dei Miracoli
 Ответници: Regione Abruzzo (Област Абруцо), Ministero delle Politiche Agricole e Forestali (Министерство на земеделието и горите)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли да се приеме, че Европейската комисия е отменила отпускането на общностно финансиране и какъв акт е приет в този смисъл?,
 При условията на евентуалност:
 2.
 Каква е правната същност на бездействието на Комисията, изразяващо се в неизплащане на общностното финансиране,
 3.
 Бездействието на Европейската комисия, изразяващо се в неизплащане на общностното финансиране, противопоставя ли се на прилагането на член 42, буква а) от Областен закон 31/82 на Regione Abruzzo, съгласно който на жалбоподателя е отпуснато областно финансиране с акцесорен характер спрямо общностното финансиране, и следователно противопоставя ли се на изплащането на областното финансиране?,
 При всички положения:
 4.
 Какви са задълженията на Италия като държава членка в случай на продължаващо бездействие от страна на Европейската комисия?


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/37
 Жалба, подадена на 18 ноември 2011 г. от Deltafina SpA срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 9 септември 2011 г. по дело T-12/06, Deltafina/Комисия
 (Дело C-578/11 P)
 (2012/C 25/71)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Deltafina SpA (представители: J.-F. Bellis и F. Di Gianni)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени изцяло или отчасти обжалваното съдебно решение, доколкото с него се отхвърля жалбата на жалбоподателя,
 —
 да се отмени изцяло или отчасти Решение на Комисията от 20 октомври 2005 г. в частта относно жалбоподателя,
 —
 да се отмени или намали наложената на жалбоподателя глоба, включително на основание пълната юрисдикция по смисъла на член 261 ДФЕС,
 —
 при условията на евентуалност, делото да се върне за ново разглеждане от Общия съд, който да се произнесе в съответствие с разрешените от Съда правни въпроси,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски във връзка с настоящото производство, както и във връзка с производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбата, посочена по-горе, се основава на четири правни основания.
 1.
 Общият съд допуснал грешка, като приел, че Deltafina не изпълнило задължението си за сътрудничество, като не уведомило Комисията за оповестяването на информацията за своето сътрудничество с нея. Той е трябвало да се произнесе по въпроса дали с оглед на споразумението, постигнато на срещата от 14 март 2002 г. между Комисията и Deltafina относно „основните правила“, Комисията е можела основателно да направи извода, че Deltafina не е изпълнило задължението за сътрудничество, като на срещата на APTI от 4 април 2002 г. е оповестило, че е подало заявление за освобождаване от глоба.
 По този начин Общият съд заместил страните, като впоследствие определил реда и условията за изпълнение на задължението за сътрудничество на Deltafina, не се произнесъл по главното правно основание на Deltafina и нарушил правото му на защита.
 2.
 Общият съд не установил фактите в достатъчна степен, нито правилно, тъй като вместо да приложи методите за събиране на доказателства по член 65 от своя Процедурен правилник, в заседанието изслушал двама участника на срещата относно „основните правила“ от 24 март 2002 г. в рамките на неформална, а оттам и опорочена процедура, без да спази гаранциите, предвидени в членове 68—76 от Процедурния правилник, като не се съобразил и с някои основни принципи относно събирането на доказателства.
 3.
 Общият съд нарушил принципа на разумна продължителност на производството. Всъщност продължителността на производството пред Общия съд от 5 години и 8 месеца била прекомерна, като след приключване на писмената фаза на производството до решението за откриване на устната му фаза изминали над 43 месеца.
 4.
 Накрая Общият съд неоснователно отказал да се произнесе в съответствие с неограничената си юрисдикция по довода, че глобата на Deltafina е непропорционална и дискриминационна, доколкото Комисията приложила еднакво намаляване на глобата за Deltafina и Dimon Italia, въпреки съществената разлика в приноса им за установяване на нарушението. В Решение по дело Nintendo/Комисия (Т-13/03) бил утвърден принципът, че Комисията не е в състояние да наруши


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/10
 Решение на Съда (трети състав) от 23 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-406/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Пряко данъчно облагане - Данъци върху дивидентите от акции на дружества - Ставка на данъка върху персоналните дружества)
 2009/C 141/14
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец; Комисия на Европейските общности (представител: D. Triantafyllou)
 Ответник: Република Гърция (представители: P. Mylonopoulos, M. Tassopoulou и I. Pouli)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 43 ЕО и 56 ЕО — Национална правна уредба, предвиждаща освобождаване от данъчно облагане на дивидентите, разпределени от националните дружества с изключение на дивидентите, разпределени от дружества със седалище в друга държава-членка
 Диспозитив
 1)
 Като прилага към дивидентите с чуждестранен произход по-неблагоприятен данъчен режим от режима, прилаган към дивидентите с национален произход, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по членове 43 ЕО и 56 ЕО, както и по съответните членове от Споразумението за Европейско икономическо пространство от 2 май 1992 г., по-конкретно членове 31 и 40 от него.
 Като е запазила в сила разпоредбите на Кодекса за облагането на доходите (Закон 2238/94, изменен със Закон 3296/2004), по силата на който чуждестранните персонални дружества се облагат в Гърция с по-голям данък от данъка, с който се облагат националните персонални дружества, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по член 43 ЕО и по член 31 от Споразумението за Европейско икономическо пространство.
 2)
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 269, 10.11.2007 г.


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/2
 Преюдициално запитване от Krajský súd v Prešove (Словашка република), постъпило на 1 август 2014 г. — Provident Financial s.r.o./Zdeněk Sobotka
 (Дело C-372/14)
 2014/C 380/02
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Krajský súd v Prešove
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Provident Financial s.r.o.
 Ответник: Zdeněk Sobotka
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли Директива 2005/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (наричана по-нататък „Директива относно нелоялните търговски практики“) да се тълкува в смисъл, че представлява нелоялна търговска практика поведението на субект, предоставящ потребителски кредит, който представя на потребителя условията по договора по такъв начин, че оставя у него погрешното впечатление, че е свободен да избере допълнителна услуга за гарантиране на изплащането на вноските по кредита, като реално осъществява злоупотреба с влияние над потребителя с цел той да приеме престацията?
 2)
 Трябва ли Директивата относно нелоялните търговски практики да се тълкува в смисъл, че представлява нелоялна търговска практика поведението на кредитора, изразяващо се в представянето на потребителя на условията по договора по такъв начин, че в размера на дължимия годишен лихвен процент (ДГЛП) не се включват разходите за въпросната допълнителна услуга?
 3)
 Трябва ли Директивата относно нелоялните търговски практики да се тълкува в смисъл, че представлява нелоялна търговска практика поведението на кредитора, изразяващо се в прилагането по отношение на потребителите на пазара на потребителски кредити на значително по-висока цена за допълнителната услуга спрямо реалната ѝ себестойност, и избягва ли се, като не се включват разходите за допълнителната услуга в ДГЛП, задължението за прозрачност на действителните общи разходи във връзка с потребителския кредит?
 4)
 Трябва ли Директива 93/13/ЕИО (2) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори [наричана по-нататък „Директива 93/13“] да се тълкува в смисъл, че услугата за гарантиране на изплащането на вноските по потребителския кредит, чийто предмет е събирането в брой на вноските по кредита, изплащани от потребителя, представлява основния предмет на престацията при потребителския кредит?
 5)
 Трябва ли Директива 87/102/ЕИО (3) на Съвета от 22 декември 1986 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно потребителския кредит, изменена и допълнена с Директива 98/7/ЕО (4) на Европейския парламент и на Съвета от 16 февруари 1998 г., да се тълкува в смисъл, че ДГЛП включва и възнаграждението за събиране в брой на вноските по кредита, или част от същото, когато възнаграждението значително надвишава необходимите разходи за тази допълнителна услуга, и трябва ли член 14 от посочената директива да се тълкува в смисъл, че институтът на ДГЛП се заобикаля, когато възнаграждението за допълнителната услуга значително надвишава разходите за нея и не се включва в ДГЛП?
 6)
 Трябва ли [Директива 93/13] да се тълкува в смисъл, че за да се удовлетвори изискването за прозрачност на допълнителна услуга, за


text:
която се плащат административни разходи, е достатъчно цената на тази административна услуга (административните разходи) да бъде ясна и разбираема, макар и да не е уточнен предметът на престацията, съответстваща на въпросната услуга?
 7)
 Трябва ли член 4, параграфи 1 и 2 от [Директива 93/13] да се тълкува в смисъл, че включването на административните разходи при изчисляването на ДГЛП само по себе си е пречка за осъществяването на съдебен контрол по отношение на тях за целите на тази директива?
 8)
 Трябва ли [Директива 93/13] да се тълкува в смисъл, че самият размер на административните разходи е пречка за осъществяването на съдебен контрол за целите на тази директива?
 9)
 Ако отговорът на въпрос 6 е в смисъл, че предметът на административната услуга, за която се дължат административни разходи, е достатъчно прозрачен, представлява ли в такъв случай административната услуга с всички евентуално свързани с нея действия основен предмет на потребителския кредит?
 10)
 Трябва ли член 4, параграф 1 от [Директива 93/13] да се тълкува в смисъл, че за целите на тази директива е релевантно включително обстоятелството, че срещу разходите за допълнителната услуга потребителят получава престация, която не само не е в негов интерес, а е в интерес на кредитора, предоставил потребителски кредит?
 (1) ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260.
 (2) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.
 (3) ОВ L 42, стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 252.
 (4) ОВ L 101, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 210.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/61
 Жалба, подадена на 16 септември 2013 г. — McCullough/Cedefop
 (Дело T-496/13)
 2013/C 344/113
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Colin Boyd McCullough (Солун, Гърция) (представител: G. Matsos)
 Ответник: Европейски център за развитие на професионалното обучение (Cedefop)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени отказа на Cedefop от 15 юли 2013 г. да му предостави достъп до някои документи,
 —
 да осъди Cedefop да му предостави поисканите документи,
 —
 да разреши на основание член 1, трето изречение от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз на гръцките национални органи да се осигури достъп до неприкосновените помещения и сгради на Cedefop с цел претърсване, изземване и предоставяне на въпросните документи и разследване на евентуалните престъпления, извършени от съответните свързани с тях лица, и
 —
 да осъди Cedefop да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 С първото основание се твърди, че с обжалваното решение Cedefop е нарушил правото на ЕС поради неправилно тълкуване на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 2.
 С второто основание се твърди, че Cedefop е нарушил правото на ЕС поради неправилно тълкуване на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 3.
 С третото основание се твърди, че действията на изпълняващия длъжността директор на Cedefop най-малкото са съмнителни, поради това че според него не е ясно дали протоколите от заседанията на групата за управление KMS, които са сред поисканите документи, изобщо са съществували, тъй като той би следвало да е наясно дали съществуват (или не), понеже като заместник-директор на Cedefop през продължителен период от време (една година), е знаел, че такива документи са били изготвяни. Тези действия налагат разследване от компетентните национални органи на помещенията на Cedefop.
 4.
 С четвъртото основание се твърди, че Cedefop не е предприел практически действия за прилагането на Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Съвета и че по аналогия приложение следва да намерят приетите от Комисията Подробни правила.
 5.
 С петото основание се твърди, че отказът на Cedefop да осигури достъп до поисканите документи нарушава правата на жалбоподателя като обвиняем в наказателното производство.


text:
 26.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 350/10
 Решение на Съда (седми състав) от 28 юли 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Treviso — Италия) — Наказателно производство срещу Giuseppe Astone
 (Дело C-332/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/EО - Членове 167, 168, 178—182, 193, 206, 242, 244, 250, 252 и 273 - Право на приспадане на ДДС - Материални изисквания - Формални изисквания - Преклузивен срок - Национални разпоредби, изключващи правото на приспадане, ако не са спазени повечето от формалните изисквания - Данъчна измама))
 (2016/C 350/13)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Treviso
 Страна в главното производство
 Giuseppe Astone
 Диспозитив
 1)
 Членове 167, 168 и 178, член 179, първа алинея и членове 180 и 182 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба, която предвижда преклузивен срок за упражняването на правото на приспадане като разглеждания в главното производство, при условие че са спазени принципите на равностойност и на ефективност, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 2)
 Членове 168, 178, 179, 193, 206, 242, 244, 250, 252 и 273 от Директива 2006/112 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която позволява на данъчната администрация да не признае на данъчнозадължено лице правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, когато е установено, че то с измамна цел не е изпълнило повечето от формалните си задължения, които са условие за ползването от това право, което обстоятелство запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 320, 28.9.2015 г.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/16
 Преюдициално запитване, отправено от Специализиран наказателен съд (България) на 31 май 2017 година — наказателно производство срещу Иван Гаванозов
 (Дело C-324/17)
 (2017/C 256/14)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Специализиран наказателен съд
 Страна в главното производство
 Иван Гаванозов
 Преюдициални въпроси
 1.
 Съответна ли е на чл.14 от Директива 2014/41/ПВР (1) за Европейската заповед за разследване по наказателно-правни въпроси национален закон и съдебна практика, които не допускат оспорване на материалноправните основания на съдбното решение за издаване на Европейска заповед за разследване, която има за предмет извършване на претърсване в жилищен и стопански имот и изземване на определени вещи, респективно за допускане на разпит на свидетел — като такова оспорване не е възможно както с пряка жалба срещу съдебното решение, така и с предявяване на отделен иск за присъждане на обезщетение.
 2.
 Предоставя ли чл. 14 ал.2 от Директивата, по непосредствен и пряк начин, право на заинтересованата страна да оспорва съдебното решение за издаване на Европейска заповед за разследване, независимо от липсата на такава процесуална възможност в националното право.
 3.
 Представлява ли заинтересована страна по смисъла на чл.14 ал.4, в светлината на чл.14 ал.2 вр чл.6 т.1 б.„а“ вр чл. 1 ал.4 от Директивата лицето, срещу което е повдигнато наказателно обвинение — ако действието по събиране на доказателства е насочено към трето лице.
 4.
 Представлява ли заинтересована страна по смисъла на чл.14 ал.4 вр ал.2 от Директивата лицето, което обитава или ползва имота, в който се извършва претърсването и изземването; респективно лицето, което ще бъде разпитано като свидетел.
 (1) OB 2014, L 130, стр. 1


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/43
 Жалба, подадена на 8 декември 2009 г. — Leali/Комисия
 (Дело T-489/09)
 2010/C 37/60
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Leali SpA (Odolo, Италия) (представител: G. Belotti, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 :
 да се отмени Решение по преписка COMP. 37 956 — Бетонова арматура, повторно приемане — C(2009) 7492 окончателен, прието от Комисията на 30 септември 2009 г.
 —
 :
 да се намали размера на наложената глоба.
 —
 Да се осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи са сходни с изтъкнатите по дело SP/Комисия, T-472/09.


text:
 15.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/22
 Преюдициално запитване от Court of Appeal (Ирландия), постъпило на 9 март 2017 г. — David Smith/Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General
 (Дело C-122/17)
 (2017/C 151/29)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal
 Страни в главното производство
 Ищец: David Smith
 Ответници: Patrick Meade, Philip Meade, FBD Insurance plc, Ireland, Attorney General
 Преюдициални въпроси
 Доколкото:
 i.
 релевантните разпоредби на националното право предвиждат изключение от задължителната автомобилна застраховка по отношение на лица, за които не са осигурени закрепени седалки в механично задвижвани превозни средства,
 ii.
 съответната застрахователна полица предвижда, че застрахователното покритие се ограничава само до пътници, които пътуват на закрепени седалки, и същата полица на практика представлява призната застрахователна полица по смисъла на действащото национално законодателство към момента на произшествието,
 iii.
 релевантните национални разпоредби, които предвиждат такова изключване от покритието, вече са признати за противоречащи на правото на Съюза с предишно решение на този Съд (дело C-356/05, Farrell/Whitty [EU:C:2007:229]) и в съответствие с това следва да се оставят без приложение, и
 iv.
 формулировката на националните разпоредби не позволява тълкуване, което да е съответстващо на изискванията на правото на Съюза,
 при това положение, в съдебен спор между частноправни субекти и частно застрахователно дружество относно произшествие с моторно превозно средство, причинило през 1999 г. тежка телесна повреда на пътник, който не е пътувал на закрепена седалка, при което със съгласието на страните националният съд привлича държавата и застрахователното дружество като ответници, длъжен ли е националният съд, когато оставя без приложение релевантните разпоредби на националното право, също така да не прилага клаузата за освобождаване от отговорност или по друг начин да изключи възможността застрахователят да се позовава на клаузата за освобождаване от отговорност, включена в действащата към съответния момент застрахователна полица за моторно превозно средство, така че пострадалото лице да може да получи обезщетение пряко от застрахователното дружество въз основа на тази полица? При условията на евентуалност, такъв резултат би ли представлявал по същество форма на хоризонтален директен ефект на директива спрямо частноправен субект, какъвто правото на Съюза не допуска?


text:
 24.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/6
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 27 януари 2014 година
 по дело E-1/13
 Míla ehf. срещу Надзорния орган ан ЕАСТ
 (Иск за отмяна – Държавна помощ – Договор за даване под наем – Незапочване на официална процедура по разследване – Допустимост – Правен интерес – Статут на заинтересована страна – Съмнения или сериозни затруднения – Принцип на пазарния инвеститор – Тръжна процедура)
 (2014/C 121/06)
 По дело No E-1/13, Míla ehf. срещу Надзорен орган на ЕАСТ – ИСК за отмяна на Решение на Надзорния орган на ЕАСТ No 410/12/COL от 21 ноември 2012 г. относно предполагаема държавна помощ чрез субсидиран наем на оптични влакна, които преди това са били експлоатирани от Организацията на Северноатлантическия договор (НАТО), Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, и Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, излезе с решение на 27 януари 2014 г., чийто диспозитив постановява:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Анулира Решение No 410/12/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 21 ноември 2012 г. относно предполагаема държавна помощ чрез субсидиран наем на оптични влакна, които преди това са били експлоатирани от Организацията на Северноатлантическия договор (НАТО).
 2.
 Нарежда Надзорния орган на ЕАСТ да поеме разходите по съдебното производство.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/10
 Решение на Съда (втори състав) от 8 март 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai) — Франция) — Société Roquette Frères/Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (Министър на земеделието, храните, риболова и селските райони)
 (Дело C-441/05) (1)
 (Обща организация на пазара в сектор захар - Изоглюкоза - Определяне на базовите количества, които се използват при предоставяне на производствени квоти - Изоглюкоза, произведена като междинен продукт - Член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1785/81 - Член 27, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2038/1999 - Член 1 от Регламент (ЕО) No 2073/2000 - Член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1260/2001 - Член 1 от Регламент (ЕО) No 1745/2002 - Член 1 от Регламент (ЕО) No 1739/2003 - Позоваване на незаконосъобразността на общностен акт пред националния съдия - Препращане за преюдициално заключение относно преценка на валидността - Допустимост - Условия - Недопустимост на иск за отмяна на общностен акт)
 (2007/C 95/16)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai)
 Страни в главното производство
 Ищец: Société Roquette Frères
 Ответник: Ministre de l'Agriculture, de l'Alimentation, de la Pêche et de la Ruralité (Министър на земеделието, храните, риболова и селските райони)
 Предмет
 Искане за преюдициално заключение — Cour administrative d'appel de Douai (Апелативен административен съд, град Douai) — Валидност на член 24, точка 2 от Регламент (ЕИО) No 1785/81 на Съвета от 30 юни 1981 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 177, стр. 4); член 27, точка 3 от Регламент (ЕО) No 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 252, стр. 1); член 1 от Регламент (ЕО) No 2073/2000 на Комисията от 29 септември 2000 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2000/2001, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос (ОВ L 246, стр. 38); член 11, точка 2 от Регламент (ЕО) No 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазара в сектор захар (ОВ L 178, стр. 1); член 1 от Регламент (ЕО) No 1745/2002 на Комисията от 30 септември 2002 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2002/2003, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос (ОВ L 263, стр. 31) и член 1 от Регламент (ЕО) No 1739/2003 на Комисията от 30 септември 2003 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2003/2004, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос (ОВ L 249, стр. 38) — Определяне на базовите количества за разпределяне на квотите за производство на изоглюкоза без да се взема предвид изоклюкозата,


text:
произведена като междинен продукт
 Диспозитив
 1)
 При обстоятелства от фактически и правен характер като тези в главното производство, физическо или юридическо лице като Roquette Frères, не е несъмнено активно легитимирано да предяви, на основание член 230 ЕО, иск за отмяна на:
 —
 член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1785/81 на Съвета от 30 юни 1981 година относно общата организация на пазара в сектор захар,
 —
 член 27, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2038/1999 на Съвета от 13 септември 1999 година относно общата организация на пазара в сектор захар,
 —
 член 1 от Регламент (ЕО) No 2073/2000 на Комисията от 29 септември 2000 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2000/2001, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос,
 —
 член 11, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1260/2001 на Съвета от 19 юни 2001 година относно общата организация на пазара в сектор захар,
 —
 член 1 от Регламент (ЕО) No 1745/2002 на Комисията от 30 септември 2002 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2002/2003, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос и
 —
 член 1 от Регламент (ЕО) No 1739/2003 на Комисията от 30 септември 2003 година относно намаляването в сектор захар, за пазарната година 2003/2004, на гарантираното количество при режима на производствените квоти и на максималните предполагаеми нужди от снабдяване на рафинериите при режима на преференциален внос.
 Следователно, при иск, предявен съгласно националното право, такова лице може да се позовава на незаконосъобразността на тези разпоредби, макар и да не предявило иска за отмяна на посочените разпоредби пред общностните съдилища в предвидения в член 230 ЕО срок.
 2)
 При разглеждане на втория поставен въпрос не са установени никакви обстоятелства, засягащи валидността на член 24, параграф 2 от Регламент No 1785/81, член 27, параграф 3 от Регламент No 2038/1999, член 1 от Регламент No 2073/2000, член 11, параграф 2 от Регламент No 1260/2001, член 1 от Регламент No 1745/2002 и член 1 от Регламент No 1739/2003.
 (1) ОВ C 36, 11.2.2006 г.


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/2
 Решение на Съда (голям състав) от 11 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias и др./Ypourgos Perivallontos и др.
 (Дело C-43/10) (1)
 (Преюдициално запитване - Директиви 85/337/ЕИО, 92/43/ЕИО, 2000/60/ЕО и 2001/42/ЕО - Политика на Общността в областта на водите - Отклоняване на река - Понятие „срок“ за изготвянето на планове за управление на речни басейни)
 2012/C 355/03
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Nomarchiaki Aftodioikisi Aitoloakarnanias, Dimos Agriniou, Dimos Oiniádon, Emporiko kai Viomichaniko Epimelitirio Aitoloakarnanias, Enosi Agrotikon Synetairismon Agriniou, Aitoliki Etaireia Prostasias Topiou kai Perivallontos, Elliniki Ornithologiki Etaireia, Elliniki Etaireia gia tin prostasia tou Perivallontos kai tis Politistikis Klironomias, Dimos Mesologiou, Dimos Aitolikou, Dimos Inachou, Topiki Enosi Dimon kai Koinotiton Nomou Aitoloakarnanias, Pagkosmio Tameio gia ti Fysi WWF Ellas
 Ответници: Ypourgos Perivallontos, Chorotaxias kai Dimosion ergon, Ypourgos Esoterikon, Dimosias Dioikisis kai Apokentrosis, Ypourgos Oikonomias kai Oikonomikon, Ypourgos Anaptyxis, Antagonistikotitas kai Naftilias, Ypourgos Agrotikis Anaptyxis kai Trofimon, Ypourgos Politismou
 Предмет
 Преюдициално запитване — Symvoulio tis Epikrateias — Тълкуване на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193) — Дейности по отклоняването на река — Понятие за срок за съставяне на планове за управление на речен басейн по смисъла на член 13, параграф 6 от директивата
 Диспозитив
 1.
 Член 13, параграф 6 и член 24, параграф 1 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите трябва да се тълкуват в смисъл, че определят съответно 22 декември 2009 г. за дата, на която изтича предвиденият за държавите членки срок за публикуване на плановете за управление на речните басейни, и 22 декември 2003 г. за дата, на която изтича крайният срок, с който разполагат държавите членки за транспониране на тази директива, и по-специално на членове 3—6, 9, 13 и 15 от нея.
 2.
 Директива 2000/60 трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 принципно допуска национална разпоредба, която разрешава преди 22 декември 2009 г. пренасянето на вода от речен басейн към друг или от район на речен басейн към друг, когато плановете за управление на разглежданите речни басейни още не са били приети от компетентните национални органи,
 —
 подобно прехвърляне не трябва да застрашава сериозно постигането на предвидените от тази директива цели,
 —
 доколкото обаче може да има отрицателни последици за водите, каквито последици са посочени в член 4, параграф 7 от същата директива, това прехвърляне може да бъде разрешено, ако са изпълнени поне условията, посочени в точки а)—г) от същата разпоредба, и
 —
 невъзможността речният басейн или получаващият район на речен басейн да посрещнат със своите собствени водни ресурси нуждите си от питейна вода, производство на електроенергия или


text:
напояване, не е задължително условие за съвместимостта на подобно прехвърляне на вода с разглежданата директива, щом като посочените по-горе условия са изпълнени.
 3.
 Одобряването от национален парламент на планове за управление на речни басейни, каквито са разглежданите по главното производство планове, без провеждане на производство по информиране, консултиране или участие на обществеността, не попада в приложното поле на член 14 от Директива 2000/60, и по-специално на параграф 1 от него.
 4.
 Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 г., и по-специално член 1, параграф 5 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска закон като приетия от гръцкия парламент на 2 август 2006 г. Закон 3481/2006, с който се одобрява проект за частично отклоняване на река, какъвто е разглежданият в главното производство, на базата на изследване на въздействията върху околната среда на този проект, послужило за основание на административно решение, прието след приключване на производство, проведено в съответствие с предвидените в разглежданата директива задължения за информиране и участие на обществеността, и то независимо че това решение е отменено по съдебен ред, доколкото посоченият закон съставлява отделен законодателен акт, така че целите на тази директива могат да се постигат по законодателен път. Националният съд трябва да провери дали тези две условия са били спазени.
 5.
 Проект за частично отклоняване на река като разглеждания в главното производство не трябва да се счита за план или програма, попадащ или попадаща в приложното поле на Директива 2001/42 на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда.
 6.
 Териториите, фигуриращи в националния списък на териториите от значение за Общността, изпратен на Европейската комисия съгласно член 4, параграф 1, втора алинея от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна и впоследствие включени в списъка на ТЗО, приет с Решение 2006/613/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 година за приемане съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета на списък на местообитанията със значение за Общността в средиземноморския биогеографски район, са се ползвали от закрилата на Директива 92/43 след уведомяването на съответната държава членка за посоченото решение и преди неговото публикуване. По-специално, след като е била уведомена за това решение, съответната държава членка е трябвало да приеме и защитните мерки, предвидени в член 6, параграфи 2—4 от Директива 92/43.
 7.
 Директива 92/43, и по-специално член 6, параграфи 3 и 4 от нея, трябва да се тълкува в смисъл, че при липса на информация или на надеждни и актуализирани данни относно птичата фауна в дадена специална защитена зона не допуска осъществяването на проект за отклоняване на води, който не е пряко свързан или необходим за опазването на тази специална защитена зона, но може да я засегне значително.
 8.
 Директива 92/43, и по-специално член 6, параграф 4 от нея, трябва да се тълкува в


text:
смисъл, че основания, свързани, от една страна, с напояването, а от друга страна, със снабдяването с питейна вода, изтъкнати в подкрепа на проект за отклоняване на води, могат да съставляват императивни съображения от значим обществен интерес, които да обосноват осъществяването на проект, застрашаващ целостта на разглежданите територии. Когато подобен проект застрашава целостта на територия от значение за Общността, в която има приоритетен тип естествено местообитание и/или приоритетен вид, осъществяването на този проект принципно може да бъде обосновано със съображения, свързани със снабдяването с питейна вода. При определени обстоятелства това осъществяване може да се обоснове с благоприятните въздействия от първостепенно значение, които напояването има за околната среда. Обратно на това, напояването по принцип не може да се включи сред съображенията, свързани със здравето на човека и обществената безопасност, които обосновават осъществяването на проект като разглеждания в главното производство.
 9.
 По силата на Директива 92/43, и по-специално на член 6, параграф 4, първа алинея, първо изречение от нея, за целите на определяне на подходящите компенсаторни мерки следва да се вземат предвид обхватът на отклоняването на води и мащабът на дейностите, които включва то.
 10.
 Директива 92/43, и по-специално член 6, параграф 4, първа алинея от нея, тълкувана в светлината на установената в член 6 ЕО цел за устойчиво развитие, разрешава във връзка с територии, които са част от мрежата „Натура 2000“, превръщането на една естествена речна екосистема в изкуствена речна и езерна екосистема, доколкото са изпълнени условията, посочени в тази разпоредба от разглежданата директива.
 (1) ОВ C 100, 17.4.2010 г.


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/18
 Решение на Общия съд от 26 октомври 2011 г. — Intermark/СХВП — Natex International (NATY'S)
 (Дело T-72/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „NATY’S“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „Naty“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на стоките - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Частично отхвърляне на възражението)
 2011/C 355/31
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател:: Intermark Srl (Stei, Румъния) (представител: Á. László, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Mannucci)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Natex International Trade SpA (Pioltello, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 2 декември 2009 г. (преписка No R 953/2009-2), постановено в производство по възражение между Intermark Srl и Natex International Trade SpA..
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Intermark Srl да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/41
 Жалба, подадена на 14 септември 2015 г. — Deutsche Post/СХВП — Verbis Alfa (InPost)
 (Дело T-537/15)
 (2015/C 371/42)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: M. Viefhues и T. Heitmann, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Други страни в производството пред апелативния състав: Verbis Alfa sp. z o.o. (Краков, Полша), EasyPack sp. z o.o. (Краков, Полша)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: другите страни в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „InPost“ — заявка за регистрация No 11 049 558
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 26 юни 2015 г. по преписка R 546/2014-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, доколкото със същото е отхвърлена жалбата, подадена от жалбоподателя с мотив идентичност на услуги,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/34
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 6 март 2013 г. — Scheefer/Парламент
 (Дело F-41/12) (1)
 (Публична служба - Срочно нает служител - Прекратяването на договор за неопределено време на срочно нает служител - Основателна причина)
 2013/C 147/63
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Séverine Scheefer (Люксембург, Люксембург), (представители: адв. R. Adam и адв. P. Ketter, avocats)
 Ответник: Европейски парламент (представители: г-жа V. Montebello-Demogeot и г-жа M. Ecker)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Парламента да прекрати договора на жалбоподателя, сключен като договор за неопределено време на срочно нает служител, и искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-жа Scheefer понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейския парламент.
 (1) ОВ C 138, 12.05.2012 г., стр. 38.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/42
 Жалба, подадена на 21 октомври 2010 г. — De Pretis Cagnodo и Trampuz/Европейска комисия
 (Дело F-104/10)
 ()
 2011/C 13/85
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Mario Alberto de Pretis Cagnodo и Serena Trampuz (Триест, Италия) (представител: C. Falagiani, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяня на решението, с което се отказва възстановяване на 100 % от определени медицински разходи, свързани с хоспитализацията на съпругата на пенсионирано длъжностно лице.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се спре или дори да се забрани временно изпълнението на процедурата по принудително събиране на спорните суми и следователно да се забранят временно удръжките от пенсията на проф. de Pretis Cagnodo, с оглед на fumus boni juris на настоящото искане, на тежките имуществени вреди, които иначе биха понесли жалбоподателите, както и на липсата на яснота по отношение на определянето на спорните суми;
 —
 да се обяви, че жалбоподателите са освободени от каквото и да било възстановяване на плащания, извършени от Бюрото за разплащания в Ispra и съответно да се разпореди на Комисията да оттегли искането си за възстановяване на сумата от 41 833 EUR — или на каквато и да било друга претендирана сума — както и да се въздържа от всякакво служебно удържане на посочената сума от пенсията на проф. de Pretis Cagnodo, тъй като е установено и обявено, че г-жа Trampuz не може да бъде упреквана или критикувана във връзка с изчисляването и плащането на разходите за нейната хоспитализация, изискани от болницата, в която се е лекувала, както и с оглед на това, че болестта, която е наложила лечението на последната и хирургическите интервенции, на които е била подложена, са квалифицирани като „тежки“, и на последно място — предвид че продължителността на лечението е приета за неизбежна и правилна от терапевтична гледна точка;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/2
 Определение на Съда (девети състав) от 21 януари 2016 г. — Internationaler Hilfsfonds eV/Европейска комисия
 (Дело C-103/15 P) (1)
 ((Обжалване - Достъп до документите на институциите на Европейския съюз - Дейности в областите, представляващи интерес за развиващите се страни - Отказ за предоставяне на достъп до определени документи от преписката във връзка с договор „LIEN 97-2011“ - Изпълнение на решение на Общия съд))
 (2016/C 136/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds eV (представител: H.-H. Heyland, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и T. Scharf)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Internationaler Hilfsfonds eV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 302, 14.9.2015 г.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/18
 Жалба, подадена на 12 октомври 2010 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-490/10)
 ()
 2011/C 13/30
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: M. Gómez-Leal, J. Rodrigues, L. Visaggio)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 отмяна на Регламент (ЕС, Евратом) No 617/2010 на Съвета от 24 юни 2010 година относно съобщаването на Комисията на инвестиционни проекти за енергийна инфраструктура в Европейския съюз, както и за отмяна на Регламент (ЕО) No 736/96 (1);
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си Европейският парламент иска да се отмени Регламент (ЕС, Евратом) No 617/2010 от 24 юни 2010 година, с който Съветът въвежда обща рамка за съобщаване на Комисията на данни и информация за инвестиционни проекти за енергийна инфраструктура. Правното основание за приемане на този регламент от Съвета включва две разпоредби — член 337 ДФЕС и член 187 АЕ. Според Парламента Съветът неправилно е избрал това правно основание, тъй като мерките, предмет на Регламента, спадат към компетентността, възложена на Съюза в областта на енергетиката и специално уредена от член 194 ДФЕС. Ето защо тези мерки е трябвало да бъдат приети на основание посочения член 194, параграф 2, в съответствие с предвидената в него обикновена законодателна процедура, а не на основание член 337 ДФЕС, който не предвижда участие на Парламента под каквато и да било форма. Освен това според Парламента не е било необходимо приемането на разглежданите мерки да се основава и на член 187 АЕ.
 (1) ОВ L 180, стр. 7.


text:
 5.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/22
 Жалба, подадена на 22 септември 2009 г. — Sociedade Quinta do Portal/СХВП — Vallegre — Vinhos do Porto (PORTO ALEGRE)
 (Дело T-369/09)
 2009/C 297/32
 Език на жалбата: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Sociedade Quinta do Portal, SA (Лисабон, Португалия) (представител: B. Belchior, advogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Vallegre–Vinhos do Porto, SA (Sabrosa, Португалия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 юни 2009 г. по преписка R 1012/2008–1, с което е отхвърлена подадената от жалбоподателя в настоящото производство жалба срещу решението на отдела по отмяна за обявяване на марката на Общността „PORTO ALEGRE“ за недействителна, и
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словна марка „PORTO ALEGRE“ за стоки от клас 33.
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: по-ранна португалска марка „VISTA ALEGRE“ за стоки от клас 33.
 Решение на отдела по отмяна: обявява за недействителна словната марка на Общността „PORTO ALEGRE“.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, доколкото апелативният състав тълкува неправилно тази разпоредба и вследствие на това погрешно приема, че съществува вероятност от объркване на разглежданите марки.


text:
 15.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 198/24
 Жалба, подадена на 8 април 2015 г. от Evonik Degussa GmbH срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 28 януари 2015 г. по дело T-341/12, Evonik Degussa GmbH/Европейска комисия
 (Дело C-162/15 P)
 (2015/C 198/33)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Evonik Degussa GmbH (представители: C. Steinle и C. von Köckritz, Rechtsanwälte, A. Richter, Rechtsanwältin)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Общия съд (трети състав) от 28 януари 2015 г. по дело T-341/12, Evonik Degussa GmbH/Европейска комисия,
 —
 на основание член 263, четвърта алинея ДФЕС да се отмени Решение C (2012) 3534 окончателен на Комисията от 24 май 2012 г. по преписка COMP/38.620 — Водороден пероксид и перборат, за отхвърляне на направеното от Evonik Degussa искане за поверително третиране на информация в решението по преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат; и
 —
 да се осъди Комисията да понесе съдебните разноски на жалбоподателя, направени в производствата пред Общия съд и пред Съда.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага общо три основания.
 Първо основание: Общият съд тълкувал неправилно Решение 2011/695/ЕС на председателя на Комисията от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция (1) и допуснал грешка при прилагането на правото, като отрекъл, че Комисията не е изпълнила задължението си за мотивиране и че при решението относно публикуването на процесната информация служителят по изслушването не е допуснал грешка в преценката. Опитът на Общия съд да „прочете“ в решението на служителя по изслушването съображенията на отговорния служител към генерална дирекция „Конкуренция“ от кореспонденцията му с жалбоподателя не само противоречал на ясния текст на решението на служителя по изслушването и следователно явно изкривявал съдържанието на обжалваното решение, но и довел до ограничаване на правото на жалбоподателя на ефективна съдебна защита.
 Второ основание: Общият съд тълкувал неправилно член 339 ДФЕС и член 30 от Регламент No 1/2003 (2). Той погрешно изходил от постановката, че процесната информация, получена от заявления за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер, не попада в обхвата на закрилата на професионалната тайна и че съгласно член 30 от Регламент No 1/2003 Комисията има право на преценка относно публикуването на тази информация. Публикуването в решение на Комисията на части от текста на заявления за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер представлявало частично оповестяване на заявления за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер, което съгласно точки 32 и сл. от Известието относно сътрудничеството от 2002 г. и точка 40 от Известието относно сътрудничеството от 2006 г. било недопустимо. Освен това Общият съд изопачил значението на член 4, параграф 2 от Регламент No 1049/2001 (3) и съответната практика на Съда в контекста на публикуването на пасажи от решения на Комисията.
 Трето основание: Общият съд допуснал грешка при преценката на принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания. В решението си той неправилно изходил от постановката, че оправданите правни очаквания на жалбоподателя не са нарушени със съзнателното


text:
повторно публикуване на решението в разширен вариант. Административното производство, свързано с картел, което Комисията води срещу жалбоподателя, приключило с публикуването на неповерителния вариант на решението през 2007 г. Публикуването на разширен неповерителен вариант след приключването на това производство било недопустимо.
 (1) ОВ. L 275, стр. 29.
 (2) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).
 (3) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/30
 Иск, предявен на 18 април 2007 г. — Alstom/Комисия
 (Дело T-121/07)
 (2007/C 140/51)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Alstom (Levallois Perret, Франция) (представители: J. Derenne, avocat, W. Broere, Solicitor, и A. Müller-Rappard, C. Guirado, avocates)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отменят член 1, буква б) и член 2, букви б) и в) от оспорваното решение;
 —
 при условия на евентуалност, значително да се намалят наложените на Alstom глоби;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск ищецът желае частичната отмяна на Решение C(2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. във връзка с производство по прилагането на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F/38.899 — Комутационни устройства с газова изолация), относно споразумение в областта на проекти, свързани с комутационни устройства с газова изолация, насочено към манипулирането на покани за представяне на оферти за тези проекти, определянето на минимални цени на офертите, разпределянето на квоти и на проекти и обмяната на информация. При условия на евентуалност, ищецът иска отмяната или намаляването на глобата, която му е била наложена с оспорваното решение.
 В подкрепа на своите искания ищецът привежда осем правни основания.
 Първото от тях произтича от нарушението на свързаните с юридическата защита правила и на общия принцип за „право на ефективно средство за защита“, доколкото, като е наложила солидарна глоба на две предприятия, независими едно от друго както в юридически, така и в икономически смисъл, Комисията е създала ситуация, при която евентуалната полза за ищеца от обжалване на оспорваното решение ще се намира в пълна зависимост от изхода по обжалването от страна на независимо трето лице.
 Второто правно основание е свързано с нарушението на правните норми, приложими към солидарността, доколкото Комисията е възложила солидарна отговорност за едно и също нарушение на две предприятия без юридическа връзка помежду им, в нарушение на принципите за правна сигурност и за индивидуализиране на наказанията.
 Въз основа на третото правно основание ищецът поддържа, че Комисията е нарушила член 253 ЕО, доколкото не е обяснила защо факторите, които ищецът е изтъкнал с цел да демонстрира липсата на свое решаващо влияние върху дъщерните дружества, в които той притежава 100 % дялово участие, не са били достатъчни, за да се отхвърли оборимата презумпция за такова решаващо влияние.
 Четвъртото приведено от ищеца правно основание е свързано с нарушението на член 81 ЕО и по-конкретно на нормите, свързани с отговорността на предприятията майки за нарушения, извършени от техни дъщерни дружества, както и на нормите относно прехвърлянето на отговорност за нарушения.
 С петото си правно основание ищецът посочва, че оспорваното решение нарушава правилата, приложими към признаването на отегчаващи обстоятелства за действията на „водача на споразумението“, както и принципа за равно третиране. Ищецът твърди, че Комисията погрешно е определила ролята на водач за ищеца, както и че неговата роля на „европейски секретар“ на споразумението е била чисто административна и не от такова естество, че да му предостави по-важна роля в


text:
сравнение с останалите членове на споразумението. Ето защо ищецът поддържа, че Комисията е допуснала грешка при преценката, че не е зачела приложимите разпоредби и че не е мотивирала задоволително решението по този въпрос.
 Ищецът изтъква също така, че Комисията е нарушила правните норми относно доказването на продължаващо нарушение, тъй като не е осигурила доказателства за достатъчно близки по време факти, позволяващи да се констатира продължаващо нарушение.
 Седмото използвано от ищеца правно основание е свързано с нарушението на правото на защита, доколкото според ищеца оспорваното решение се основава на определени данни, които не са се съдържали в посочването на твърдените нарушения от Комисията и по отношение на които Комисията не е посочила последствията, които ще изведе от тях в своето решение.
 В заключение, с осмото си правно основание ищецът претендира, че Комисията е нарушила правилата за изчисляване на основния размер на глобите, тъй като оспорваното решение е определило този размер за целия период на нарушението въз основа на реализирания оборот в Европейското икономическо пространство, докато Споразумението за ЕИП е влязло в сила едва от 1 януари 1994 г.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/23
 Решение на Първоинстанционния съд от 26 юни 2008 г. — SHS Polar Sistemas Informáticos/СХВП — Polaris Software Lab (POLARIS)
 (Дело T-79/07) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността POLARIS - По-ранна словна марка на Общността POLAR - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2008/C 197/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: SHS Polar Sistemas Informáticos, SL (Мадрид, Испания) (представител: C. Hernández Hernández, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Polaris Software Lab Ltd (Chennai, Индия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 8 януари 2007 г. (преписка R 658/2006-2) във връзка с процедура по възражение между SHS Polar Sistemas Informáticos, SL и Polaris Software Lab Ltd.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 SHS Polar Sistemas Informáticos, SL се осъжда да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/53
 Жалба, подадена на 16 декември 2013 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-121/13)
 2014/C 52/104
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: D. de Abreu Caldas и J.-N. Louis, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, която прилага новите Общи разпоредби за изпълнение (ОРИ) на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 15 април 2013 г. за изчисляване на бонуса към пенсионните му права, придобити преди постъпването на служба в Комисията,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 11.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/23
 Решение на Общия съд от 18 ноември 2015 г. — Mustang/СХВП — Dubek (Mustang)
 (Дело T-606/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Mustang“ - По-ранни национални словна и фигуративна марки „MUSTANG“ - Липса на опасност от увреждане на репутацията на по-ранните марки - Член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 007/32)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG (Кюнцелсау, Германия) (представители: първоначално S. Völker, впоследствие C. Roos и S. Speckmann, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Schneider и M. Fischer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Dubek Ltd (Петах Тиквà, Израел) (представители: C. Thomas, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 13 септември 2013 г. (преписка R 416/2012-4) относно производство по възражение между Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG и Dubek Ltd.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Mustang — Bekleidungswerke GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 39, 8.2.2014 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/8
 Решение на Съда (седми състав) от 16 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Unomedical A/S/Skatteministeriet
 (Дело C-152/10) (1)
 (Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Пластмасови дренажни торби, предназначени само за диализатори (изкуствени бъбреци) - Пластмасови дренажни уринаторни торби, предназначени само за катетри - Позиции 9018 и 3926 - Понятие „части“ и „принадлежности“ - Други пластмасови изделия)
 2011/C 232/13
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Højesteret
 Страни в главното производство
 Ищец: Unomedical A/S
 Ответник: Skatteministeriet
 Предмет
 Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3) — Пластмасови дренажни торби, предназначени само за изкуствени бъбреци — Класиране в подпозиция 9018 90 30 или 3926 90 99 — Пластмасови дренажни торби, предназначени само за катетри — Класиране в подпозиция 9018 39 00 или 3926 90 99 — Понятие „части и принадлежности“
 Диспозитив
 Комбинираната номенклатура, фигурираща в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в нейната редакция, приложима към спора по главното производство, трябва да се тълкува в смисъл, че дренажна торба за диализа, произведена от пластмасови материали, която е специално проектирана, за да се използва с диализатор (изкуствен бъбрек), и може да се използва само по този начин, трябва, между май 2001 г. и декември 2003 г., да се класира в подпозиция 3926 90 99 от тази номенклатура като „пластмаси и пластмасови изделия“ и че дренажна уринаторна торба, произведена от пластмасови материали, която е специално проектирана, за да се използва с катетър, и поради това може да се използва само по този начин, трябва за същия период да се класира в подпозиция 3926 90 99 от посочената номенклатура като „пластмаси и пластмасови изделия“.
 (1) ОВ C 148 от 5.6.2010 г.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/9
 Решение на Съда (седми състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Cluj — Румъния) — SC Capoda Import-Export SRL/Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan
 (Дело C-354/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Свободно движение на стоки - Мерки с равностоен ефект - Стоки, допуснати за свободно обращение в Германия - Стоки, подлежащи на проверка за одобряване в Румъния - Сертификат за съответствие, издаден от дистрибутор от друга държава членка - Сертификат, който не се приема за достатъчен за допускането на тези стоки за свободно обращение - Принцип на взаимно признаване - Частична недопустимост))
 (2015/C 389/10)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Cluj
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SC Capoda Import-Export SRL
 Ответници: Registrul Auto Român, Benone-Nicolae Bejan
 Диспозитив
 1)
 Член 34 ДФЕС и член 31, параграфи 1 и 12 от Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива), трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която поставя като условие за търговията в държава членка с нови резервни части за моторните превозни средства — в случая водни помпи и филтри за гориво — прилагането на процедура по издаване на сертификат или по одобряване в тази държава членка, доколкото тази правна уредба предвижда и изключения, които могат да гарантират, че законно произвежданите и търгувани в други държави членки изделия са освободени от тези процедури или, ако такива изключения не са предвидени, че съответните резервни части могат да породят риск за правилното функциониране на системи от основно значение за безопасността на превозното средство, в което те са монтирани, или за неговото въздействие върху околната среда.
 2)
 Условията, при които трябва да бъде представено доказателството, че тези части вече са одобрени или че за тях е издаден сертификат или че те съставляват оригинални резервни части или резервни части със съвпадащо качество, се определят, при липсата на уредба в правото на Съюза, от правото на държавите членки при спазване на принципите на равностойност и на ефективност.
 (1) ОВ C 361, 13.10.2014 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/14
 Решение на Съда (трети състав) от 24 ноември 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-379/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Общ принцип на отговорност на държавите членки за нарушение на правото на Съюза от действаща като последна инстанция тяхна юрисдикция - Изключване на всякаква отговорност на държавата за вреди, причинени от тълкуването на правни норми или преценката на факти и доказателства, извършени от действаща като последна инстанция юрисдикция - Национално законодателство, което ограничава отговорността на държавата само до допуснатите от такава юрисдикция случаи на умисъл или груба небрежност)
 (2012/C 25/21)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Pignataro и M. Nolin)
 Ответник: Италианска република (представители: G. Palmieri, G. De Bellis, avvocato dello Stato)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на общия принцип на отговорност на държавите членки за нарушение на правото на Съюза от действаща като последна инстанция тяхна юрисдикция — Отговорност единствено в случай на умисъл или груба небрежност
 Диспозитив
 1.
 Като по силата на член 2, параграфи 1 и 2 от Закон No 117 за поправянето вреди, причинени при изпълнението на съдебните функции, и гражданската отговорност на магистратите от 13 април 1988 г. [legge n. 117 (sul) risarcimento dei danni cagionati nell’ esercizio delle funzioni giudiziarie e responsabilità civile dei magistrati]
 —
 е изключила всякаква отговорност на италианската държава за вредите, причинени на частноправни субекти от нарушение на правото на Съюза, допуснато от действаща като последна инстанция национална юрисдикция, в случаите когато това нарушение е резултат от извършено от тази юрисдикция тълкуване на правни норми или преценка на факти и доказателства, и
 —
 като е ограничила тази отговорност само до случаите на умисъл или груба небрежност,
 Италианската република не е изпълнила задълженията си по силата на общия принцип за отговорност на държавите членки за нарушение на правото на Съюза от действаща като последна инстанция тяхна юрисдикция.
 2.
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 301, 06.11.2010 г.