text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/23
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Regensburg (Германия) на 11 юни 2010 г. — G/Cornelius de Visser
 (Дело C-292/10)
 ()
 2010/C 346/38
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Regensburg
 Страни в главното производство
 Ищец: G
 Ответник: Cornelius de Visser
 Преюдициални въпроси
 а)
 Противоречи ли на член 6, параграф 1, първа алинея, първа част от изречението от Договора за Европейския съюз в редакцията му след Договора от Лисабон (наричан по-нататък „ДЕС“) във връзка с член 47, параграф втори, изречение първо от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „ХЕС“) (1) или на други разпоредби от правото на Съюза национална правна уредба на т.нар. „връчване чрез публично оповестяване“ (връчване чрез обявление на таблото за съобщения на разпоредилата връчването национална юрисдикция за срок от един месец съгласно членове 185—188 от германския Zivilprozessordnung [Гражданско-процесуален кодекс]), в случай че ответникът по гражданско дело (в началния му етап) се окаже, че е оповестил на уебсайта си определен адрес на територията на Европейския съюз (наричана по-нататък „територията на Съюза“), но въпреки това на този адрес не може да бъде извършено съответното съдебно връчване, тъй като на това място не може да бъде открит ответникът, а и невъзможно да се установи по друг начин кой е адресът, на който пребивава към съответния момент?
 б)
 При положителен отговор на въпроса по буква а):
 В този случай задължена ли е националната юрисдикция да следва досегашната практика на Съда (последното решение във връзка с това е Решение от 12 януари 2010 г. по дело Petersen, C-341/08, все още непубликувано в Сборника) и да откаже да приложи разпоредбите от националното право, които позволяват връчването чрез публично оповестяване, дори и при положение, че националното право запазва възможността за отказ за разглеждане на делото на такова основание единствено за (германския) Bundesverfassungsgericht (Федерален конституционен съд)?
 и
 С оглед защитата на правата си, ищецът следва ли да посочи на сезираната национална юрисдикция нов адрес на ответника, на който да може да бъде връчена исковата молба, тъй като според националното право не би било възможно да започне и да завърши разглеждането на гражданското дело, без да е връчена исковата молба чрез публично оповестяване и без да е известен адресът, на който пребивава ответникът?
 в)
 При отрицателен отговор на въпроса по буква а) по-горе: ще се наруши ли член 26, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (2) (наричан по-нататък „Регламент No 44/2001“), ако в конкретния случай бъде постановено неприсъствено съдебно решение на основание член 331 от германския Zivilprozessordnung, което всъщност би представлявало изпълнително основание при безспорни вземания по смисъла на Регламент (ЕО) No 805/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за въвеждане на европейско изпълнително основание при безспорни вземания (наричан по-нататък „Регламент No 805/2004“), доколкото се иска постановяване на съдебно решение, с което да се осъди ответникът да заплати на ищеца обезщетение за неимуществени вреди в размер на най-малко 20


text:
000 EUR плюс лихви, както и направените разноски за адвокатски възнаграждения в размер на 1 419,19 EUR плюс лихви?
 Преюдициалните въпроси по-долу се поставят единствено при условие, че ищецът може да продължи делото в съответствие с отговорите на Съда на въпросите по букви а) и б) по-горе:
 г)
 С оглед на предвиденото в член 4, параграфи 1 и 5, точка 3 от Регламент No 44/2001, приложим ли е този регламент и в случаите, в които не е известен адресът на местопребиваване на ответника по гражданско дело, по което се иска преустановяване и забрана на определено действие, предоставяне на определени сведения и заплащане на обезщетение за претърпени неимуществени вреди, причинени във връзка с експлоатацията на уебсайт, при положение, че ответникът всъщност (се предполага, че) е гражданин на Съюза по смисъла на член 9, изречение 2 ДЕС, като обаче неговото местопребиваване не е известно, но може да се допусне, въпреки че в никакъв случай не е сигурно, че към настоящия момент пребивава извън територията на Съюза, както и извън територията на държавите, спрямо които продължава да се прилага Конвенция относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, подписана в Лугано на 16 септември 1988 г. (наричана по-нататък „Конвенцията от Лугано“), а от друга страна, точното местонахождение на сървъра, на който е качен съответният уебсайт, не е известно, но може да се предположи, че се намира на територията на Съюза?
 д)
 Ако към конкретния случай се прилага Регламент No 44/2001: трябва ли, при положение че е налице (опасност) от нарушаване на правата му, свързани с личността, в резултат на публикуването на определено съдържание на уебсайт, изразът по член 5, точка 3 от този регламент — „мястото, където [...] може да настъпи вредоносното събитие“ — да се тълкува в смисъл, че:
 засегнатото лице (по-нататък наричано „ищецът“) има право да иска операторът на уебсайт (по-нататък наричан „ответникът“) да бъде осъден да преустанови извършването на определено действие, да предостави определени сведения и да заплати обезщетение за претърпени неимуществени вреди, независимо от обстоятелството къде е установен ответникът (в рамките на или извън територията на Съюза), като предяви иск пред съдилищата на която и да е държава членка, от която е достъпен съответния уебсайт,
 или
 за да се учреди компетентност на съдилищата на определена държава членка, в която ответникът не е установен, или липсват основания да се приеме, че ответникът пребивава на територията на тази държава членка, е необходимо да е налице особена привързване на спорното съдържание или на съответния уебсайт с държавата на сезирания съд (привръзка със съответната държава), а не само техническа възможност за достъп до въпросното съдържание или уебсайт от тази държава?
 е)
 Ако се изисква особена привръзка със съответната държава: по какви критерии трябва да се определя тази привръзка?
 Има ли значение дали операторът на спорния уебсайт целенасочено го е предназначил (и) за потребителите на Интернет в държавата на сезирания съд, или е достатъчно информацията, която е достъпна чрез този сайт, да има обективна връзка с държавата на сезирания съд в смисъл, че с оглед на конкретните обстоятелства по

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
случая, и по-специално с оглед на съдържанието на спорния уебсайт, в държавата на сезирания съд фактически може да е настъпил или да настъпи конфликт на противоречиви интереси — от една страна, интересът на ищеца от зачитане на неговите права, свързани с личността, и, от друга — интересът на операторът на уебсайта да определя съдържанието на последния — или този конфликт на интереси е настъпил, вследствие на обстоятелството, че един или повече познати на засегнатото лице, правата свързани с личността на което, са нарушени от публикуването на съответното съдържание на уебсайта, са узнали съдържанието на въпросния уебсайт?
 ж)
 За установяването на особената привръзка със съответната държава релевантен ли е броят на посещенията на спорния уебсайт от територията на държавата на сезирания съд?
 з)
 Ако в резултат на отговора на предходните преюдициални въпроси настоящата юрисдикция е компетентна да разгледа подадения иск: приложими ли са и към конкретния случай принципните правила, установени от Съда в Решение от 7 март 1995 г. по дело Fiona Shevil и др. (C-68/93, Recueil, стр. I-415)?
 и)
 Ако за да се потвърди учредяването на компетентността не е необходима особена привръзка с държавата на сезирания съд или ако за да се приеме, че е учредена компетентност, е достатъчно спорната информация да има обективна връзка с държавата на сезирания съд в смисъл, че с оглед на конкретните обстоятелства по случая, и по-специално с оглед на съдържанието на спорния уебсайт, в държавата на сезирания съд фактически може да е настъпил или да настъпи конфликт между противоречиви интереси, съответно такъв конфликт да е настъпил, вследствие на обстоятелството, че един или повече познати на засегнатото лице, правата, свързани с личността на което, са нарушени от публикуването на съответното съдържание на уебсайта, са узнали съдържанието на въпросния уебсайт, и ако в такъв случай установяването на особената връзка не предполага да е налице определен минимален брой посещения на спорния уебсайт от територията на държавата на сезирания съд или ако Регламент No 44/2001 въобще не може да бъде приложен към настоящия случай:
 трябва ли член 3, параграфи 1 и 2 от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (наричана по-нататък „Директивата за електронната търговия“) (3) да се тълкува в смисъл, че тези разпоредби трябва да се разглеждат като стълкновителни норми, тъй като и в областта на гражданското право изключват прилагането на националните стълкновителни норми и предвиждат прилагане единствено на правото, действащо в държавата по произход,
 или в смисъл, че
 тези разпоредби трябва да се разглеждат като коректив с проявление на плоскостта на материалното право, при действието на който се променя по същество правото, сочено за приложимо от националните стълкновителни норми, и в резултат приложимото право се ограничава до изискванията на правопорядъка на държавата по произход?
 й)
 В случай че разпоредбите на член 3, параграфи 1 и 2 от Директивата за електронната търговия са стълкновителни норми:
 посочените разпоредби изискват ли да се приложи само действащото в държавата по произход материално право, или изискват да


text:
се приложи и действащите в нея стълкновителни норми, при което да е възможно правото на държавата по произход всъщност да препращат обратно към правото на държавата по предназначение [правото на държавата на сезирания съд]?
 к)
 В случай че разпоредбите на член 3, параграфи 1 и 2 от Директивата за електронната търговия са стълкновителни норми:
 въз основа на кой от следните критерии следва да се определи мястото на установяване на лицето, предлагащо конкретните услуги: въз основата на неговото (предполагаемо) настоящо местопребиваване, въз основата на неговото местопребиваване към момента на публикуване на снимките на ищеца или въз основата на (предполагаемото) местонахождение на сървъра, на който е качен съответния уебсайт?
 (1) ОВ С 303, 14.12.2007 г., стр. 1.
 (2) ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.
 (3) OB L 178, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/10
 Иск, предявен на 14 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-198/08)
 (2008/C 197/15)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Mölls)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 1. Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 9, параграф 1 от Директива 95/59/EО на Съвета от 27 ноември 1995 година (1), като е приела и запазила в сила правни разпоредби, съгласно които минималните продажни цени за цигари и за фино нарязан тютюн за свиване на цигари се определят от държавата.
 —
 2. Да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Тютюневите изделия представляват една от трите групи стоки, които на общностно ниво са предмет на хармонизирана уредба на акциза. Директива 95/59/EО съдържа някои общи разпоредби, приложими за всички тютюневи изделия, като регламентира също структурата на акциза върху цигарите. Член 9, параграф 1 установява принципа, че производителите както и вносителите имат право да определят максималната цена на тютюневите изделия. Тази разпоредба не само гарантира, че за облагаемата основа във всички държави-членки се прилагат едни и същи принципи, но тя същевременно предотвратява държавното регулиране на цените, с която се нанася вреда на конкуренцията и на вътрешния пазар, да попречи на осъществяването на целите на директивата.
 С въведената през 2006 г. в Австрия правна уредба, съгласно която минималните цени на цигарите и на фино нарязания тютюн за свиване на цигари се определят от държавните органи, се нарушавала посочената разпоредба на Директива 95/59/EО. Определянето на минимални цени премахвало разликите в цените на различните продукти, които разлики можели да съществуват поради различните фактори при ценообразуването, като цените на дребно се повишавали пряко от долния ценови праг до едно минимално ценово равнище. Такъв механизъм неизбежно водел до нарушения в търговските потоци между държавите-членки, дори ако минималната цена бъде изведена от средната пазарна цена както в Австрия.
 Към интересите, които държавите-членки могат да преследват чрез търговската си и данъчната си политика, спада естествено и интересът от опазване на общественото здраве. В него се включва също целта цените на тютюневите изделия да бъдат поддържани на високо ниво. Доколкото обаче държавите-членки могат да постигнат тази цел изцяло по пътя на данъчното облагане, за тях не било възможно да се позовават на подобни интереси, за да дерогират от въпросната разпоредба на директивата, тъй като така те биха нанесли вреда на функционирането на общия пазар.
 Според Комисията данъчното облагане е ефикасно и удовлетворяващо средство за регулиране на цените. Примерите от други държави-членки показват също, че тютюневите изделия могат да бъдат оскъпени от самата данъчна тежест, тъй като нивото на данъчно облагане може да бъде променяно по желание в посока на неговото нарастване, с цел извеждане на крайната цена на високо ниво, независимо от маржа на печалбата на съответните производители и/или степента, в която те са готови да продават без печалба или дори на загуба. Този подход, при който данъчното облагане действа като обективен фактор по отношение на разходите, предотвратява не само отрицателните последици, които минималните


text:
цени оказват върху конкуренцията, но и друг недостатък, свързан с маржовете, а именно гарантиране на свободата на действие на производителите на тютюневи изделия. Подобен резултат по никакъв начин не допринасял за опазване на здравето, а по-скоро бил насочен срещу тази цел. Комисията също така е убедена, че желаното опазване на общественото здраве може да бъде гарантирано с активна и успешна държавна данъчна политика, без да е необходимо да се прибягва до минимални цени, несъвместими с член 9 от Директива 95/59/EО.
 (1) ОВ L 291, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 5.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/19
 Жалба, подадена на 27 декември 2010 г. — El Corte Inglés/СХВП — Technisynthese (BTS)
 (Дело T-592/10)
 2011/C 80/37
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: г-жа M. E. López Camba и г-н J. L. Rivas Zurdo, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Technisynthese SARL (Saint Pierre Montlimart, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 отмяна на Решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 септември 2010 г. по преписка No R 1380/2009-1 в неговата цялост, и
 —
 осъждане на ответника и възможните подпомагащи страни на същия да заплатят всички съдебни разноски по производството.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „BTS“ за стоки от класове 14, 18, 25 и 28
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Technisynthese SARL
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национални фигуративни марки и фигуративни марки на Общността, които съдържат словния елемент „TBS“, за стоки от класове 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и уважава възражението.
 Изложени правни основания: недоказаност на известността и на използването на по-ранните марки и нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), като се има предвид, че не съществува вероятност от объркване между разглежданите марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).


text:
 23.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 219/10
 Иск, предявен на 20 май 2011 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-244/11)
 2011/C 219/13
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Ζаvvόѕ и E. Montaguti)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Съда да:
 —
 установи, че като е въвела изискванията за получаване на разрешение, предвидени в член 11, параграф 1 във връзка с параграф 2 и в член 11, параграф 3 от гръцкия Закон No 3631/2008, Република Гърция е нарушила задълженията си по член 63 ДФЕС във връзка със свободното движение на капитали и по член 49 ДФЕС във връзка със свободата на установяване,
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Според Комисията обстоятелството, че е необходимо предварително разрешение от Diypourgiki Epitropi Apokratikopoiiseon (Междуведомствена комисия за приватизация) за придобиването на право на глас в размер на 20 % или повече от съвкупния дружествен капитал на предприятията със стратегическо национално значение, както е предвидено в член 11, параграф 1 във връзка с параграф 2 от Закон No 3631/2008, ограничава свободното движение на капитали (член 63 ДФЕС) и свободата на установяване (член 49 ДФЕС). Въпросните мерки, макар да не въвеждат дискриминация, както твърди гръцкото правителство, могат да разубедят икономическите оператори да инвестират капитали в предприятия със стратегическо национално значение, а оттам и да се установяват в Гърция.
 Освен това Комисията счита, че член 11, параграф 3 от Закон No 3631/2008, който предвижда механизъм за последващ контрол от страна на Министерство на икономиката и финансите по определени въпроси от решаващо значение за предприятието, ограничава свободното движение на капитали (член 63 ДФЕС) и свободата на установяване (член 49 ДФЕС), доколкото предоставя на държавата възможност да обезсили съответните решения на предприятието по административни съображения, които не са предварително известни, тъй като се проявяват впоследствие. Поради това правото на преценка на акционерите за прилагане на решенията им се оказва ограничено и се възпрепятства ефективното им участие в управлението и контрола на предприятията със стратегическо национално значение, а следователно и установяването им в Гърция.
 Гръцкото правителство твърди, че спорният закон въвежда ограничения единствено за приватизацията на шест предприятия със стратегическо национално значение, по отношение на които държавата упражнява контрол. Обратно, Комисията е на мнение, че по принцип приложното поле на закона остава несигурно, тъй като нито разглежданите предприятия, нито секторите, които попадат в приложното поле на новата уредба, са упоменати в същия закон, поради което законът остава нееднозначен не само относно настоящото, а и на бъдещото му приложно поле, поради което не гарантира необходимата правна сигурност.
 Гръцкото правителство твърди, че единствената цел на закона е защитата на обществения интерес и гарантирането на непрекъснатото и безпрепятствено осигуряване на обществени услуги и функционирането на мрежите. Независимо от това Комисията заема позицията, че законът освен това има за цел да гарантира възможността на държавата да избере стратегически инвеститор за предприятията със стратегическо национално значение, да подобри конкурентноспособността им и да гарантира, че приватизацията на предприятията със стратегическо значение за националната икономика ще се осъществи при


text:
условията на прозрачност. Комисията отбелязва, че макар въпросните разпоредби да могат да се обосноват поради съображения от обществен интерес, за разлика от практиката на Съда, в съответствие с която разрешителните режими „трябва да се основават на обективни, недискриминационни и предварително известни на заинтересуваните предприятия критерии и всеки субект, по отношение на когото се прилага ограничителна мярка от този вид, трябва да има на свое разположение средство за съдебна защита“ (1), предписаните за предоставянето на разрешението критерии не са подходящи за изпълнението на преследваната от закона цел. Критериите за приватизация (предоставяне на превантивно разрешение, но освен това последващ контрол с възможност за отмяна на решенията на предприятието), установени с разглежданите разпоредби, не са ясни, обективни, предварително и точно определени в закона, нито пък имат каквато и да било връзка с преследваните от него цели, а предоставят на органите широко право на преценка, което води до последващо налагане на допълнителни ограничения за приватизирането на предприятията със стратегическо национално значение, до евентуален селективен достъп на инвеститорите до приватизираните предприятия и сектори на пазара, и до невъзможност съдебните органи да проверят по какъв начин администрацията е приложила предоставените ѝ от закона правомощия.
 Комисията счита, че Република Гърция не предоставя достатъчни разяснения и доказателства, които да обосноват установените ограничения, посочени по-горе, поради което член 11, параграф 1 във връзка с параграф 2 и член 11, параграф 3 от Закон No 3631/2088, които определят режима за предварително разрешение, и съответно режима за последващ контрол, нарушават членове 63 и 49 ДФЕС.
 (1) Вж. Решение по дело Analir и др., C-205/99, точка 38; Решение по дело Centro Europa 7 Sri, C-380/05, точка 116; Решение по дело Комисия/Португалия, C-367/98, точка 50; Решение по дело Комисия/Франция, C-483/99, точка 46; Решение по дело Комисия/Испания, C-463/00, точка 69.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/47
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 2 март 2016 г. — FX/Комисия
 (Дело F-59/15) (1)
 ((Публична служба - Срочно нает служител - Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение - Член 12, параграф 2 от приложение VIII от Правилника - Прекратяване на служебно правоотношение))
 (2016/C 136/66)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: FX (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Gattinara и F. Simonetti)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отказва изплащането на исканото от жалбоподателя обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение вследствие на прекратяването на последното, както и искане за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 FX понася две трети от направените от него съдебни разноски.
 3)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски и една трета от съдебните разноски на FX.
 (1) ОВ C 213, 29.6.2015 г., стр. 48.


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/46
 Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — Ivanyushchenko/Съвет
 (Дело T-246/15)
 (2015/C 236/62)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Yuriy Volodymyrovych Ivanyushchenko (Йенакиево, Украйна) (представители: B. Kennelly и J. Pobjoy, Barristers, и R. Gherson, Solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ОВППС) 2015/364 на Съвета от 5 март 2015 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 62 стр. 25) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (OВ L 62, стр. 1), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност, да обяви за неприложими поради незаконосъобразност член 1, параграф 1 от Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (след измененията) и член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 (след измененията), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя,
 —
 да осъди Съвета за заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.
 1.
 В рамките на първото правно основание се твърди, че Съветът не е посочил надлежно правно основание за Решение (ОВППС) 2015/364 (наричано по-нататък „решението“) и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/357 (наричан по-нататък „регламентът“) (наричани заедно по-нататък „обжалваните мерки“). Член 29 ДЕС не е надлежното правно основание за решението, тъй като жалбата срещу жалбоподателя не го е посочила като лице, което подкопавало демокрацията в Украйна или е лишило украинския народ от ползите на устойчивото развитие на неговата държава (по смисъла на член 23 от ДЕС и на член 21, параграф 2 от ДЕС). Тъй като решението било невалидно, Съветът не можел да се позовава на член 215, параграф 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, за да издаде регламента.
 2.
 В рамките на второто правно основание се твърди, че Съветът допуснал явна грешка в преценката, като приел, че е изпълнен критерият за включването на жалбоподателя в списъка по член 1, параграф 1 от Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (след измененията) и по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 (след измененията). По отношение на жалбоподателя не е в ход наказателно преследване за „присвояване на [...] публични финансови средства или активи“.
 3.
 В рамките на третото правно основание се твърди, че Съветът нарушил правото на жалбоподателя на защита и правото на добро управление и ефективен съдебен контрол. По-специално Съветът не разгледал внимателно и безпристрастно дали изтъкнатите мотиви, за които се изтъква, че обосновават повторното посочване, са основателни, като се има предвид становището, представено от жалбоподателя преди повторното посочване.
 4.
 В рамките на четвъртото правно основание се твърди, че Съветът не изпълнил задълженията си да посочи надлежни мотиви за повторното посочване на


text:
жалбоподателя.
 5.
 Пето правно основание — неоснователно и непропорционално нарушение от страна на Съвета на основните права на жалбоподателя, включително неговите права на собственост и на репутация. Последиците от обжалваните мерки за жалбоподателя били значителни по обхват, както по отношение на собствеността му, така и по отношение на репутацията му в световен мащаб. Съветът не доказал, че замразяването на активите и на финансовите средства на жалбоподателя е свързано с някаква легитимна цел или е обосновано от нея, а още по-малко, че е пропорционално на такава цел.
 6.
 Шестото правно основание се изтъква в подкрепа на обявяването на незаконосъобразността, като при това се твърди, че ако обратно на доводите, посочени в рамките на второто правно основание, член 1, параграф 1 от Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. (след измененията) и член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 (след измененията) следва да се тълкуват в смисъл, че в обхвата им попада всяко провеждано от украински орган разследване, независимо дали са налице съдебен акт или съдебно производство, на които то се основава или с които се осъществява контрол или надзор върху него, критерият за посочване би бил лишен от надлежно правно основание поради произволния обсег и обхват, които биха последвали от подобно широко тълкуване, и/или би бил непропорционален спрямо целите на решението и регламента. Поради това разпоредбата била незаконосъобразна.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/2
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 20 март 2008 г. — Bayerischer Brauerbund e.V./Bavaria N.V.
 (Дело C-120/08)
 (2008/C 197/02)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Bayerischer Brauerbund e.V.
 Ответник: Bavaria N.V.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Прилага ли се член 14, параграф 1от Регламент (ЕО) No 510/2006 на Съвета от 20 март 2006 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (1), когато защитеното указание е валидно регистрирано по опростената процедура по член 17 от Регламент (ЕИО) No 2081/92 на Съвета от 14 юли 1992 година относно закрилата на географски указания и наименования за произход на земеделски продукти и храни (2)?
 2)
 a)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, кой момент трябва да се вземе предвид при преценката за поредност на регистрация на защитеното географско указание по смисъла на член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 510/06?
 б)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, въз основа на коя разпоредба трябва да се прецени конфликтът между валидно регистрирано географско указания по опростената процедура на член 17 от Регламент (ЕИО) No 2081/92 и марка, и според какви критерии се преценява поредността на регистрацията на защитеното географско указание?
 3)
 Може ли да се прибегне до националните разпоредби за закрила на географските наименования, когато указанието „Bayerisches Bier“ отговаря на условията за регистрация според Регламент (ЕИО) No 2081/92 и според Регламент (ЕО) No 510/06, ако се окаже че Регламент (ЕО) No 1347/2001 на Съвета от 28 юни 2001 година за допълнение на приложението към Регламент (ЕО) No 1107/96 на Комисията относно регистрацията на географските указания и наименованията за произход на основание процедурата, предвидена в член 17 от Регламент (ЕИО) No 2081/92 на Съвета (3) е недействителен?
 (1) ОВ L 93, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 71, стр. 114.
 (2) ОВ L 208, стр. 1.
 (3) ОВ L 182, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 38, стр. 128.


text:
 18.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/14
 Преюдициално запитване, отправено от House of Lords (Обединено кралство) на 9 февруари 2009 г. — Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs/Baxi Group Limited
 (Дело C-55/09)
 2009/C 90/21
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 House of Lords
 Страни в главното производство
 Ищец: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 Ответник: Baxi Group Limited
 Преюдициални въпроси
 „В случай че:
 А
 данъчнозадължено лице въведе схема за реклама на своята дейност, управлявана от дружество за реклама и маркетинг, съгласно която на клиентите на данъчнозадълженото лице се предоставят „точки“ във връзка със стоките, закупувани от тях от данъчнозадълженото лице;
 Б
 в замяна на точките клиентите получават без да заплащат стоки като подарък от дружеството за реклама и маркетинг;
 В
 данъчнозадълженото лице се е договорило с дружеството за реклама и маркетинг да му заплаща препоръчителната продажна цена на даваните като подарък стоки,
 1)
 Как следва да се тълкуват членове 14, 24, 73 и 168 от Директивата за ДДС (1) (по-рано членове 5, 6, 11, A, параграф 1, буква а) и член 17, параграф 2 от Шеста директива (2)) с оглед на плащанията, извършвани от данъчнозадълженото лице в полза на другото дружество?
 2)
 В частност, следва ли тези разпоредби да се тълкуват в смисъл, че извършваните от данъчнозадълженото лице плащания в полза на другото дружество трябва да се считат:
 а)
 единствено за насрещна престация срещу доставката от другото дружество на услуги за данъчнозадълженото лице;
 б)
 единствено за насрещна престация от трето лице срещу доставката от другото дружество на стоки за клиентите;
 в)
 за насрещна престация отчасти срещу доставката от другото дружество на услуги за данъчнозадълженото лице, отчасти срещу доставката от другото дружество на стоки за клиентите, или
 г)
 като насрещна престация срещу доставката за данъчнозадълженото лице, както на услуги за реклама и маркетинг, така и на даваните като подарък стоки?
 3)
 Ако отговорът на втория въпрос е, че такива плащания трябва да се считат отчасти за насрещна престация срещу доставката на услуги от другото дружество за данъчнозадълженото лице и отчасти за насрещна престация на трето лице от данъчнозадълженото лице за другото дружество с оглед на доставката от последното на стоки за клиентите, какви са установените от общностното право критерии за определяне как следва да се разпредели плащането между тези две доставки?“
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).
 (2) Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/47
 Жалба, подадена на 3 октомври 2011 г. — ZZ/Парламент
 (Дело F-97/11)
 2011/C 347/89
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: P. Nelissen Grade и G. Leblanc)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Парламента за определяне на датата, от която се взема предвид промяната в гражданското състояние за целите на прекратяване изплащането на надбавката за жилищни нужди поради постановяването на съдебно решение за развод на жалбоподателя
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на органа по назначаването от 4 юли 2011 г., с което частично се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя по административен ред,
 —
 да се отмени решението на органа по назначаването от 21 януари 2011 г., съобщено на жалбоподателя посредством административното приложение „Streamline“, с което датата на съдебното решение за развод на жалбоподателя е определена като дата, от която се взема предвид промяната в гражданското състояние на жалбоподателя,
 —
 да се дадат задължителни указания на органа по назначаването за последиците от отмяната на обжалваните решения и конкретно за датата, от която да се вземе предвид съдебното решение за развод между жалбоподателя и бившата му съпруга, а именно датата на отбелязването на развода в акта за гражданско състояние — 26 април 2011 г.,
 —
 Парламентът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/18
 Преюдициално запитване от Corte Suprema di Cassazione (Италия), постъпило на 17 февруари 2014 г. — Agenzia delle Entrate/Nuova Invincibile
 (Дело C-82/14)
 2014/C 142/25
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte Suprema di Cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Agenzia delle Entrate
 Ответник: Nuova Invincibile
 Преюдициален въпрос
 Отнася ли се забраната, която е в основата на Решение на Съда на Европейските общности от 17 юли 2008 г., постановено по дело С-132/06, до мярка [като данъчната амнистия, предвидена в член 9, параграф 17 от Закон No 289/2002, за минали периоди и която цели да обезщети до известна степен лицата, засегнати от природни бедствия,] която се отразява на общите суми, получени (или които трябва да бъдат получени) след начисляването на ДДС?


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/42
 Решение на Общия съд от 7 юли 2010 г. — Комисия/Antiche Terre
 (Дело T-51/09) (1)
 (Арбитражна клауза - Програма относно насърчаването на енергийните технологии в Европа (Thermie) - Договор относно проекта за създаване на централа за производство на електрическа енергия в Umbertide (Италия) посредством нова технология за изгаряне на биомаса от земеделското и лесовъдното производство - Значителна промяна на условията за изпълнение на договора - Прекратяване - Възстановяване на изплатените суми - Лихви)
 2010/C 221/68
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: V. Joris, assisté de A. dal Ferro, avocat)
 Ответник: Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa (Arezzo, Италия) (представители: L. Defalque и P. Van Leynseele, avocats)
 Предмет
 Иск, предявен от Комисията на основание член 238 ЕО, с цел Antiche Terre да бъде осъдено да възстанови суми, изплатени от Европейската общност в изпълнение на договор BM/188/96 от 23 декември 1996 г., сключен в рамките на програма Thermie с три дружества, едно от които е Antiche Terre.
 Диспозитив
 1.
 Осъжда Antiche Terre Soc. coop. rl Società Agricola Cooperativa да плати на Европейската комисия сумата от 479 332,40 EUR, заедно с лихви за забава, изчислени по действащия законен италиански лихвен процент, считано от 4 януари 2004 г. до пълното плащане на дълга, след приспадане на сумата от 461 979 EUR, получена от Комисията в следствие от усвояването на 25 януари 2005 г. на банковата гаранция в нейна полза.
 2.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3.
 Осъжда Antiche Terre да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 82, 4.4.2009 г.


text:
 11.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/5
 Решение на Съда (пети състав) от 14 ноември 2013 г. — Съвет на Европейския съюз/Gul Ahmed Textile Mills Ltd, Европейска комисия
 (Дело C-638/11 P) (1)
 (Обжалване - Дъмпинг - Внос на памучно спално бельо с произход от Пакистан - Регламент (ЕО) No 384/96 - Член 3, параграф 7 - Понятие за различни фактори)
 2014/C 9/06
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представител: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Gul Ahmed Textile Mills Ltd (представител: L. Ruessmann, адвокат), Европейска комисия (представители: A. Stobiecka-Kuik, подпомагана от E. McGovern, Barrister)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (седми състав) от 27 септември 2011 г. по дело Gul Ahmed Textile Mills/Съвет (T-199/04), с което Регламент (ЕО) No 397/2004 на Съвета от 2 март 2004 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на памучно спално бельо с произход от Пакистан (ОВ L 66, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 34, стр.108) се отменя в частта относно Gul Ahmed Textile Mills Ltd — Нарушение на член 3, параграф 7 от Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223) — Установяване на наличие на вреда — Установяване на причинно-следствена връзка между дъмпинговия внос и причинената вреда — Фактори, които трябва да бъдат взети предвид
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 27 септември 2011 г. по дело Gul Ahmed Textile Mills/Conseil (T-199/04).
 2.
 Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.
 3.
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 65, 3.3.2012 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/28
 Определение на председателя на Съда от 23 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo per la Sardegna, Италия) — Telecom Italia SpA/Regione autonoma della Sardegna, в присъствието на Space SpA и Passamonti Srl и др.
 (Дело C-290/09) (1)
 2010/C 134/45
 Език на производството: италиански
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 233, 26.9.2009 г.


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/52
 Жалба, подадена на 1 март 2016 г. — Aydin/EUIPO — Kaporal France (ROYAL & CAPORAL)
 (Дело T-95/16)
 (2016/C 156/70)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Savas Aydin (Пантен, Франция) (представител: F. Watrin, avocate)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Kaporal France (Марсилия, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: Жалбоподателят
 Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „ROYAL & CAPORAL“ — Заявка за регистрация No 12 587 663
 Производство пред EUIPO: Производство по възражение
 Обжалвано решение: Решение на втори апелативен състав на EUIPO от 11 декември 2015 г. по преписка R 867/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да разпореди на EUIPO да извърши регистрацията на марката „ROYAL & CAPORAL“ (заявка No 12587663), и
 —
 да осъди загубилите делото страни да заплатят разходите и съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 16.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 11/6
 Решение на Съда (шести състав) от 12 ноември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
 (Дело C-7/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2006/86/ЕО - Изисквания за проследимост, съобщаване на сериозни нежелани реакции и събития и определени технически изисквания по отношение на кодиране, преработване, съхраняване, съхранение и предоставяне на човешки тъкани и клетки - Липса на транспониране в определения срок)
 2010/C 11/10
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Cattabriga и J. Sénéchal)
 Ответник: Кралство Белгия (представител: D. Haven)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане или несъобщаване в определения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2006/86/ЕО на Комисията от 24 октомври 2006 година за прилагане на Директива 2004/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно установяването на изисквания за проследимост, съобщаване на сериозни нежелани реакции и събития и определени технически изисквания по отношение на кодиране, преработване, съхраняване, съхранение и предоставяне на човешки тъкани и клетки (ОВ L 294, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 150).
 Диспозитив
 1.
 Като не е приело в срока, определен в член 11, параграф 1, първа алинея от Директива 2006/86/ЕО на Комисията от 24 октомври 2006 година за прилагане на Директива 2004/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно установяването на изисквания за проследимост, съобщаване на сериозни нежелани реакции и събития и определени технически изисквания по отношение на кодиране, преработване, съхраняване, съхранение и предоставяне на човешки тъкани и клетки, законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходимите за съобразяване с посочената директива, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 2.
 Осъжда Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 69, 21.3.2009 г.


text:
 10.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 413/8
 Дело, заведено на 3 август 2016 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
 (Дело E-9/16)
 (2016/C 413/08)
 На 3 август 2016 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler и Auður Ýr Steinarsdóttir в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: 35 Rue Belliard, 1040 Brussels.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:
 1.
 Като е оставила в сила националната разпоредба от раздел 2, параграф 32 на норвежката наредба за продуктите, която забранява производството, вноса, износа и продажбата на потребителски стоки, които съдържат определени концентрации на перфлуорооктановата киселина (ПФОК), Норвегия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 12щв от глава XV на приложение II към Споразумението за ЕИП (Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г. относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО, изменени), и по-специално член 128, параграф 1 от него, адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него.
 2.
 Алтернативно, като е оставила в сила горепосочената национална разпоредба след задействането на процеса на ограничаване в съответствие с дял VIII от горепосочения акт, цитиран в точка 12щв от глава XV на приложение II към Споразумението за ЕИП, Норвегия не е изпълнила задълженията си по член 3 на Споразумението за ЕИП във връзка с член 128, параграф 1 от този акт.
 3.
 Като е оставила в сила горепосочената национална разпоредба, Норвегия не е изпълнила задълженията си по член 11 от Споразумението за ЕИП.
 4.
 Да осъди Кралство Норвегия да заплати разноските по делото.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си по Регламента REACH и/или задълженията си по Споразумението за ЕИП, като е запазило в сила национална наредба, забраняваща производството, вноса, износа и продажбата на продукти, съдържащи 0,001 % или повече тегловно съдържание на вещество, наричано обикновено „ПФОК“.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ иска да получи пояснение, че след като едно вещество вече е идентифицирано като представляващо неконтролиран риск за околната среда и за човешкото здраве, едностранна национална наредба за вещества, обхванати от REACH, е допустима само при строго определени обстоятелства, предвидени в Регламента REACH.
 —
 Настоящият иск касае националното законодателство, прието в Норвегия за ограничаването на ПФОК. С настоящия иск Надзорният орган на ЕАСТ по никакъв начин не се стреми да постави под въпрос необходимостта от регулирането на ПФОК като вещество. Става дума за важен процедурен въпрос, който накара Надзорния орган на ЕАСТ да предяви настоящия иск за установяване на нарушение: когато държава от ЕИП установява риск за здравето или околната


text:
среда, произтичащ от вещество, обхванато от REACH, от съществено значение за функционирането на системата, създадена с Регламента REACH, е на тези опасения да се отговори с предприемането на действия в рамките на тази система, а не чрез едностранни действия.
 —
 На 27 август 2013 г. норвежкото правителство уведоми Надзорния орган на ЕАСТ, че на 27 май 2013 г. е била приета наредба за изменение на норвежката наредба за продуктите чрез въвеждането на ограничения върху производството, вноса, износа и продажбата на потребителски стоки, съдържащи ПФОК и някои соли и естери на ПФОК.
 —
 На 8 юли 2015 г. Надзорният орган на ЕАСТ представи мотивирано становище по въпроса. По силата на член 31, параграф 2 от Споразумението за надзор и съд (СНС) Надзорният орган на ЕАСТ изиска от Норвегия да предприеме необходимите мерки, за да се съобрази с мотивираното становище в срок от два месеца след уведомлението, т.е. не по-късно от 8 септември 2015 г.
 —
 С писмо от 16 октомври 2015 г. Норвегия отговори на мотивираното становище, като запази позицията си и представи някои допълнителни коментари. Тъй като до изтичането на срока, определен в мотивираното становище, Норвегия все още бе запазила въпросните национални разпоредби, Надзорният орган на ЕАСТ взе решение да отнесе въпроса пред Съда на ЕАСТ съгласно член 31 от Споразумението за надзор и съд.


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/37
 Жалба, подадена на 31 октомври 2008 г. — Umbach/Комисия
 (Дело T-474/08)
 (2009/C 32/73)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Dieter C. Umbach (представител: M. Stephani, Rechtsanwalt)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение SG.E.3/MV/psi D(2008) 6991 на Комисията от 2 септември 2008 г.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяната на решението на Комисията, с което му се отказва пълен и неограничен достъп до документи, свързани с програма TACIS и с договор по TACIS, по който жалбоподателят е страна. Жалбоподателят изтъква, че достъпът до въпросните документи е от решаващо значение за неговата защита в рамките на иска за връщане на получените суми, който Комисията предявява срещу него вследствие на развалянето на договора по TACIS.
 В подкрепа на жалбата той се позовава, от една страна, на нарушение на общите принципи на общностното право, и в частност на нарушение на правния принцип на добрата администрация и правния принцип за справедлив процес, доколкото като заинтересовано лице той трябвало да има възможност да получи пълен и безпрепятствен достъп до материалите, които са необходими за неговата защита и за по-нататъшното предявяване на собствените му права срещу Комисията.
 От друга страна, жалбоподателят изтъква, че правото на пълен и безпрепятствен достъп до документите произтича и от Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1), тъй като по-специално Комисията упражнила неправомерно правомощията, които са ѝ предоставени в рамките на членове 4 и 9 от Регламента.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/57
 Жалба, подадена на 12 август 2013 г. — „Millano“ Krzysztof Kotas/СХВП (форма на шоколадова бонбониера)
 (Дело T-440/13)
 2013/C 344/104
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Zakład Wyrobów Cukierniczych „Millano“ Krzysztof Kotas (Пшежмерово, Полша) (представител: B. Kański, radca prawny)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав от 22 май 2013 г. по преписка R 755/2012-2.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: триизмерна марка във формата на шоколадова бонбониера за стоки от клас 30 — заявка No 10 359 602.
 Решение на проверителя: отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година.


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/57
 Определение на Общия съд от 23 ноември 2015 г. — Milchindustrie-Verband и Deutscher Raiffeisenverband/Комисия
 (Дело T-670/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014 — 2020 г. - Сдружение - Липса на пряко засягане на членовете - Недопустимост))
 (2016/C 027/73)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Milchindustrie-Verband (Берлин, Германия) и Deutscher Raiffeisenverband eV (Берлин) (представители: I. Zenke и T. Heymann, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann, T. Maxian Rusche и R. Sauer)
 Предмет
 Искане за отмяна на съобщението на Комисията от 28 юни 2014 г., озаглавено „Насоки относно държавната помощ за опазване на околната среда и за енергетика за периода 2014 — 2020 г.“ (ОВ C 200, стр. 1), доколкото секторът на млякото и млечните продукти, без сладолед (NACE 10.51), не е посочен в приложение 3 към това съобщение
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда Milchindustrie-Verband eV и Deutscher Raiffeisenverband eV да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 431, 1.12.2014 г.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/29
 Иск, предявен на 16 май 2017 г. — Fakro/Комисия
 (Дело T-293/17)
 (2017/C 249/45)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Fakro sp. z o.o. (Нови Сонч, Полша) (представител: A. Radkowiak-Macuda, radca prawny)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да установи, че в нарушение на задълженията си по Договора за функционирането на ЕС и Хартата на основните права Комисията не е взела решение по подадената до нея жалба от 12 юли 2012 г., с която ищецът се оплаква от злоупотреба с господстващо положение от страна на групата VELUX, въпреки че изрично е била поканена да предприеме действия,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително в случай на прекратяване на производството поради евентуално произнасяне на Комисията в хода на това производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска ищецът излага едно основание — нарушение на член 288 ДФЕС във връзка с членове 102 ДФЕС и 105 ДФЕС и във връзка с член 41 от Хартата на основните права.
 Комисията издава първото си решение видимо по съществото на подадената от ищеца жалба едва след 3,5 години, което не съставлява произнасяне по случая в разумен срок. Комисията не представя доказателства, от които да личи, че е предприемала действия в рамките на процедурата по разследване. Преди да се произнесе, Комисията е длъжна задълбочено да анализира изтъкнатите от подалото жалбата лице обстоятелства от фактическа и правна страна. Предявяването на този иск е единственият останал способ за ищеца да защити правата си.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/19
 Иск, предявен на 4 февруари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-50/09)
 (2009/C 82/35)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Oliver, C. Clyne, J.-B. Laignelot)
 Ответник: Ирландия
 Искания на ищеца
 да се установи, че:
 —
 като не е транспонирала член 3 от изменената Директива 85/337/ЕИО на Съвета (1) относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда,
 —
 като не гарантира, че изискванията на членове 2, 3 и 4 от тази директива ще бъдат спазени изцяло когато едновременно ирландските органи по териториалното устройство и Агенцията за защита на околната среда имат правомощия за вземането на решение по даден проект,
 —
 като изключва работите по събаряне и разрушаване от обхвата на законодателството си, с което транспонира тази директива,
 Ирландия не е изпълнила задълженията си по тази директива.
 —
 да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Липса на транспониране на член 3 от Директивата
 Комисията твърди, че раздел 173 от Правилника за териториално устройство и развитие от 2000 г., който изисква органите по териториалното устройство да вземат предвид декларацията относно последиците за околната среда и получената от консултираните лица информация, препраща към задължението по член 8 от директивата да се вземе под внимание събраната съгласно членове 5, 6 и 7 от директивата информация. Становището на Комисията е, че раздел 173 не отговаря на по-широкото задължение по член 3 от директивата да се гарантира, че оценката на въздействието върху околната среда определя, описва и оценява всички посочени в тази разпоредба въпроси.
 Що се отнася до членове 94, 108 и 111 от Правилника за териториалното устройство и развитие от 2001 г. и приложение 6 към него, Комисията отбелязва следното: Член 94 във връзка с приложение 6.2(b) определя информацията, която декларацията относно последиците за околната среда трябва да съдържа. Това е препращане към информацията, която предприемачът трябва да представи съгласно член 5 от директивата, ето защо трябва да се разграничава от декларацията относно последиците за околната среда, която е общ процес на оценяване. Членове 108 и 111 изискват органите по териториалното устройство да преценят съответствието на декларацията относно последиците за околната среда. Комисията счита, че тези разпоредби препращат към член 5 от директивата, но не заместват транспонирането на член 3 от директивата. Информацията, която трябва да се предостави от предприемача е само част от оценка на въздействието на околната среда и разпоредбите, които се отнасят до такава информация не заместват регламентираното в член 3 задължение.
 Липса на изискване за истинска координация между органите
 Макар Комисията да не възразява по принцип срещу многоетапно вземане на решение или срещу разпределяне на отговорността за вземане на решение по един и същ проект между различни решаващи субекти, тя има притеснения относно точния начин, по който са очертани задълженията на различните решаващи субекти. Становището на Комисията е, че ирландското законодателство не съдържа задължение за решаващите субекти да координират ефективно действията си и поради това противоречи на членове 2, 3 и 4 от


text:
Директивата.
 Липса на прилагане на директивата по отношение на работите по събаряне и разрушаване
 Комисията застъпва становището, че когато са изпълнени другите посочени в директивата условия трябва да се извърши оценка на въздействието върху околната среда на работите по събаряне и разрушаване. Ирландия иска да освободи почти всички работи по събаряне и разрушаване от Правилника за териториалното устройство и развитие от 2001 г (приложение 2, част I, клас 50). Според твърдението на Комисията това очевидно противоречи на директивата.
 (1) ОВ L 175, стp. 40; Специално издание на български език 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/77
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 18 ноември 2009 г. — Chassagne/Комисия
 (Дело F-11/05 RENV) (1)
 (Публична служба - Връщане на Съда на публичната служба за ново разглеждане след отмяна на решението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2010/C 24/145
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Olivier Chassagne (Брюксел, Белгия) (представител: T. Bontinck, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално G. Berscheid и V. Joris, подпомагани от F. Longfils, avocat, впоследствие J. Currall и G. Berscheid, подпомагани от J.-L. Fagnart, avocat)
 Предмет на делото
 От една страна, отмяна на решението на Комисията, с което се отказва на жалбоподателя с произход от отвъдморски френски департамент да се приложат спрямо него през преходния период разпоредбите в сила преди 1 май 2004 г. относно условията и реда за възстановяване на пътните разноски, приложими към длъжностните лица, чието място на работа и място на произход се намират в Европа, и от друга страна, искане за обезщетение за вреди — дело T-253/06 P, върнато след касационно обжалване
 Диспозитив на определението
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по дело F-11/05 RENV, Chassagne/Комисия, което е заличено от регистъра на Съда на публичната служба.
 2.
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя до постановяването на решението на Първоинстанционния съд от 19 септември 2008 г. Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски след постановяването на това съдебно решение.
 (1) ОВ C 115 от 14.5.2005 г., стр. 36.


text:
 8.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 439/33
 Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Lupin/Комисия
 (Дело T-680/14)
 (2014/C 439/43)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Lupin Ltd (Махаращра, Индия) (представители: M. Pullen, R. Fawcett-Feuillette, M. Boles, Solicitors, V. Wakefield, Barrister, и M. Hoskins QC)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви решението за недействително, доколкото с него се приема, че Lupin е нарушило член 101 ДФЕС и/или
 —
 да отмени или да намали наложената глоба на Lupin, и
 —
 да осъди Комисията да заплати разноските на Lupin в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата си жалба жалбоподателят иска частична отмяна на Решение C(2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. по преписка AT.39612 — Perindopril (Servier).
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, доколкото е приела, че жалбоподателят е извършил нарушение поради целта на член 101 ДФЕС. Жалбоподателят твърди, че:
 —
 заключението на Комисията е незаконосъобразно, тъй като прилага напълно нов и неправилен правен критерий. По-специално то зависи от плащането на „значителен стимул“, което според жалбоподателя не отговаря на установената съдебна практика и е погрешно от правна гледна точка;
 —
 подходът на Комисията съдържа пропуск да се признаят и изпълнят целите не само на конкурентното право, но също и тези на патентното право и на модерния граждански процес. Според жалбоподателя Комисията е трябвало да прецени въпроса за ограничението поради целта чрез позоваване на доктрината за допълнителните ограничения и/или чрез позоваване на принципите, признати в решение Wouters. Този пропуск е грешен от правна гледна точка.
 2.
 Второ правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, доколкото е приела, че жалбоподателят е извършил нарушение поради резултата на член 101 ДФЕС. Жалбоподателят счита, че подходът на Комисията при преценката дали патентното споразумение е нарушение поради резултата, страда от същите пороци, както и подходът ѝ спрямо нарушенията поради целта.
 3.
 Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че Комисията е допуснала грешка като е наложила глоба на жалбоподателя, алтернативно — наложената глоба е била твърде висока и трябва да бъде намалена. Жалбоподателят счита, че:
 —
 твърдяното му нарушение е ново и не следва да се налага глоба, алтернативно — само символична глоба;
 —
 глобата не отговаря на относителната тежест и продължителност на твърдяното нарушение на жалбоподателя и е несправедлива;
 —
 Комисията не е взела предвид справедливата стойност на интелектуалната собственост, която е била прехвърлена от жалбоподателя на Servier;
 —
 Комисията е нарушила принципа на равно третиране с сравнение с глобата, наложена на Krka.


text:
 7.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/27
 Иск, предявен на 4 май 2007 г. — Schindler Holding u.a./Комисия
 (Дело T-138/07)
 (2007/C 155/52)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищци: Schindler Holding Ltd (Hergiswil, Швейцария), Schindler Management AG (Ebikon, Швейцария), S.A. Schindler N.V. (Брюксел, Белгия), Schindler Sàrl (Люксембург, Люксембург), Schindler Liften B.V. ('s-Gravenhage, Нидерландия) и Schindler Deutschland Holding GmbH (Берлин, Германия) (представители: Rechtsanwälte R. Bechtold, W. Bosch, U. Soltész и S. Hirsbrunner)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 —
 да се отмени Решението от 21 февруари 2007 г. (преписка COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators [Асансьори и ескалатори]) в съответствие с член 231, параграф 1 ЕО,
 —
 при условията на евентуалност, да се намали размера на наложената съгласно решението глоба;
 —
 да се осъди Комисията да заплати разноските на ищеца съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците оспорват Решение C(2007) 512 окончателен на Комисията от 21 февруари 2007 година по преписка COMP/E-1/38.823 — PO/Elevators and Escalators [Асансьори и ескалатори]. С оспорването решение на ищците и други предприятия са наложени глоби заради участието им в картели при монтирането и поддръжката на асансьори и ескалатори в Белгия, Германия, Люксембург и Нидерландия. Според становището на Комисията съответните предприятия са нарушили член 81 ЕО.
 В подкрепа на своя иск ищците изтъкват следните основания:
 —
 нарушаване на принципа за правна сигурност с член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1), доколкото тази разпоредба предоставя на Комисията неограничено право на преценка при определянето на глоби,
 —
 нарушаване на забраната за обратно действие с наложените от Комисията глоби,
 —
 недействителност на Насоките за начина на определяне на глоби (наричани по-нататък „Насоките 1998“) (2), тъй като те не отнасят по достатъчно диференциран начин основния размер на глобата към нарушението и предоставят твърде широко право на преценка на Комисията при определянето на глоби,
 —
 незаконосъобразност на доказателствата, събрани от предприятията-заявители за намаление на санкция на основание на Известие на Комисията относно освобождаване от санкции и намаляване на техния размер в случаите на картели (3), поради нарушения на принципа nemo tenetur, съответно на правото на отказ от даване на показания, на принципа in dubio pro reo и на принципа на съразмерност, както и поради превишаване от страна на Комисията на правото й на преценка чрез приемането на тази мярка,
 —
 нарушение на принципа на разделение на властите и на изискванията за надлежен процес,
 —
 незаконосъобразност на оспорваното решение от гледна точка на международното публично право поради отчуждителния ефект на наложените глоби,
 —
 нарушаване на „Насоките 1998“ предвид недължимо високия основен размер на глобите спрямо конкретните нарушения,
 —
 нарушаване на „Насоките 1998“ предвид недостатъчното отчитане или неотчитането на смекчаващите обстоятелства,
 —
 нарушаване на Правилата за определянето и намаляването на размера на глобите при доброволно сътрудничество 2002 заради неоправдано малко намаляване на наказанието вследствие на сътрудничество или съответно неоснователен отказ на такова намаляване,
 —
 несъразмерност в размера на глобите,
 —
 незаконосъобразност на оспорваното решение, доколкото същото е насочено срещу Schindler Holding Ltd und Schindler Management AG, на основание


text:
на това, че при липса на международно споразумение със Швейцария, то не е било действително оповестено на тези дружества,
 —
 липса на предпоставките за солидарна отговорност на Schindler Holding Ltd,
 —
 нарушаване на член 23, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1/2003, тъй като максималните граници за глобите за били надвишени.
 (1) Регламент (EО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за защита на конкуренцията, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1).
 (2) Насоки за начина на определяне на глоби, наложени съгласно член 15, параграф 2 от Регламент (EO) No 17 и член 65, параграф 5 ЕОВС (ОВ 1998, C 9, стр. 3).
 (3) Известие на Комисията относно освобождаване от санкции и намаляване на техния размер в случаите на картел (ОВ 2002, C 45, стр. 3).


text:
 31.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 402/42
 Решение на Общия съд от 20 септември 2016 г. — Alsharghawi/Съвет
 (Дело T-485/15) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки с оглед на положението в Либия - Замразяване на средства - Списък на лицата, за които се прилагат ограничения за влизане и за транзитно преминаване през територията на Европейския съюз - Бивш началник на кабинета на Муамар Кадафи - Избор на правното основание - Задължение за мотивиране - Право на защита - Презумпция за невиновност - Пропорционалност - Свобода на придвижване - Право на собственост - Задължение за обосноваване на мярката))
 (2016/C 402/48)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Йоханесбург, Южна Африка) (представител: É. Moutet, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Vitro и V. Piessevaux)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна, първо, на Решение 2015/1333/ОВППС на Съвета от 31 юли 2015 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия и за отмяна на решение 2011/137/ОВППС (ОВ L 206, 2015 г., стр. 34), и второ, на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/1323 на Съвета от 31 юли 2015 година за прилагане на член 16, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 204/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Либия (ОВ L 206, 2015 г., стр. 4).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Bashir Saleh Bashir Alsharghawi понася освен направените от него съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 337, 12.10.2015 г.


text:
 21.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 152/13
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 7 март 2011 г. — Staatssecretaris van Financiën/U. Notermans-Boddenberg
 (Дело C-114/11)
 2011/C 152/22
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën
 Ответник: U. Notermans-Boddenberg
 Преюдициални въпроси
 Предвид разпоредбата на член 39 ЕО (понастоящем член 45 ДФЕС) или на член 18 ЕО (понастоящем член 21 ДФЕС) урежда ли се от общностното право случаят, при който държава членка подлага на данъчно облагане лице с местоживеене в тази държава членка, тъй като това лице пуска в употреба по пътната мрежа на нейната територия собствения си лек автомобил, при положение че този автомобил
 —
 е регистриран в друга държава членка,
 —
 част е от движимото имущество, което това лице взема със себе си, когато се премества да живее от тази друга държава членка в първата държава членка, като запазва гражданството на другата държава членка и
 —
 продължава да се ползва от това лице по същия начин, както и преди то да се премести да живее в другата държава членка, т.е. за частни цели и за пътувания до мястото му на работа в държавата членка, в която е живяло първоначално?


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/33
 Решение на Съда (седми състав) от 13 юни 2013 г. — Европейска комисия/Френска република
 (Дело C-193/12) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/676/ЕИО - Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници - Посочване на уязвимите зони - Прекомерно съдържание на нитрати - Еутрофизация - Задължение за извършване на ревизия на всеки четири години)
 2013/C 225/55
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: J. Hottiaux и B. Simon)
 Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и S. Menez)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 3, параграфи 1 и 4 и на Приложение I към Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (ОВ L 375, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 81) — Непълно посочване на уязвимите зони — Прекомерно съдържание на нитрати — Еутрофизация — Неправилно извършена ревизия на всеки четири години
 Диспозитив
 1.
 Като не е посочила като уязвими множество зони, характеризиращи се с наличието на маси повърхностни и подпочвени води, които са засегнати или могат да бъдат засегнати от прекомерно съдържание на нитрати и/или от еутрофизация, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 3, параграфи 1 и 4 и по Приложение I към Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници.
 2.
 Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 217, 21.7.2012 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/7
 Решение на Съда (голям състав) от 29 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg — Германия) — Наказателно производство срещу Piotr Kossowski
 (Дело C-486/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген - Член 54 и член 55, параграф 1, буква a) - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 50 - Принцип ne bis in idem - Допустимост на наказателно преследване срещу обвиняем в една държава членка, след като образуваното срещу него наказателно производство в друга държава членка е прекратено, без да е проведено задълбочено разследване - Липса на преценка по съществото на случая))
 (2016/C 335/08)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Hanseatisches Oberlandesgericht Hamburg
 Страна в главното наказателно производство
 Piotr Kossowski
 в присъствието на: Generalstaatsanwaltschaft Hamburg
 Диспозитив
 Принципът ne bis in idem, закрепен в член 54 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници, подписана в Шенген (Люксембург) на 19 юни 1990 г., трябва, в светлината на член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкува в смисъл, че постановление на прокуратурата, с което се слага край на наказателното преследване и окончателно — стига да няма възобновяване или отмяна — се прекратява досъдебното производство срещу определено лице, без да бъде наложена санкция, не може да се окачестви като окончателно съдебно решение по смисъла на тези членове, когато от мотивите на постановлението е видно, че посоченото производство е прекратено, без да е проведено задълбочено разследване, за което сочи обстоятелството, че не са разпитани пострадалият и евентуалният свидетел.
 (1) ОВ C 16, 19.1.2015 г.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/2
 Решение на Съда (пети състав) от 26 май 2016 г. (преюдициални запитвания от Curtea de Apel Bacău — Румъния) — Județul Neamț (C-260/14), Judeţul Bacău (C-261/14)/Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
 (Съединени дела C-260/14 и C-261/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Защита на финансовите интереси на Европейския съюз - Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 - Европейски фонд за регионално развитие (ЕФРР) - Регламент (ЕО) No 1083/2006 - Възлагане на поръчка от получателя на средствата, действащ като възлагащ орган, с цел осъществяване на субсидираната дейност - Понятие за нередност - Критерий за „нарушаване на правото на Съюза“ - Процедури за възлагане на обществени поръчки в противоречие с националното законодателство - Естество на приетите от държавите членки финансови корекции - Административни мерки или санкции))
 (2016/C 260/02)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Bacău
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Județul Neamț (C-260/14), Judeţul Bacău (C-261/14)
 Ответник: Ministerul Dezvoltării Regionale și Administrației Publice
 Диспозитив
 1)
 Член 1, параграф 2 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности и член 2, точка 7 от Регламент (ЕО) No 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (EO) No 1260/1999 трябва да се тълкуват в смисъл, че неспазването на национални разпоредби от възлагащ орган, ползващ се от структурни фондове при възлагането на обществена поръчка с прогнозна стойност под прага по член 7, буква а) от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги, изменена с Регламент (ЕО) No 1422/2007 на Комисията от 4 декември 2007 г., може да съставлява „нередност“ по смисъла на споменатия член 1, параграф 2 или пък на споменатия член 2, точка 7 при възлагането на такава поръчка, доколкото неспазването има или би имало като последица нанасянето на вреда на общия бюджет на Европейския съюз чрез отчитане на неоправдан разход.
 2)
 Член 98, параграф 2, първа алинея, второ изречение от Регламент No 1083/2006 трябва да се тълкува в смисъл, че в случая, в който финансовите корекции от страна на държавите членки се прилагат във връзка с разходи, съфинансирани от структурните фондове при неспазване на разпоредбите в областта на възлагането на обществени поръчки, те съставляват административни мерки по смисъла на член 4 от Регламент No 2988/95.
 3)
 Принципите на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат държава членка да прилага финансови корекции, уредени с вътрешен нормативен акт, влязъл в сила след твърдяно нарушение на разпоредбите в областта на възлагането на обществени поръчки, при условие че става дума за прилагане на нова правна уредба по отношение на бъдещите последици от положения, възникнали при действието на предходна правна уредба, което е компетентна да провери запитващата юрисдикция, отчитайки всички релевантни обстоятелства, разглеждани


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/47
 Определение на председателя на Общия съд от 10 март 2017 г. — Fertisac/ECHA
 (Дело T-855/16 R)
 ((Обезпечително производство - REACH - Такса за регистрацията на вещество - Намаление за микро-, малки и средни предприятия - Решение за налагане на административна и на допълнителна такса - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
 (2017/C 144/65)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Fertisac, SL (Атарфе, Испания) (представител: J. Gomez Rodriguez, адвокат)
 Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA) (представители: E. Maurage, J.-P. Trnka и M. Heikkilä, подпомагани от C. Molyneux, адвокат)
 Предмет
 Искане на основание членове 278 ДФЕС и 279 ДФЕС за спиране на изпълнението на решение SME (2016) 5150 от 15 ноември 2016 г., с което на жалбоподателя е отказано да се ползва от приложимите за средни предприятия намаления, както и на фактурите, издадени от ЕСНА на 15 ноември 2016 г. на основание на това решение с номера 10060160 и 10060161.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата в обезпечителното производство.
 2)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/41
 Решение на Общия съд от 16 юли 2014 г. — Langguth Erben/СХВП (Форма на бутилка за алкохолна напитка)
 (Дело T-66/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за регистрация на триизмерна марка на Общността - Форма на бутилка за алкохолна напитка - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член7, параграф 1, буква б) и член 7, параграф 2, член 75, член 76, параграф 1 и член 77 от Регламент (ЕО) Noo207/2009))
 2014/C 292/50
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Трабен-Трарбах, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Marten, G. Schneider и D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 22 ноември 2012 г. (по дело R 129/2012-1) относно заявка за регистрация като марка на Общността на триизмерен знак, представляващ формата на бутилка за алкохолна напитка
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, заплатени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 108, 13.4.2013 г.


text:
 18.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 309/28
 Преюдициално запитване от Tribunalul Dolj (Румъния), постъпило на 30 юни 2017 г. — Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă/SC Bancpost SA, SC Bancpost SA — клон Долж
 (Дело C-400/17)
 (2017/C 309/37)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Dolj
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Mihaela Iuliana Scripnic, Radu Constantin Scripnic, Alexandru Gheorghiţă, Vasilica Gheorghiţă
 Ответници: SC Bancpost SA, SC Bancpost SA — клон Долж
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 3, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО (1) да се тълкува в смисъл, че значителната неравнопоставеност между произтичащите от договора права и задължения на страните трябва да се преценява стриктно към момента на сключване на договора, или тя се отнася и до случай, в който при изпълнението на договор с периодично или продължително изпълнение размерът на дължимата от потребителя престация нараства прекомерно спрямо момента на сключване на договора поради значителни изменения в обменния курс?
 2)
 Трябва ли понятието „ясен и разбираем език“, на който е съставена дадена договорна клауза по смисъла на член 4, параграф 2 от Директива 93/13, да се разбира в смисъл, че такава договорна клауза трябва да предвижда само мотивите за нейното включване в договора и начина на нейното функциониране, или трябва да се предвидят и всички възможни последици от нея, в зависимост от които може да се изменя плащаната от потребителя цена, като например свързания с обменния курс риск?
 3)
 Следва ли при тълкуването на разпоредбите на член 6, параграф 1 от Директива 93/13 изразът „не са обвързващи за потребителя“ да се тълкува в смисъл, че в случай на значителна неравнопоставеност между правата и задълженията на страните, възникнала в резултат на изменения в обменния валутен курс, националната юрисдикция може да освободи потребителя от задължението да носи изцяло валутния риск?
 (1) Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, 1993 г.,стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273).


text:
 24.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/50
 Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — Dr Vita/СХВП (69)
 (Дело T-360/15)
 (2015/C 279/63)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Dr Vita sp. z o.o. (Олщин, Полша) (представител: D. Rzążewska, radca prawny)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността, съдържаща цифрите „69“ — заявка No 12 794 566.
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 1 април 2015 г. по преписка R 2513/2014-5.
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да установи недействителността на обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/24
 Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Villeroy & Boch Austria и др./Комисия
 (Съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10) (1)
 (Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Решение, с което се установява нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Съгласуване на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация - Едно-единствено нарушение - Отговорност за неправомерното поведение - Доказване - Глоби - Насоки относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Забрана за прилагане с обратна сила - Разумен срок)
 2013/C 325/40
 Езици на производството: немски, френски и нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Villeroy & Boch Austria GmbH (Мондзее, Австрия) (представители: A. Reidlinger, S. Dethof, M. Klusmann и K. Blau-Hansen, avocats) (дело T-373/10); Villeroy & Boch AG (Метлах, Германия) (представители: M. Klusmann, avocat, S. Thomas, преподавател) (дело T-374/10); Villeroy et Boch SAS (Париж, Франция) (представители: J. Philippe, K. Blau-Hansen, avocats и A. Villette, solicitor) (дело T-382/10); и Villeroy & Boch — Belgium (Брюксел, Белгия) (представители: O. Brouwer, J. Blockx и N. Lorjé, avocats) (дело T-402/10)
 Ответник: Европейска комисия (представители: по дело T-373/10, първоначално F. Castillo de la Torre, R. Sauer, F. Ronkes Agerbeek и A. Antoniadis, впоследствие F. Castillo de la Torre, R. Sauer и F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от G. van der Wal и M. van Heezik, avocats; по дело T-374/10, A. Antoniadis, R. Sauer и F. Ronkes Agerbeek; по дело T-382/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek и N. von Lingen, подпомагани от G. van der Wal и M. van Heezik; и по дело T-402/10, F. Castillo de la Torre, F. Ronkes Agerbeek, подпомагани от G. van der Wal и M. van Heezik)
 Предмет
 Като главно искане, отмяна на Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. относно производство съгласно член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.092 — Оборудване за баня) в частта, която се отнася до жалбоподателите, и при условията на евентуалност, искане да се намали размерът на наложената им глоба.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите по дела T-373/10, T-382/10 и T-402/10.
 2.
 По дело T-374/10: отменя член 1, параграф 7 от Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. относно производство съгласно член 101 от ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.092 — Оборудване за баня) в частта, в която е констатирано, че Villeroy & Boch AG е участвало в картел в сектора на оборудване за баня в Белгия, Германия, Франция, Италия, Нидерландия и Австрия преди 12 октомври 1994 г.
 3.
 По дело T-374/10: отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4.
 Villeroy & Boch Austria GmbH, Villeroy et Boch SAS и Villeroy & Boch — Belgium понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия по дела T-373/10, T-382/10 и T-402/10.
 5.
 Villeroy & Boch AG понася седем осми от направените от


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/30
 Решение на Общия съд от 28 април 2010 г. — Claro/СХВП — Telefónica (Claro)
 (Дело T-225/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за триизмерна марка на Общността „Claro“ - По-ранна словна марка на Общността „CLARO“ - Недопустимост на жалбата пред апелативния състав - Членове 59 и 62 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем членове 60 и 64 от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Правило 49, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2010/C 148/53
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Claro, SA (Сао Пауло, Бразилия) (представители: E. Armijo Chávarri и A. Castán Pérez-Gómez, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: J. F. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Telefónica SA (Мадрид, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 26 февруари 2009 г. (преписка R 1079/2008-2) относно производство по възражение между Telefónica, SA и BCP S/A
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Claro, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 180, 1.8.2009 г.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/18
 Иск, предявен на 2 февруари 2009 г. — Комисия на Eвропейските общности/Италианска република
 (Дело C-47/09)
 (2009/C 82/33)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: F. Clotuche-Duvieusart и D. Nardi)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като е предвидила възможност за допълване с прилагателното „чист“ или с обозначението „чист шоколад“ търговското наименование на шоколадовите продукти, които не съдържат растителни мазнини, различни от какаово масло, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 3 от Директива 2006/36/ЕО (1) във връзка с член 2, параграф 1, буква а) от Директива 2000/13/ЕО (2), както и на член 3, параграф 5 от Директива 2000/36;
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Етикетирането, и по-конкретно търговските наименования на шоколадовите продукти са напълно хармонизирани в Общността и с цел да се гарантира правилната информация за потребителя по силата на разпоредбите на директивата относно етикетирането (2000/13) и на директивата за шоколадовите продукти (2000/36). Директива 2000/36 предвижда, че продуктите, които съдържат до 5 % от определени растителни мазнини, запазват непроменено търговското си наименование, при условие, че в етикетирането се съдържа специфичното обозначение с контрастни букви „Освен какаово масло, съдържа и други растителни мазнини“.
 Като позволява прилагателното „чист“ да бъде допълвано към търговското наименование на продукта само за продуктите, съдържащи изключително какаово масло като мазнина, италианското законодателство, което е предмет на иска, променя и нарушава хармонизираните на общностно равнище дефиниции. Като се има пред вид, че на италиански език „puro“ означава неподправен, неувреден и следователно автентичен, у потребителите се създава представата, че продуктите, които макар да спазват директивата и предвидените в нея условия по отношение на търговските наименования, съдържат растителни мазнини, различни от какаовото масло, не са чисти, т.е. те са подправени, увредени и не са автентични. И то само поради факта, че съдържат растителни мазнини, които правната уредба допуска от гледна точка на техния вид и пропорции, без това да променя търговското им наименование.
 Освен това, думата„puro“ е качествено прилагателно, чието използване в търговското наименование е подчинено на определени условия. По-конкретно, член 3, параграф 5 от Директива 2000/36 предвижда, че използването на обозначения относно критериите за качество е подчинено на условието за минимално съдържание на общо сухо какаово вещество, по-високо от предвиденото за използване на наименованията, в които такива описания не фигурират. Италианското законодателство, свързано с обозначението „puro“, от своя страна обуславя тяхната употреба с наличието като мазнина само на какаово масло, без да изисква императивно спазването на по-високо минимално съдържание на общо сухо какаово вещество. Това е пряко нарушение на член 3, параграф 5 от директивата, както и подвеждащ за потребителя елемент.
 (1) Директива 2000/36/EO на Европейския парламент и на Съвета от 23 юни 2000 година относно какаовите и шоколадовите продукти, предназначени за консумация от човека (ОВ L 197, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 19).
 (2) Директива 2000/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 март 2000 година за сближаване


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/11
 Решение на Съда (втори състав) от 17 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV
 (Дело C-242/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Конкуренция - Държавни помощи - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Понятие за помощ - Гаранции, предоставени от публично предприятие пред банка с цел отпускане на кредити на кредитополучатели, трети лица - Гаранции, предоставени от директора на публичното предприятие при умишлено нарушаване на разпоредбите на устава на това предприятие - Презумпция за противопоставяне от страна на публичния орган, собственик на посоченото предприятие - Възможност да се счита, че гаранциите са предоставени от държавата))
 2014/C 421/14
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Commerz Nederland NV
 Ответник: Havenbedrijf Rotterdam NV
 Диспозитив
 Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че за да се определи дали предоставените от публично предприятие гаранции може да се считат за предоставени от контролиращия го публичен орган, са релевантни — заедно с всички признаци, следващи от обстоятелствата на конкретния случай, както и от контекста, в който последните са настъпили — също и обстоятелствата, от една страна, че предоставилият тези гаранции единствен управител на посоченото предприятие е действал неправомерно, като умишлено е запазил в тайна отпускането на тези гаранции и по този начин е нарушил разпоредбите на устава на това предприятие, а от друга страна, че посоченият публичен орган е щял да се противопостави на предоставянето на тази гаранция, ако е разполагал с информация за това. В случай като разглеждания в главното дело обаче тези обстоятелства сами по себе си не изключват възможността да се счита, че съответните действия са извършени от посочения публичен орган.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/15
 Решение на Съда (първи състав) от 9 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Korneuburg — Австрия) — Eleonore Prüller-Frey/Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG
 (Дело C-240/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Отговорност на въздушните превозвачи при злополука - Иск за обезщетение - Конвенция от Монреал - Регламент (ЕО) No 2027/97 - Полет, извършен безвъзмездно от собственика на недвижим имот с цел представяне на този имот на евентуален купувач - Регламент (ЕО) No 864/2007 - Предвиден в националното право пряк иск срещу застрахователя на гражданската отговорност))
 (2015/C 363/17)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesgericht Korneuburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Eleonore Prüller-Frey
 Ответници: Norbert Brodnig, Axa Versicherung AG
 Диспозитив
 1)
 Член 2, параграф 1, букви а) и в) от Регламент (ЕО) No 2027/97 на Съвета от 9 октомври 1997 година относно отговорността на въздушните превозвачи при въздушния превоз на пътници и на техния багаж, изменен с Регламент (ЕО) No 889/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 13 май 2002 г., и член 1, параграф 1 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, сключена в Монреал на 28 май 1999 г. и одобрена от името на Европейския съюз с Решение 2001/539/ЕО на Съвета от 5 април 2001 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат да бъде разгледано въз основа на член 17 от посочената конвенция искането за обезщетение, предявено от лице, което е било пътник във въздухоплавателно средство, отлетяло от и кацнало на едно и също място на територията на една държава членка, което е било превозено безвъзмездно от пилота, като целта на полета е била да се извърши въздушен оглед на недвижим имот за целите на планирана с пилота сделка с този имот, и което в резултат на катастрофата с въздухоплавателното средство е претърпяло телесно увреждане.
 2)
 Член 18 от Регламент (ЕО) No 864/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно приложимото право към извъндоговорни задължения („Рим II“) трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като това по главното производство позволява увреденото лице да предяви пряк иск срещу застрахователя на лицето, чиято отговорност се търси, когато това е предвидено от приложимото към извъндоговорното задължение право, независимо от предвиденото в избраното от страните приложимо към застрахователния договор право.
 (1) ОВ C 261, 11.8.2014 г.


text:
 8.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/33
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 16 септември 2013 г. — CN/Съвет
 (Дело F-84/12) (1)
 (Публична служба - Член 78 от Правилника - Комисия по инвалидност - Медицинско заключение - Медицински данни от психиатричен или психологически характер - Медицинска тайна - Достъп - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение)
 (2014/C 71/64)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CN (Brumath, Франция) (представител: M. Velardo, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J. Herrmann и M. Bauer)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението за отказ да се предостави пряк достъп на жалбоподателя до окончателния доклад с изводите на комисията по инвалидност и достъп до диагнозата на третия лекар от тази комисия
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда CN да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Съвета на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 295, 29.9.2012 г., стр. 35.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/16
 Жалба, подадена на 7 октомври 2013 г. — Microsoft/СХВП — Softkinetic Software („KINECT“)
 (Дело T-536/13)
 2013/C 377/39
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Microsoft Corp. (Редмънд, САЩ) (представител: A. Meijboom, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Softkinetic Software SA (Брюксел, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 юли 2013 г., постановено по преписка R 2373/2011-1,
 —
 да осъди ответника да заплати разноските за производството, и
 —
 да осъди другата страна в производството пред апелативния състав, в случай, че встъпи, да заплати разноските, направени в производството пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „KINECT“ за стоки от клас 9 — регистрация на марка на Общността No 9 058 141.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка „SOFTKINETIC“ за стоки и услуги от класове 9, 28, 38, 41 и 42 — международна регистрация No 1 025 034, посочваща Европейския съюз; словна марка „SOFTKINETIC“ за стоки и услуги от класове 9, 28, 38, 41 и 42 — регистрация на марка на Бенелюкс No 850 946.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отменя оспореното решение.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 5 и член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността.