text:
 26.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/4
 Решение на Съда (четвърти състав) от 26 март 2015 г. (преюдициално запитване от Lietuvos Aukščiausiasis Teismas — Литва) — „Litaksa“ UAB/„BTA Insurance Company“ SE
 (Дело C-556/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Задължителна застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства - Директива 90/232/ЕИО - Член 2 - Различен размер на застрахователната премия в зависимост от това на коя територия се използва превозното средство))
 (2015/C 171/05)
 Език на производството: литовски
 Запитваща юрисдикция
 Lietuvos Aukščiausiasis Teismas
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Litaksa“ UAB
 Ответник:„BTA Insurance Company“ SE
 Диспозитив
 Член 2 от Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства, изменена с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че в обхвата на понятието „единна застрахователна премия“ по смисъла на този член не попада застрахователна премия, която се различава в зависимост от това дали застрахованото превозно средство ще се използва единствено на територията на държавата членка, където е неговото обичайно домуване, или ще се използва на цялата територия на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 24, 25.1.2014 г.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/57
 Жалба, подадена на 17 февруари 2014 г. — Vicentin/Съвет
 (Дело T-114/14)
 2014/C 112/74
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Vicentin SAIC (Avellaneda, Аржентина) (представител: J.-F. Bellis и R. Luff, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 1194/2013 на Съвета от 19 ноември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на биодизел с произход от Аржентина и Индонезия (OВ L 315, стp. 2), доколкото засяга жалбоподателя, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че институциите са допуснали явна грешка в преценката на фактите, като са заключили, че е имало нарушаване на цените на соята и соевото масло, оправдаващо приложението на член 2, параграф 5, втора алинея от основния антидъмпингов регламент (1).
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че член 2, параграф 5, втора алинея от основния антидъмпингов регламент, съгласно тълкуването на институциите в настоящия случай, може да не се прилага за внос от член на СТО, тъй като противоречи на Антидъмпинговото споразумение на СТО.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението, че при оценката на вредата не са взети предвид фактори, които нарушават причинно-следствената връзка между твърдяната вреда и твърдения дъмпингов внос в нарушение на член 3, параграф 7 от основния антидъмпингов регламент.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (OВ L 343, стp. 51).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/21
 Жалба, подадена на 1 август 2011 г. — Hartmann/СХВП (Nutriskin Protection Complex)
 (Дело T-415/11)
 2011/C 298/38
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Германия) (представител: N. Aicher, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени определението на първи апелативен състав на СХВП от 26 май 2011 г. по преписка No R 1524/2010-1,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително разноските в апелативното производство.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „Nutriskin Protection Complex“ за стоки от класове 3 и 5 — Заявка No 8 995 086.
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009, тъй като по отношение на стоките от класове 3 и 5 заявката за регистрация на марката „Nutriskin Protection Complex“ като марка на Общността не е нито описателна, нито лишена от отличителен характер, защото, от една страна, елементът „Nutriskin“, поради необичайната си комбинация, представлява понятие, което не създава пряко описателно впечатление, а, от друга страна, ответникът се е ограничил да изведе твърдяната липса на отличителен характер от описателното значение на заявената марка.


text:
 15.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 59/13
 Решение на Общия съд от 17 декември 2015 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-275/13) (1)
 ((Eзиков режим - Обявление за конкурс на общо основание за назначаване на администратори - Избор на втори език измежду три езика - Език за контакти с кандидатите в конкурса - Регламент No 1 - Член 1г, параграф 1, член 27, първа алинея и член 28, буква е) от Правилника - Принцип на недопускане на дискриминация - Пропорционалност))
 (2016/C 059/13)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от P. Gentili и S. Fiorentino, avvocati dello Stato)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall, B. Eggers и G. Gattinara)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Кралство Испания (представител: J. García-Valdecasas Dorrego, abogado del Estado)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: T. Henze и B. Beutler)
 Предмет
 Искане за отмяна на обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/249/13 за съставяне на два списъка за бъдещи назначения на администратори за заемане на свободните длъжности в областите макроикономика и финансова икономика (ОВ С 75 А, 2013 г., стр. 1)
 Диспозитив
 1)
 Отменя обявление за конкурс на общо основание EPSO/AD/249/13 за съставяне на два списъка за бъдещи назначения на администратори за заемане на свободите длъжности в областите макроикономика и финансова икономика.
 2)
 Европейската комисия понася освен собствените си разноски и направените от Италианската република разноски.
 3)
 Кралство Испания и Федерална република Германия понасят собствените си разноски във връзка с встъпването.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/11
 Решение на Съда (шести състав) от 15 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa — Испания) — Juan Miguel Iglesias Gutiérrez (C-352/14), Elisabet Rion Bea (C-353/14)/Bankia SA, Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE, Fondo de Garantía Salarial
 (Съединени дела C-352/14 и C-353/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС - Финансова криза - Помощи за финансовия сектор - Съвместимост на помощ с вътрешния пазар - Решение на Европейската комисия - Финансова институция в процес на преструктуриране - Уволнение на работник - Национална правна уредба относно размера на обезщетенията при уволнение))
 (2015/C 406/11)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Social no 2 de Terrassa
 Страни в главното производство
 Ищци: Juan Miguel Iglesias Gutiérrez (C-352/14), Elisabet Rion Bea (C-353/14)
 Ответници: Bankia SA, Sección Sindical UGT, Sección Sindical CCOO, Sección Sindical ACCAM, Sección Sindical CSICA, Sección Sindical SATE, Fondo de Garantía Salarial
 Диспозитив
 Решение C(2012) 8764 окончателен Комисията от 28 ноември 2012 година относно помощта, предоставена от испанските власти за преструктуриране и рекапитализиране на групата BFA, както и членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС, на които се основава това решение, допускат в спор, свързан с колективно уволнение, попадащо в приложното поле на решението, да се приложи национална правна уредба, която предвижда по-висок от законовия минимум размер на обезщетението, дължимо на работника или служителя в случай на признаване на уволнението му за незаконно.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/25
 Преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Information Rights) (Обединено кралство), постъпило на 10 февруари 2014 г. — East Sussex County Council/Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association
 (Дело C-71/14)
 2014/C 102/34
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 First-tier Tribunal (Information Rights)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: East Sussex County Council
 Ответници: Information Commissioner, Property Search Group, Local Government Association
 Преюдициални въпроси
 1)
 Как трябва да се тълкува член 5, параграф 2 от Директива 2003/4/ЕО (1), и по-специално може ли разумният размер на таксата за предоставяне на определен тип информация за околната среда да включва:
 a)
 част от разходите за поддържане на база данни, използвана от публичния орган за обработването на заявления за информация от този тип;
 б)
 непреките разходи, които могат да се отнесат към отделеното от служителите време, надлежно отчитано при определянето на таксата?
 2)
 Член 5, параграф 2 и член 6 от Директивата допускат ли държава членка да предвиди в законодателството си, че за предоставянето на информация за околната среда публичният орган може да събира такса, която „не надхвърля размера, който по преценка на публичния орган е разумен“, ако решението на публичния орган по въпроса какъв е „разумният размер“ подлежи на обжалване по административен и съдебен ред съгласно английското право?
 (1) Директива 2003/4/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200).


text:
 24.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/14
 Иск, предявен на 9 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-70/07)
 (2007/C 69/34)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: V. Kreuschitz и I. Kaufmann-Bühler)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания
 —
 Федерална република Германия е нарушила задълженията си, произтичащи от член 14, параграф 1 на Директива No 2002/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 юни 2002 година относно минималните изисквания за здраве и безопасност, свързани с експозицията на работниците на рисковете от физически агенти (вибрации) (шестнадесета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (1), като не е въвела в сила законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за транспониране на Директивата, съответно не е информирала Комисията за тези разпоредби.
 —
 да се осъди Федерална република Германия да заплати разноските.
 Правни основания и главни доводи
 Срокът за транспониране на Директивата е изтекъл на 6 юли 2005 година.
 (1) ОВ L 177, стр. 13.


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/23
 Жалба, подадена на 18 март 2016 г. — Port autonome du Centre et de l’Ouest и др./Комисия
 (Дело T-116/16)
 (2016/C 175/27)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Port autonome du Centre et de l’Ouest SCRL (Ла Лувиер, Белгия), Port autonome de Namur (Намюр, Белгия), Port autonome de Charleroi (Шарлероа, Белгия), Port autonome de Liège (Лиеж, Белгия), Région wallonne (Жамб, Белгия) (представител: J. Vanden Eynde, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за допустима по отношение на всеки от жалбоподателите и с оглед на това да отмени решението на Комисията под номер SA.38393 (2015/E) — данъчно облагане на пристанищата в Белгия,
 —
 да обяви настоящата жалба за допустима и основателна,
 —
 да отмени съответно решението на Европейската комисия, обявяващо като държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар, обстоятелството, че икономическите дейности на белгийските пристанища и в частност валонските пристанища не се облагат с корпоративен данък,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат десет основания.
 1.
 Първото основание е изведено най-общо от обстоятелството, че твърденията на Комисията не са подкрепени нито от фактическа, нито от правна страна.
 2.
 Второто основание е изведено от обстоятелството, че Комисията не била обосновала явната промяна в практиката ѝ при приемане на решения по отношение на решението ѝ от 20 октомври 2004 г. (N520/2003).
 3.
 Третото основание е изведено от обстоятелството, че дейностите на пристанищата били субсидирани, поради това че противен случай биха били губещи в белгийския икономически контекст, освен това наличието на едностранно определените такси, които не покриват реализираните инвестиции, не е достатъчно за квалифицирането им като икономически дейности,
 4.
 Четвъртото основание е че твърдението, според което референтна белгийска системата на данъчно облагане е корпоративния данък, не е правно обосновано.
 5.
 Петото основание е недоказаност на твърдението, че корпоративният данък, с който се облагат пристанищата, представлява предимство, тъй като евентуалните им допълнителни икономически дейности не били облагани. Впрочем Комисията не била установила дейностите, които според нея трябва да се таксуват, нито тези, които представляват услуга от общ интерес.
 6.
 Шестото основание е изведено от обстоятелството, че конкретните обстоятелства би трябвало да допуснат прилагането на корпоративния данък при отчитане на логиката на белгийската правна система, която прави разграничение между данъчното третиране на услугите от общ интерес и търговските дейности.
 7.
 Седмото основание е изведено от обстоятелството, че Комисията не взела под внимание правомощията на държавите членки по отношение на:
 —
 определянето на неикономическите дейности,
 —
 определянето на прякото данъчно облагане,
 —
 задължението за осигуряване на добро функциониране на услугите от общ интерес, необходимо за социалното и икономическо сближаване,
 —
 свободата на преценка при организиране на услугите от общ интерес.
 8.
 Осмото основание е изведено от обстоятелството, че основните дейности на валонските пристанища са услуги от общ интерес, които съгласно европейското законодателство не се уреждат от правилата на конкуренцията в член 107 ДФЕС.
 9.
 Деветото основание, посочено при условията на евентуалност, е изведено от обстоятелството, че след като


text:
основните дейности на вътрешните валонски пристанища се отнасят към услугите от общ икономически интерес, те би трябвало да се уреждат от правилата на член 93 и член 106, параграф 2 ДФЕС и по отношение на тях правилата на конкуренцията не следва да бъдат приложими.
 10.
 Десетото основание, посочено също при условията на евентуалност, е изведено от обстоятелството, че европейските критерии за определянето на дадена помощ като държавна не са налице.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/37
 Решение на Съда (трети състав) от 30 май 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal do Trabalho de Viseu — Португалия) — Worten — Equipamentos para o Lar, SA/Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)
 (Дело C-342/12) (1)
 (Обработване на лични данни - Директива 95/46/ЕО - Член 2 - Понятие „лични данни“ - Членове 6 и 7 - Принципи, отнасящи се до качеството на данните и до законността на обработването на данни - Член 17 - Надеждност на обработването - Работно време на работниците - Регистър на работното време - Достъп на компетентния национален орган за контрол на условията на труд - Задължение на работодателя да предостави на разположение регистъра на работното време, така че да позволи неговото незабавно консултиране)
 2013/C 225/63
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal do Trabalho de Viseu
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Worten — Equipamentos para o Lar, SA
 Ответник: Autoridade para as Condições de Trabalho (ACT)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal do Trabalho de Viseu — Тълкуване на член 2 и член 17, параграф 1 от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10) — Понятие „лични данни“— Данни, отразени в система за регистрация на работното време на работниците на дружество
 Диспозитив
 1.
 Член 2, буква а) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни трябва да се тълкува в смисъл, че регистър на работното време като разглеждания по главното производство, в който за всеки работник се посочват часовете на започване и приключване на работа, както и съответните паузи или почивки през работния ден, спада към понятието „лични данни“ по смисъла на тази разпоредба.
 2.
 Член 6, параграф 1, букви б) и в), както и член 7, букви в) и д) от Директива 95/46 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която задължава работодателя да предостави на разположение на компетентния национален орган за контрол на условията на труд регистъра на работното време, така че да му позволи неговото незабавно консултиране, при условие че това задължение е необходимо за изпълнението от този орган на задачите му по контрол на прилагането на правната уредба в областта на условията на труд, по-конкретно що се отнася до работното време.
 (1) ОВ C 295, 29.9.2012 г.


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/12
 Решение на Съда (трети състав) от 11 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — Belgian Electronic Sorting Technology NV/Bert Peelaers, Visys NV
 (Дело C-657/11) (1)
 (Директиви 84/450/ЕИО и 2006/114/ЕО - Заблуждаваща и сравнителна реклама - Понятие „реклама“ - Регистрация и използване на наименование на домейн - Използване на метатагове в метаданните на уебсайт)
 2013/C 252/18
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van Cassatie van België
 Страни в главното производство
 Ищец: Belgian Electronic Sorting Technology NV
 Ответници: Bert Peelaers, Visys NV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hof van Cassatie van België — Тълкуване на член 2 от Директива 84/450/ЕИО на Съвета от 10 септември 1984 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки, свързани със заблуждаваща реклама (ОВ L 250, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 153) и на член 2 от Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама (ОВ L 376, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 229) — Понятие за реклама — Регистрация и използване на наименование на домейн — Използване на метатагове в метаданните на уебсайт
 Диспозитив
 Член 2, точка 1 от Директива 84/450/ЕИО на Съвета от 10 септември 1984 г. относно заблуждаващата и сравнителната реклама, изменена с Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г., и член 2, буква а) от Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама трябва да се тълкуват в смисъл, че съгласно даденото му в тези разпоредби определение, в положение като разглежданото в главното производство понятието „реклама“ обхваща използването на наименование на домейн, както и използването на метатагове в метаданните на уебсайт. Това понятие обаче не обхваща регистрацията на наименование на домейн като такава.
 (1) ОВ C 73, 10.3.2012 г.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/4
 Преюдициално запитване, отправено от Szegedi Ítélőtábla (Унгария) на 4 февруари 2013 г. — Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt./Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal
 (Дело C-56/13)
 2013/C 147/07
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Szegedi Ítélőtábla
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Érsekcsanádi Mezőgazdasági Zrt.
 Ответник: Bács-Kiskun Megyei Kormányhivatal
 Преюдициални въпроси
 1.
 Съвместимо ли е с правото на Съюза — Директиви 92/40/ЕИО (1) и 2005/94/ЕО (2) на Съвета и Решение 2006/105/ЕО на Комисията — приетото в рамките на временните защитни мерки срещу високопатогенния птичи грип решение на унгарски административен орган за установяване на предпазна зона, в която се забранява по-конкретно превозът на домашни птици?
 Съвместимо ли е с правото на Съюза — Директиви 92/40/ЕИО и 2005/94/ЕО на Съвета и Решение 2006/115/ЕО на Комисията — решението на унгарски административен орган, прието в рамките на временните защитни мерки срещу високопатогенния птичи грип, с което се изменят част от правилата относно предпазната зона и при това се забранява по-конкретно транзитен превоз на домашни птици през посочената зона, както и мярката, приета по отношение на жалбоподателя със заповед на компетентен орган (неподлежащо на обжалване решение), с която не се разрешава превозът (с цел птицевъдство) на пуйки до ферма в предпазната зона, в самия център на установената зараза?
 2.
 Представлява ли една от целите на Директиви 92/40/ЕИО и 2005/94/ЕО на Съвета, като източници на правото на Съюза, приемането на правна уредба на Съюза относно поправянето на вредите, евентуално причинени на частноправни субекти с приетите в Съюза временни защитни мерки срещу високопатогенния птичи грип? Предоставя ли правното основание от правото на Съюза, посочено в Директиви 92/40/ЕИО и 2005/94/ЕО на Съвета и Решения 2006/105/ЕО и 2006/115/ЕО на Комисията, необходимата компетентност за приемане на правна уредба на Съюза относно поправянето на вредите, евентуално причинени на частноправни субекти с временните защитни мерки срещу високопатогенния птичи грип?
 3.
 При утвърдителен отговор на втория въпрос, законосъобразно и съвместимо с правото на Съюза ли е ограничаването на правото на обезщетение за вредите, причинени с националните временни мерки, приети в изпълнение на посочените източници на правото? Може ли национална разпоредба, която ограничава дължимото от държавата обезщетение само до действително претърпените вреди и действително направените разходи и изключва възможността за обезщетяване за пропуснати ползи, да се счита за необходимо и пропорционално ограничение на правото на обезщетение за вредите, причинени на частноправни субекти?
 4.
 При отрицателен отговор на втория въпрос, може ли правото на жалбоподателя на обезщетение за пропуснати ползи да произтича направо от нарушението на разпоредбите на Хартата на основните права на Европейския съюз (член 16 относно свободата на стопанска инициатива, член 17 относно правото на собственост и член 47 относно правото на ефективна съдебна защита), ако временните защитни мерки, приети от държавата членка в изпълнение на правото на Съюза в рамките на защитата срещу високопатогенния птичи грип, са причинили вреди на жалбоподателя, но националната правна уредба въвежда ограничения във връзка с поправянето им, като изключва възможността да се търси обезщетение за пропуснати ползи?
 5.
 Ако увреденото лице има право на обезщетение за всички претърпени вреди, предоставено от акт от правото


text:
на Съюза, дали това право е само по отношение на държавата или въз основа на широко тълкуване на понятието за държава може да се приеме, че такова право съществува и по отношение на държавната администрация в производство за обезщетяване за вредите, причинени при упражняване на публичната власт? Ако увреденото лице има такова право и по отношение на административните органи, може ли във връзка с искането за обезщетение националното право да установи изискване за доказване на допълнителни предпоставки за възникване на правото на обезщетение?
 6.
 Ако правото на Съюза не предоставя на жалбоподателя възможност да получи пълно обезщетение за евентуално причинените му вреди направо въз основа на правото на Съюза, налага ли изискването за процесуална равностойност да се прилагат едни и същи правила при разглеждането на искания, които следва да бъдат преценявани с оглед на правото на Съюза, и на сходни искания, които следва да бъдат преценявани с оглед на унгарското право?
 7.
 При фактически обстоятелства, сходни с тези в разглеждания случай — като се има предвид, че законодателните и административните мерки, приети от държавите членки в рамките на защитата срещу високопатогенния птичи грип по дивите птици в Съюза, неминуемо засягат функционирането на вътрешния пазар — възможно ли е в съдебно производство относно мерките, приети в изпълнение на правото на Съюза, да се поиска становище от Европейската комисия като amicus curiae, особено когато е известно, че Европейската комисия е започнала производство за установяване на неизпълнение на задължения срещу държавата членка във връзка с правни въпроси, които са от значение за разглеждания случай?
 8.
 Ако съществува възможност да се поиска от Европейската комисия становище като amicus curiae или просто информация, длъжна ли е Европейската комисия да предостави становището като amicus curiae или исканата информация относно данните, документите или изявленията, получени в рамките на производството за установяване на неизпълнение на задължения, и относно нейната практика в тази област, особено ако става въпрос за данни, които не са публично достъпни и са получени във фаза, предшестваща производството за установяване на неизпълнение на задължения пред Съда? Възможно ли е такива данни да се използват публично по конкретно дело пред съд на държава членка?
 (1) Директива 92/40/ЕИО на Съвета от 19 май 1992 година относно въвеждане на мерки на Общността за борба с инфлуенцата по птиците (ОВ L 167, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 11, стр. 34).
 (2) Директива 2005/94/ЕО на Съвета от 20 декември 2005 година относно мерки на Общността за борба с инфлуенцата по птиците и за отмяна на Директива 92/40/ЕИО (ОВ L 10, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 69, стр. 3).


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/21
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 18 май 2017 г. — Gabriele Ossenbeck/TUIfly GmbH
 (Дело C-286/17)
 (2017/C 283/29)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Hannover
 Страни в главното производство
 Ищец: Gabriele Ossenbeck
 Ответник: TUIfly GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 261/2004 (1) отсъствието поради отпуск по болест на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач? При утвърдителен отговор на първия въпрос: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент No 261/2004 спонтанното отсъствие на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач поради спиране на работата, което не е в съответствие с трудовото законодателство и колективните трудови договори (незаконна стачка, „wilder Streik“)? Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?
 3)
 Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: трябва ли извънредното обстоятелство да е било налице при самия анулиран полет или опериращият въздушен превозвач има право по икономически съображения да изготви нов график на полетите?
 4)
 Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: предотвратимостта до извънредното обстоятелство ли се отнася, или до последиците от настъпването на това обстоятелство?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/22
 Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г. — Rautaruukki/ СХВП (RAUTARUUKKI)
 (Дело T-269/06) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността RAUTARUUKKI - Абсолютни основания за отказ за регистрация - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 7, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 40/94 - Представени доказателства)
 (2009/C 6/44)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Rautaruukki Oyj (Хелзинки, Финландия) (представител: P. Hagman, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: S. Laitinen, agent)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 20 юли 2006 г. (преписка R 48/2006-4) относно регистрацията на словната марка RAUTARUUKKI като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Rautaruukki Oyj да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 281 от 18.11.2006 г.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/23
 Решение на Общия съд от 15 декември 2016 г. — Mondelez UK Holdings & Services/EUIPO — Société des produits Nestlé (Форма на блокче шоколад)
 (Дело T-112/13) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Триизмерна марка - Форма на блокче шоколад - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 1, буква б) и параграф 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 52, параграфи 1 и 2 от Регламент No 207/2009))
 (2017/C 038/30)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mondelez UK Holdings & Services Ltd, по-рано Cadbury Holdings Ltd (Ъксбридж, Обединено кралство) (представители: T. Mitcheson, QC, P. Walsh, J. Blum, S. Dunstan, solicitors и D. Byrne, barrister)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Société des produits Nestlé SA (Веве, Швейцария) (представители: първоначално G. Vos, M. Bakker и J. van den Berg, avocats, впоследствие G. Vos, S. Malynicz, QC, T. Scourfield и T. Reid, solicitors)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 11 декември 2012 г. (преписка R 513/2011-2) относно производство за обявяване на недействителност между Cadbury Holdings и Société des produits Nestlé
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) от 11 декември 2012 г. (преписка R 513/2011-2).
 2)
 EUIPO понася направените от нея съдебни разноски и разноските на Mondelez UK Holdings & Services Ltd.
 3)
 Société des produits Nestlé SA понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 123, 27.4.2013 г.


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/7
 Решение на Съда (четвърти състав) от 5 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Fermo — Италия) — Наказателно производство срещу M
 (Дело C-398/12) (1)
 ((Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген - Член 54 - Принцип „ne bis in idem“ - Приложно поле - Постановено от съд на договаряща държава определение за прекратяване на наказателното производство и за непредаване на съд поради липса на доказателства - Възможност за възобновяване на разследването при откриване на нови факти и/или доказателства - Понятие за лице, за което наказателното производство окончателно е приключило - Наказателно производство в друга договаряща държава срещу същото лице и за същите деяния - Изчерпване на възможностите за наказателно преследване и прилагане на принципа ne bis in idem))
 2014/C 253/09
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Fermo
 Страна в главното наказателно производство
 M
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale di Fermo — Тълкуване на член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген — Принцип „ne bis in idem“ — Понятие за лице, за което наказателното производство окончателно е приключило — Влязъл в сила акт за прекратяване на наказателното производство, постановен от съд на държава членка
 Диспозитив
 Член 54 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници, подписана в Шенген (Люксембург) на 19 юни 1990 г., трябва да се тълкува в смисъл, че определение за прекратяване на наказателното производство и непредаване на съд, което в държавата, в която е постановено, е пречка за образуването на ново производство за същите деяния и спрямо същото лице, освен ако не бъдат открити нови уличаващи го факти и/или обстоятелства, следва да се разглежда като съдебен акт, с който окончателно е приключило наказателното производство по смисъла на този член и който поради това възпрепятства образуването в друга договаряща държава на ново производство за същото лице и за същите деяния.
 (1) ОВ C 355, 17.11.2012 г.


text:
 16.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 11/25
 Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2009 г. — Michail/Комисия
 (Дело T-49/08) (1)
 (Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад за развитието на кариерата - Процедура за оценяване за 2003 г. - Поставяне на оценка на заслугите при липсата на възложени за изпълнение задачи - Неимуществена вреда - Задължение за мотивиране на Съда на публичната служба)
 2010/C 11/48
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Christos Michail (Брюксел, Белгия) (представител: адв. C. Meïdanis)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и K. Herrmann, подпомагани от адв. E. Bourtzalas)
 Предмет
 Жалба срещу Решението на Съда на публичната служба на Европейския Съюз (втори състав) от 22 ноември 2007 г. по дело Michail/Комисия (F-67/05, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяната на това решение
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 22 ноември 2007 г. по дело Michail/Комисия (F-67/05, все още непубликувано в Сборника).
 2.
 Връща делото за ново разглеждане от Съда на публичната служба.
 3.
 Съдът не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 107, 26.4.2008 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/51
 Жалба, подадена на 22 юли 2016 г. — Berliner Stadtwerke/EUIPO (berlinGas)
 (Дело T-402/16)
 (2016/C 335/67)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Berliner Stadtwerke GmbH (Берлин, Германия) (процесуален представител: O. Spieker, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „berlinGas“ — заявка за регистрация No 14 067 714
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 12 май 2016 г. по преписка R 291/2016-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009 във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/2
 Решение на Съда (голям състав) от 23 март 2010 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation, Франция) — Google France, Google, Inc./Louis Vuitton Malletier (C-236/08), Viaticum SA, Luteciel SARL (C-237/08), Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger SARL (C-238/08)
 (Съединени дела C-236/08—C-238/08) (1)
 (Марки - Интернет - Търсачка - Реклама от ключови думи („keyword advertising“) - Визуализиране, от съответстващи на марки ключови думи, на връзки към сайтове на конкуренти на притежателите на посочените марки или към сайтове, които предлагат фалшиви стоки - Директива 89/104/ЕИО - Член 5 - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 9 - Отговорност на оператора на търсачката - Директива 2000/31/ЕО (Директива за електронната търговия)
 2010/C 134/02
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Google France, Google, Inc.
 Ответници: Louis Vuitton Malletier (C-236/08), Viaticum SA, Luteciel SARL (C-237/08), Centre national de recherche en relations humaines (CNRRH) SARL, Pierre-Alexis Thonet, Bruno Raboin, Tiger SARL (C-238/08)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour de cassation (Франция) — Тълкуване на член 5, параграф 1, букви a) и б) от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) и на член 14 от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (ОВ L 178, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 29, стр. 257) — Понятие за „използване“ на марката и права на притежателя ѝ — Доставчик на възмездни услуги за каталогизиране в Интернет, който не прави никаква реклама на самите стоки или услуги, но предоставя на разположение на рекламодателите ключови думи, които възпроизвеждат или имитират заявени марки и организира посредством договор за каталогизиране създаването и привилегированото изобразяване, от тези ключови думи, на рекламни препратки към сайтове, на които се предлагат идентични стоки или стоки, подобни на обхванатите от регистрацията на посочените марки — Условия за освобождаване от отговорност на доставчика на услуги, който съхранява информация, предоставена от получателите на тези услуги
 Диспозитив
 1.
 Член 5, параграф 1, буква a) от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките и член 9, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността трябва да се тълкуват в смисъл, че притежателят на дадена марка има право да забрани на рекламодател да рекламира —изхождайки от идентична с посочената марка ключова дума, избрана от този рекламодател без съгласието на посочения притежател в рамките на услуга по каталогизиране в Интернет — стоки или услуги, идентични с тези, за които е регистрирана посочената марка, когато тази реклама не позволява или позволява единствено трудно на средностатистическия


text:
интернет потребител да разбере дали посочените в съобщението стоки или услуги са с произход от притежателя на марката или от икономически свързано с него предприятие, или напротив, са с произход от трето лице.
 2.
 Доставчикът на услуга по каталогизиране в Интернет, който съхранява като ключова дума знак, идентичен с марка, и организира визуализирането на съобщения от тази ключова дума, не използва този знак по смисъла на член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 89/104 или на член 9, параграф 1 от Регламент No 40/94.
 3.
 Член 14 от Директива 2000/31/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2000 година за някои правни аспекти на услугите на информационното общество, и по-специално на електронната търговия на вътрешния пазар (Директива за електронна търговия), трябва да се тълкува в смисъл, че посоченото в него правило се прилага за доставчика на услуга по каталогизиране в Интернет, когато този доставчик не е имал активна роля от характер, който да му позволи да се запознае или да контролира съхранените данни. Ако не е имал такава роля, този доставчик не може да носи отговорност за информацията, съхранена по молба на рекламодател, освен ако след като е узнал за незаконния характер на тази информация или на действията на този рекламодател, той не е действал експедитивно за отстраняването или блокирането на достъпа до посочената информация.
 (1) ОВ C 209, 15.8.2008 г.


text:
 1.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 292/39
 Решение на Общия съд от 16 юли 2014 г. — National Iranian Oil Company/Съвет
 (Дело T-578/12) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Субдържавно образувание - Процесуална легитимация и правен интерес - Допустимост - Задължение за мотивиране - Посочване и избор на правно основание - Компетентност на Съвета - Принцип на предвидимост на актовете на Съюза - Понятие за подкрепа във връзка с разпространението на ядрено оръжие - Явна грешка в преценката - Право на защита и на ефективна съдебна защита - Пропорционалност - Право на собственост))
 2014/C 292/47
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: National Iranian Oil Company (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и M. Bishop)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: A. Aresu и M. Konstantinidis)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВL 282, стр. 58) и, от друга страна, на Регламент за изпълнение (ЕС) No 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 282, стр. 16)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 National Iranian Oil Company понася освен собствените си съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Европейската комисия понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 79, 16.3.2013 г.


text:
 6.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/23
 Определение на Общия съд от 9 април 2016 г. — Португалия/Комисия
 (Дело T-550/15) (1)
 ((Жалба за отмяна - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Срок за обжалване - Начален момент - Просрочие - Недопустимост))
 (2016/C 200/33)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, P. Estêvão и J. Saraiva de Almeida)
 Ответник: Европейска комисия (представители: P. Guerra e Andrade и A. Sauka)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/1119 на Комисията от 22 юни 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 182, 2015 г., стр. 39), в частта, с която се изключват определени разходи, направени от Португалската република
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда Португалската република да понесе освен направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 389, 23.11.2015 г.


text:
 10.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 362/22
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 септември 2011 г. — Nastvogel/Съвет
 (Дело F-4/10) (1)
 (Публична служба - Атестиране - Атестационен доклад - Становище на комитета по атестиране - Влошаване на аналитичните преценки - Диалог между атестираното лице и атестиращия - Консултиране с различни ръководители - Познаване на работата на атестираното лице от втория атестиращ - Мотиви - Вземане предвид на отпуските по болест)
 2011/C 362/36
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Nastvogel (Брюксел, Белгия) (представители: адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal, avocats)
 Ответник: Съвет (представители: г-н M. Vitsentzatos и г-жа K. Zieleśkiewicz)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за изготвяне на атестационния доклад за периода от 1 юли 2006 г. до 31 декември 2007 г.
 Диспозитив
 1.
 Отменя атестационния доклад на г-жа Nastvogel, изготвен за периода от 1 юли 2006 г. до 31 декември 2007 г.
 2.
 Съветът на Европейския съюз понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 63, 13.3.2010 г., стр. 54.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/7
 Решение на Съда (голям състав) от 4 май 2010 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden, Нидерландия) — TNT Express Nederland B.V./AXA Versicherung AG
 (Дело C-533/08) (1)
 (Съдебно сътрудничество по граждански и търговски дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения - Регламент (ЕО) No 44/2001 - Член 71 - Сключени от държавите членки конвенции в специфични области - Конвенция за договора за международен автомобилен превоз на стоки (CMR)
 2010/C 179/10
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: TNT Express Nederland B.V.
 Ответник: AXA Versicherung AG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на член 71, параграф 1 и параграф 2, буква а) и буква б), втора алинея от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела („Брюксел I“) (ОВ L 12, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Връзка с Конвенцията за договора за международен автомобилен превоз на стоки (CMR), подписана в Женева на 19 май 1956 г. — Висящо производство — Правила за съвместно съществуване
 Диспозитив
 1.
 Член 71 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че в дело като разглежданото в главното производство правилата за съдебната компетентност, признаването и изпълнението, предвидени в конвенция, сключена във връзка със специфична област, каквито са правилото за висящо производство, закрепено в член 31, параграф 2 от Конвенцията за договора за международен автомобилен превоз на стоки, подписана в Женева на 19 май 1956 г. и изменена с протокол, подписан в Женева на 5 юли 1978 г., и това за изпълняемостта, закрепено в член 31, параграф 3 от тази конвенция, се прилагат, при условие че осигуряват висока степен на предвидимост, улесняват доброто правораздаване и позволяват да се сведе до минимум възможността за едновременни производства и че осигуряват, при условия, които са поне толкова благоприятни като предвидените от посочения регламент, свободното движение на съдебните решения по граждански и търговски дела и взаимното доверие в правосъдието в рамките на Съюза (favor executionis).
 2.
 Съдът на Европейския съюз не е компетентен да тълкува член 31 от изменената Конвенция за договора за международен автомобилен превоз на стоки.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.


text:
 26.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/22
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 16 март 2015 година — X. M./Агенция за държавна финансова инспекция (АДФИ)
 (Дело C-129/15)
 (2015/C 171/27)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: X. M.
 Ответник: Агенция за държавна финансова инспекция (АДФИ)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли да се приема по смисъла на чл.1, ал.9 от Директива 2004/18/ЕИО (1), че дадена организация/търговско дружество е публичноправна организация само защото над 30 % от приходите и от дейността за предходната година са формирани от извършени и заплатени медицински дейности от Националната здравноосигурителна каса в условията на реална конкуренция с други лечебни заведения.
 2)
 Следва ли да се приеме по смисъла на чл.1, ал.9 от Директива 2004/18/ЕИО, че като „задоволяване на нужди от обществен интерес“ може да се приеме предоставянето на медицински услуги в условията на реална конкуренция от частни търговски дружества, създадени с цел печалба.
 3)
 Чл.1, т.9 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги следва ли да се тълкува в смисъл, че се противопоставя на § 1, т.21 от Допълнителните разпоредби на Закона за обществените поръчки, според която за определянето на една организация като публичноправна е достатъчно наличието на един от критериите, аналогични на установените в Директивата, но при кумулативната им даденост.
 (1) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки OB L 134, стр. 114; специално българско издание: том 8, стр. 116.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/48
 Решение на Съда на публичната служба (1-ви състав) от 18 ноември 2014 г. — McCoy/Комитет на регионите
 (Дело F-156/12) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Иск за обезщетение - Неправомерни действия - Тормоз от страна на висшестоящи в йерархията - Професионално заболяване - Обезщетение на основание член 73 от Правилника, което не поправя изцяло претърпяната вреда - Искане за допълнително обезщетение)
 (2015/C 016/72)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: McCoy (Брюксел, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)
 Ответник: Комитет на регионите (представители: S. Bachotet и J.C Cañoto Argüelles, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което е отказано обезщетение за неправомерните действия на Комитета на регионите, и искане за поправяне на имуществените и неимуществените вреди.
 Диспозитив
 1)
 Осъжда Комитета на регионите на Европейския съюз да изплати на г-н McCoy сумата от 20 000 EUR.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Комитетът на регионите на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски и покрива съдебните разноски, направени от г-н McCoy.
 (1) ОВ C 71, 9.3.2013 г., стр. 31.


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/38
 Жалба, подадена на 22 януари 2015 г. — Wolf Oil/СХВП — SCT Lubricants („CHEMPIOIL“)
 (Дело T-34/15)
 (2015/C 089/46)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Wolf Oil Corp. (Хемиксем, Белгия) (представители: P. Maeyaert и J. Muyldermans, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: UAB SCT Lubricants (Клайпеда, Литва)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на марката „CHEMPIOIL“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация No 1 076 327
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 31 октомври 2014 г. по преписка R 1596/2013-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП и встъпилата страна да поемат направените от тях разноски и да заплатят тези на Wolf Oil.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009.


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/46
 Жалба, подадена на 17 август 2010 г. — Seatech International и др./Съвет и Комисия
 (Дело T-337/10)
 ()
 (2010/C 288/88)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Seatech International, Inc. (Картахена, Колумбия), Tuna Atlantic, Ltda (Картахена) и Comextun, Ltda (Картахена) (представител: F. Foucault, avocat)
 Ответници: Съвет на Европейския съюз и Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени Регламент No 468/2010 на Комисията от 28 май 2010 година, доколкото в него се посочва, че корабът „Marta Lucia R“ извършва ННН риболов,
 —
 да се отмени Регламент No 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 година, а в резултат на това и Регламент No 468/2010 на Комисията от 28 май 2010 година, доколкото с него се въвежда процедура за определяне на кораби, извършващи ННН риболов, която не е в съответствие с принципа на състезателност и създава дискриминация,
 —
 да се признае за установено, че корабът „Marta Lucia R“ не извършва ННН риболовни дейности.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателите — собственикът на риболовния кораб „Marta Lucia R“, лицето, което експлоатира този кораб, и купувачът на уловените риби — искат отмяна на Регламент (ЕС) No 468/2010 на Комисията от 28 май 2010 година за съставяне на списък на ЕС на корабите, извършващи незаконен, недеклариран и нерегулиран риболов (1) (наричан по-нататък „списъкът ННН ЕС“), в който корабът „Marta Lucia R“ е определен като кораб, извършващ незаконен, недеклариран и нерегулиран риболов. Жалбоподателите искат и отмяна на Регламент (ЕО) No 1005/2008 на Съвета (2), с който се урежда процедурата за изготвяне на посочения списък ННН ЕС.
 Жалбоподателите изтъкват, че корабът „Marta Lucia R“ е включен в списъка ННН на Европейския съюз само поради факта, че е включен в списъка на кораби, за които се счита, че извършват незаконен, недеклариран и нерегулиран риболов, изготвен от Междуамериканската комисия за тропическа риба тон (наричан по-нататък „списъкът ННН МКТРТ“).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат редица правни основания, изведени по-конкретно от:
 —
 нарушение на принципа на състезателност и нарушение на правото на защита, доколкото корабът „Marta Lucia R“ бил включен в списъка ННН МКТРТ, без да е била проведена процедура, гарантираща изслушването на заинтересованото лице,
 —
 нарушение на принципа за недопускане на дискриминация, тъй като корабът „Marta Lucia R“ автоматично е включен в списъка ННН ЕС след включването му в списъка ННН МКТРТ, докато други кораби, извършващи риболов на територията на държавите членки били включени в списъка ННН ЕС едва след провеждането на състезателно производство,
 —
 обстоятелството, че решенията на Междуамериканската комисия за тропическа риба тон били незаконосъобразни, тъй като посочената комисия надхвърлила своите правомощия, доколкото имала само информационни и надзорни функции във връзка със запазването на видовете, но не и право да взема обвързващи решения; и
 —
 липсата на каквито и да е фактически данни, обосноваващи извода, че извършваният от кораба „Marta Lucia R“ риболов е незаконен, недеклариран и нерегулиран по смисъла на общностното право.
 (1) ОВ L 131, стр. 22.
 (2) Регламент (ЕО) No 1005/2008 на Съвета от 29 септември 2008 година за създаване


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/44
 Решение на Общия съд от 13 юли 2011 г. — General Technic-Otis и др./Комисия
 (Дела T-141/07, T-142/07, T-145/07 и T-146/07) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на услуги по монтаж и поддръжка на асансьори и ескалатори - Решение, с което се констатира нарушение на член 81 ЕО - Манипулиране на процедури за възлагане на поръчки - Подялба на пазарите - Определяне на цените)
 2011/C 269/97
 Език на производството: френски и английски
 Страни
 Жалбоподатели: General Technic-Otis Sàrl (Howald, Люксембург) (представители: първоначално M. Nosbusch, впоследствие A. Winckler, avocats, и J. Temple Lang, solicitor) (дело T-141/07); General Technic Sàrl (Howald) (представител: M. Nosbusch) (дело T-142/07); Otis SA (Dilbeek, Белгия), Otis GmbH & Co. OHG (Берлин, Германия), Otis BV (Amersfoort, Нидерландия) и Otis Elevator Company (Farmington, Connecticut, Съединени щати) (представители: A. Winckler и J. Temple Lang) (дело T-145/07); както и United Technologies Corporation (Wilmington, Delaware, Съединени щати) (представители: A. Winckler и J. Temple Lang) (дело T-146/07)
 Ответник: Европейска комисия (представители: дела T-141/07, T-142/07, A. Bouquet, R. Sauer, подпомагани от A. Condomines, avocat; и дела T-145/07 и T-146/07, A. Bouquet, R. Sauer и J. Bourke, подпомагани от A. Condomines)
 Предмет
 Искания за отмяна на решение C(2007) 512 окончателен на Комисията от 21 февруари 2007 година относно производство по член 81 (ЕО) (дело COMP/E-1/38.823 — Асансьори и механични ескалатори), или, при условията на евентуалност, намаляване на размера на наложените на жалбоподателите глоби.
 Диспозитив
 1.
 Съединява дела T-141/07, T-142/07, T-145/07 и T-146/07 за целите на настоящото съдебно решение.
 2.
 Отхвърля жалбите.
 3.
 По дело T-141/07 осъжда General Technic-Otis Sàrl да заплати съдебните разноски.
 4.
 По дело T-142/07 осъжда General Technic Sàrl да заплати съдебните разноски.
 5.
 По дело T-145/07 осъжда Otis SA, Otis GmbH & Co. OHG, Otis BV и Otis Elevator Company да заплатят съдебните разноски.
 6.
 По дело T-146/07 осъжда United Technologies Corporation да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 140 от 23.6.2007 г.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/35
 Решение на Общия съд от 7 декември 2010 г. — Комисия/Община Valbonne
 (Дело T-238/08) (1)
 (Арбитражна клауза - Договор за изследвания и обучение относно проект за взаимно обучение между община Valbonne (Франция) и провинция Ascoli Piceno (Италия) - Искане за възстановяване на авансово изплатени суми)
 2011/C 30/61
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: първоначално L. Escobar Guerrero, впоследствие F. Dintilhac и A. Sauka, подпомагани от E. Bouttier, avocat)
 Ответник: Община Valbonne (Франция) (представител: B. Rapp-Jung, avocat)
 Предмет
 Иск на основание арбитражна клауза по смисъла на член 238 ЕО, с който се цели община Valbonne да бъде осъдена да възстанови авансово изплатените от Европейската комисия суми, заедно с лихвите за забава, по договор „VALASPI MM 1027“ от 29 декември 1997 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 223, 30.8.2008 г.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/15
 Жалба, подадена на 21 февруари 2008 г. от Athanasios Pitsiorlas срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 27 ноември 2007 г. по съединени дела T-3/00 и T-337/04, Athanasios Pitsiorlas/Съвет на Европейския съюз и Европейска централна банка
 (Дело C-84/08 P)
 (2008/C 285/25)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Athanasios Pitsiorlas (представител: aдв. D. Papafilippou)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз и Европейска централна банка
 С определение от 3 юли 2008 г. Съдът (втори състав) отхвърля искането за отмяна и осъжда г-н Athanasios Pitsiorlas да заплати съдебните разноски.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/51
 Жалба, подадена на 1 ноември 2012 г. — Aer Lingus/Комисия
 (Дело T-473/12)
 2013/C 26/104
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Aer Lingus Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: K. Bacon, D. Scannell, Barristers, и A. Burnside, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени (или евентуално да отмени частично) решението на Комисията от 25 юли 2012 г. по дело относно държавна помощ SA.29064 (2011/C) (ex 2011/NN) — прилагани от Ирландия диференцирани ставки на данъка върху въздушните пътувания, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 По първото правно основание жалбоподателят твърди, че ответникът е допуснал грешка при прилагането на правото, като в обжалваното решение е приел, че по-ниската ставка на данъка съставлява неправомерна държавна помощ. По-конкретно Комисията неправилно квалифицирала високата ставка като „нормалната“ ставка на данъка, за да определи дали ниската ставка съставлява селективно предимство. Тъй като била недопустима съгласно пряко приложимите разпоредби на правото на Европейския съюз, високата ставка не бивало да се разглежда като „нормалната“ референтна ставка за тази цел. По същата причина била неправилна и констатацията на Комисията, че авиокомпаниите, за които се прилага ниската ставка на данъка, ползват предимство в размер от 8 EUR на пътник.
 2.
 По второто правно основание се твърди, че дори ако се приеме, че Комисията правилно е квалифицирала ниската ставка на данъка като държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, разпореждането за възстановяване на помощта от авиокомпаниите, за които се прилага ниската ставка, е в противоречие с принципа на правна сигурност, с принципа на ефективност и с принципа на добра администрация, при положение че едновременно с това платеният по високата ставка данък подлежи на връщане. Затова, доколкото с него се разпорежда възстановяването на помощта, обжалваното решение било издадено в нарушение на член 14 от Регламент (ЕО) No 659/99 (1).
 3.
 По третото правно основание се твърди, че Комисията неправилно е квалифицирала фактите и неправилно е приложила правото, като е приела, че въздушните превозвачи, за които се прилага ниската ставка на данъка, са получатели на твърдяната помощ в размер на 8 EUR на пътник, и като съответно е разпоредила възстановяване на помощта, при положение че е установила, че данъчната тежест вероятно е понасяна от пътниците, които следователно са основните получатели на помощта, предоставяна чрез ниската ставка.
 4.
 По четвъртото правно основание се твърди, че тъй като е невъзможно да се съберат със задна дата по 8 EUR от всеки пътник, който вече е ползвал ниската ставка на данъка, разпореждането за възстановяване на помощта практически води до облагане на съответните авиокомпании с допълнителен данък и по този начин неправомерно санкционира тези авиокомпании, вместо да възстанови положението отпреди предоставянето на твърдяната помощ. Това е непропорционална мярка в разрез с принципа на равно третиране и съответно също е в нарушение на член 14 от Регламент (ЕО) No 659/99.
 5.
 По петото правно основание се твърди, че ответникът не


text:
е мотивирал или не е мотивирал в достатъчна степен разпореждането си за възстановяване на помощта и решението си да определи размера на помощта на 8 EUR на пътник.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/16
 Определение на Съда (пети състав) от 11 април 2008 г. — Focus Magazin Verlag GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Merant GmbH
 (Дело C-344/07 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Словен знак „FOCUS“)
 (2008/C 209/22)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Focus magazin Verlag GmbH (представители: M. Herrmann и B. Müller, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider), Merant GmbH (представител: A. Schultz, Rechtsanwalt)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети състав) 16 май 2007 г. по дело Merant/СХВП (T-491/04), с което Първоинстанционният съд е отменил Решение R 542/2002-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 18 октомври 2004 г., уважаващо жалбата срещу решение на отдела по споровете за частичен отказ на заявката за регистрация на словната марка на Общността „FOCUS“ за стоки и услуги от класове 3, 6, 7, 8, 9, 14, 15, 16, 21, 24, 25, 26, 28, 29, 32, 33, 34, 35, 36, 38, 39, 41 и 42, в рамките на възражение, подадено от притежателя на национална фигуративна марка „MICRO FOCUS“ за стоки и услуги, включени в класове 9, 16, 41 и 42 — Вероятност от объркване между две марки
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Focus Magazin Verlag GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 79, 29.3.2008 г.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/16
 Решение на Съда (четвърти състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Nógrád Megyei Bíróság — Република Унгария) — PARAT Automotive Cabrio Textiltetöket Gyártó Kft./Adó- és Pénzügyi Ellenörzési Hivata Hatósági Föosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
 (Дело C-74/08) (1)
 (Шеста директива ДДС - Присъединяване на нова държава-членка - Данък при субсидирана покупка на стоки за оборудване - Право на приспадане - Изключения, предвидени от национална правна уредба към момента на влизане в сила на Шеста директива - Възможност за държавите-членки да запазят в сила изключения)
 2009/C 141/26
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Nógrád Megyei Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищец: PARAT Automotive Cabrio Textiltetöket Gyártó Kft.
 Ответник: Adó- és Pénzügyi Ellenörzési Hivata Hatósági Föosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
 Предмет
 Преюдициално запитване — Nógrád Megyei Bíróság — Тълкуване на член 17 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Национална правна уредба,която ограничава възможността за приспадане на данък при субсидирана покупка на стоки за оборудване до несубсидираната част
 Диспозитив
 1)
 Член 17, параграфи 2 и 6 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която в случай на субсидирано с публични средства придобиване на стоки допуска приспадане на свързания с него данък върху добавената стойност само до размера на несубсидираната част от това придобиване.
 2)
 Член 17, параграф 2 от Шеста директива 77/388 предоставя на данъчнозадължените лица права, на които те могат да се позоват пред националния съд, за да се противопоставят на национална правна уредба, която е несъвместима с тази разпоредба.
 (1) ОВ C 116, 9.5.2008 г.


text:
 19.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/28
 Жалба, подадена на 14 декември 2010 г. — Moreda-Riviere Trefilerías/Комисия
 (Дело T-575/10)
 2011/C 55/50
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Moreda-Riviere Trefilerías, SA (Gijón, Испания) (представители: F. González Díaz, abogado и A. Tresandi Blanco, abogada)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени, на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз, решението на Европейската комисия от 30 септември 2010 г. за изменение на решението от 30 юни 2010 г. (C(2010) 4387 окончателен) по дело COMP/38344 — Стомана за предварително напрягане) и
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания.
 —
 Първо правно основание, изведено от нарушението на принципа на установеност на актовете на институциите, както и на принципа на добра администрация.
 —
 Второ правно основание, изведено от факта, че решението за изменение е опорочено от съществено нарушение на формалните изисквания, тъй като е одобрено без предварително допитване до Консултативния комитет по ограничителни практики и господстващо положение, изисквано от член 14 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 4.1.2003 г., стp. 1; Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 167).
 —
 Трето правно основание, посочено при условията на евентуалност, изведено от нарушението на принципа за недопускане на дискриминация при определянето на условията на плащане на глобата и на задължението за мотивиране на актовете.


text:
 14.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/10
 Жалба, подадена на 8 май 2012 г. — Euro-Link Consultants and European Profiles/Комисия
 (Дело T-199/12)
 2012/C 209/16
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Euro-Link Consultants Ltd (Букурещ, Румъния) и European Profiles SA (Атина, Гърция) (представител: S. Pappas, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени оспореното в настоящата жалба решение от 28 февруари 2012 г. на Делегацията на Европейския съюз в Украйна, което е прието в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка EuropeAid/131567/C/SER/UA „Проект за подкрепа и диверсификация на туризма в Крим“, както последващите решения, приети в тази връзка на същия орган и на директора на ГД „Развитие“ на Европейската комисия,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от неизпълнение на същественото процесуално изискване да се изложат мотивите, тъй като:
 —
 съдебната практика и законодателството налагат на ответника задължението да обясни ясно предимствата на спечелилата оферта, вместо само да оспори доказателствата, представени от жалбоподателите; добрата администрация трябва да разгледа и да отговори точно на твърденията, особено когато различни отегчаващи обстоятелства подсилват това изискване.
 2.
 Второто правно основание е изведено от неизпълнение на същественото процесуално изискване за спазване на приложимата процедура, тъй като:
 —
 процедурата по оценяване, която комисията е следвала, е опорочена от нередности, които са били известни на ответника и той не ги е взел предвид преди публикуването на резултатите. Поради това последващите решения са незаконосъобразни, доколкото се основават на резултата от тези нередности.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на равното третиране и злоупотреба с власт, тъй като:
 —
 незаконната процедура е приложена само по отношение на жалбоподателите, което е в нарушение на принципа за недопускане на дискриминация. Също така изглежда, че единствената цел на незаконната процедура е била да се отстранят жалбоподателите от първото място в оценителния списък.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/28
 Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 6 март 2014 г. — FCD — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB — Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie
 (Дело C-106/14)
 2014/C 142/35
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: FCD — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution, FMB — Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison
 Ответник: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l’énergie
 Преюдициален въпрос
 Прилагат ли се задълженията, произтичащи от член 7, параграф 2 и член 33 от Регламент No 1907/2006 (REACH) (1), когато дадено „изделие“ по смисъла на регламента е съставено от няколко елемента, които сами по себе си отговарят на определението за изделие, дадено от регламента, единствено по отношение на съставното изделие или и по отношение на всеки един от елементите, които отговарят на определението за изделие?
 (1) Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/27
 Решение на Общия съд от 23 септември 2015 г. — Appelrath-Cüpper/СХВП — Ann Christine Lizenzmanagement (AC)
 (Дело T-60/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „AC“ - По-ранни фигуративни национални и международни марки „AC ANN CHRISTINE“ и по-ранни фигуративни марки на Общността „AC ANN CHRISTINE OCEAN“ и „AC ANN CHRISTINE INTIMATE“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) Noo207/2009))
 (2015/C 389/28)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH (Кьолн, Германия) (представители: C. Schumann и A. Berger, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG (Виена, Австрия) (представители: M. Hartmann, N. Voß и S. Fröhlich, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 ноември 2012 г. (преписка R 108/2012-4), постановено в производство по възражение със страни Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG и Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 ноември 2012 г. (преписка R 108/2012-4) в частта, в която частично приема възражението, повдигнато от Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG.
 2)
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски и половината от тези, направени от Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH.
 3)
 Ann Christine Lizenzmanagement GmbH & Co. KG понася направените от него съдебни разноски и половината от тези, направени от Reiner Appelrath-Cüpper Nachf. GmbH в производството пред апелативния състав.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/8
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 31 юли 2007 г. — Sanofi Aventis SpA/Agencia Italiana del Farmaco (AIFA)
 (Дело C-353/07)
 (2007/C 247/11)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio.
 Страни в главното производство
 Ищец: Sanofi Aventis SpA.
 Ответник: Agencia Italiana del Farmaco (AIFA).
 Преюдициални въпроси
 1)
 След разпоредбите на член 2 и член 3 [от Директива 89/105/ЕИО (1)], които определят взаимоотношенията между публичните органи на държава-членка и фармацевтичните предприятия в смисъл, че определянето на цената на даден лекарствен продукт или увеличаването на тази цена се извършва съгласно предоставените от тях данни, но доколкото ги приема отговорният орган, тоест въз основата на диалог между самите предприятия и органите, на които е възложен контролът върху разходите за лекарствени продукти, член 4, параграф 1 [от директивата] урежда „замразяването на цените на всички лекарствени продукти или само на някои категории от тях“, определяйки това замразяване като мярка с общ характер, която следва да бъде подлагана най-малко веднъж годишно на преглед, за да се определи дали да остане непроменена, като се отчитат макро-икономическите условия, съществуващи в държавата-членка.
 Тази разпоредба дава на компетентните органи срок от 90 дни, за да обявят какво увеличение или намаление на цените е било направено, ако има такова.
 Дали за тази разпоредба — в частта, в която се отнася до „намаление на цените, ако има такова“ — следва да се възприеме тълкуване в смисъл, че освен мярката с общ характер, изразяваща се в замразяването на цените на всички лекарствени продукти или определени категории лекарствени продукти, тя разрешава да се прибегне и до друга мярка с общ характер, изразяваща се в намаление на цените на всички лекарствени продукти или определени категории лекарствени продукти, или думите „намаление на цените, ако има такова“ трябва да се тълкуват като отнасящи се изключително до лекарствените продукти, които вече са подложени на замразяване на цените?
 2)
 Доколкото възлага на компетентните органи на държава-членка задължение в случай на замразяване на цените най-малко веднъж годишно да извършват преглед дали макро-икономическите условия оправдават това замразяване да остане непроменено, може ли член 4, параграф 1 да се тълкува в смисъл, че ако намалението на цените се приеме като отговор на първия въпрос, до тази мярка може да се прибегне дори няколко пъти през една година и в продължение на много години (от 2002 г. до 2010 г.)?
 3)
 Разглеждан в светлината на съображенията на директивата, изтъкващи като основна цел на мерките за контрол на цените на лекарствените продукти „издигане на равнището на общественото здраве чрез осигуряване наличието на достатъчни количества лекарствени продукти на приемливи цени“ и изискването да се избегнат „различията в тези мерки, [които] могат да възпрепятстват или нарушат търговията с лекарствени продукти в рамките на Общността“, позволява ли посоченият по-горе член 4 приемането на мерки, които се позовават на „преценени“ вместо на „установени“ стойности на разходите (този въпрос се отнася и до двата случая)?
 4)
 Може ли да се счита, че изискването за посочване на обективни и прозрачни критерии, позволяващи


text:
упражняването на контрол върху действията на компетентните в областта органи (за периода до 31 декември 2006 г.) и на законодателя (считано от 1 януари 2007 г.), е изцяло спазено с посочването на изискванията, свързани с горната граница на разходите за лекарствени продукти, която всяка държава-членка е компетентна да определя, както и със съдържанието на тези разходи, и по-специално с посочването на данни, отнасящи се до всички разходи за здравеопазване или отнасящи се по-конкретно единствено до разходите за лекарствени продукти?
 5)
 Трябва ли произтичащите от директивата принципи за прозрачност и за участие на заинтересованите предприятия в мерките за замразяване или за общо намаление на цените на лекарствените продукти да се тълкуват в смисъл, че винаги и във всички случаи следва да се предвижда възможност за изключване от наложената цена (член 4, параграф 2 от директивата) и конкретно участие на предприятието-молител, със съответно произтичащата необходимост администрацията да мотивира евентуалния отказ?
 (1) Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване (ОВ L 40, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 84).


text:
 9.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/29
 Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 28 януари 2013 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-100/12)
 (Публична служба - Член 34,параграф 1 от Процедурния правилник - Жалба, подадена по факса в срока за обжалване и подписана посредством печат, възпроизвеждащ подписа на адвокат или посредством друг начин за възпроизвеждане - Просрочие на жалбата - Явна недопустимост)
 2013/C 71/49
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: адв. G. Cipressa)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Комисията, с което се отказва заплащането на обезщетение на жалбоподателя за претендирани вреди, претърпени в резултат на забавянето на процедурата по пенсионирането му на основание член 53 от Правилника и в резултат на липсата на решение относно възможния професионален произход на болестта, мотивирала пенсионирането му
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Г-н Marcuccio понася направените от него съдебни разноски.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/19
 Определение на Общия съд от 30 юни 2011 г. — Al Saadi/Комисия
 (Дело T-4/10) (1)
 (Смърт на жалбоподателя - Невъзобновяване на производството с участието на правоприемниците - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2011/C 282/36
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Faraj Faraj Hassan Al Saadi (Лестър, Великобритания) (представители: J. Jones и M. Arani)
 Ответник: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis, T. Scharf и E. Paasivirta
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: R. Szostak и E. Finnegan); Италианска република (представители: първоначално G. Palmieri, впоследствие G. Albenzio) и Френска република (представители: G. de Bergues, E. Belliard и L. Butel)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Регламент (ЕО) No 954/2009 на Комисията от 13 октомври 2009 година за изменение за сто и четиринадесети път на Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (ОВ L 269, стр. 20), доколкото жалбоподателят е включен в списъците на лицата, групите и образуванията, спрямо които се прилагат тези разпоредби.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по съществото на жалбата.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 51, 27.2.2010 г.


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/26
 Решение на Общия съд от 25 февруари 2015 г. — Полша/Комисия
 (Дело T-257/13) (1)
 ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Развитие на селските райони - Разходи, направени от Полша - Член 7 от Регламент (ЕО) No 1258/1999 - Член 31 от Регламент (ЕО) No 1290/2005 - Ефективност на проверките - Задължение за мотивиране - Принцип на субсидиарност))
 (2015/C 118/33)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Република Полша (представители: B. Majczyna и D. Krawczyk)
 Ответник: Европейска комисия (представители: P. Rossi и A. Szmytkowska)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение за изпълнение 2013/123/ЕС на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 67, стр. 20), в частта, в която се отнася до приложената от Република Полша мярка „Ранно пенсиониране“.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/26
 Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 17 октомври 2013 г. — Mohamed M'Bodj/Conseil des ministres
 (Дело C-542/13)
 2013/C 367/47
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mohamed M'Bodj
 Ответник: Conseil des ministres
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 2, букви д) и е) и членове 15, 18, 28 и 29 от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила (1) да се тълкуват в смисъл, че право на социално подпомагане и медицински грижи по членове 28 и 29 от Директивата има не само лицето, което по своя молба е получило от независим орган на държавата членка субсидиарна закрила, но и чужденецът, който е получил разрешение от административен орган на държава членка да пребивава на територията на тази държава членка и който страда от заболяване, създаващо реална опасност за живота или физическото му здраве или реална опасност от нечовешко или унизително отнасяне, когато в страната му на произход или в страната, където пребивава, няма подходящо лечение?
 2.
 Ако в отговор на първия преюдициален въпрос се приеме, че двете описани в него категории лица имат право на посочените в него социално подпомагане и медицински грижи, трябва ли член 20, параграф 3, член 28, параграф 2 и член 29, параграф 2 от същата директива да се тълкуват в смисъл, че задължението на държавите членки да вземат под внимание специфичното положение на уязвимите лица, като например лицата с увреждания, предполага на тези лица да бъдат предоставени помощите, предвидени в Закона от 27 февруари 1987 г. за помощите за лица с увреждания, като се има предвид, че социална помощ при увреждане може да бъде отпусната на основание на Устройствения закон от 8 юли 1976 г. за обществените центрове за социални грижи?
 (1) ОВ L 304, стр. 12.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/31
 Иск, предявен на 15 юни 2012 г. — Alfastar Benelux/Съвет
 (Дело T-274/12)
 2012/C 243/55
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Alfastar Benelux (Ixelles, Белгия) (представители: N. Keramidas и N. Korogiannakis, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 —
 да постанови, че ответникът не е изпълнил задължението си по член 266 ДФЕС, като не е приел, макар да е бил официално приканен, никакви мерки, по изпълнението на Решение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. по дело T-57/09 Alfastar Benelux/Съвет и не е изразил позиция в това отношение в определения му срок;
 —
 да осъди ответника да приеме всякакви мерки по изпълнение на Решение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. по дело T-57/09 Alfastar Benelux/Съвет и да изрази позиция в това отношение;
 —
 да осъди ответника да заплати на ищеца обезщетение в размер на 20 000 EUR, в приложение на член 340 ДФЕС; и
 —
 да осъди ответника да заплати на ищеца съдебните разноски и други разходи, свързани с настоящото дело, дори ако искът бъде отхвърлен.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът се позовава на правно основание, изведено от това, че ответникът не е изпълнил задължението си по член 266 ДФЕС, тъй като, независимо че е бил официално приканен, не е взел никакви мерки по изпълнението на Решение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. по дело T-57/09 Alfastar Benelux/Съвет и не е изразил позиция в това отношение в определения му срок.


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/40
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 19 юли 2016 г. — Meyrl/Парламент
 (Дело F-147/15) (1)
 ((Публична служба - Срочно нает служител - Уволнение - Право на изслушване))
 (2016/C 364/49)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Sonja Meyrl (Брюксел, Белгия) (представител: M. Casado García-Hirschfeld, avocat)
 Ответник: Европейски парламент (представители: V. Montebello-Demogeot и M. Dean)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за прекратяване на договора на жалбоподателката.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 24 февруари 2015 г. за прекратяване на договора на г-жа Sonja Meyrl, прието от съпредседателя на политическата група „Les Verts/Alliance libre européenne“, в качеството на орган, оправомощен да сключва договори, на Европейския парламент.
 2)
 Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски на г-жа Meyrl.
 (1) ОВ C 68, 22.2.2016 г., стр. 46.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/24
 Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 25 април 2016 г. — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Diputación General de Aragón
 (Дело C-236/16)
 (2016/C 260/30)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso-Administrativo, Sección Segunda
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)
 Ответник: Diputación General de Aragón
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС да се тълкуват в смисъл, че не допускат съществуването на регионален данък, с който се облага увреждането на околната среда, причинено при използването на съоръжения и структури, свързани с дейността и трафика, който извършват търговските обекти, разполагащи с голяма площ за продажба и паркинг за своите клиенти, когато търговската площ е по-голяма от 500 м2, като този данък се дължи независимо от това дали търговските обекти се намират извън или в рамките на консолидираната градска зона и в повечето случаи засяга предприятията от други държави членки, като се има предвид, че с него: (i) не се облагат ефективно собствениците на няколко търговски обекта, независимо от общата им търговска площ, когато отделната им търговска площ не надхвърля 500 м2 и включително когато някой от тези обекти надхвърля този праг, но данъчната основа не надхвърля 2 000 м2, докато с този данък се облагат собствениците на един-единствен търговски обект, чиято търговска площ надхвърля тези прагове, и (ii) освен това не се облагат търговските обекти, извършващи изключително продажба на машини, превозни средства, промишлено оборудване, строителни и санитарни материали, врати и прозорци, продавани изключително на търговци, на мебели за индивидуални, традиционни и специализирани обекти, на автомобили в изложбени зали на концесионери и гаражи, на разсадници за градинарство и земеделски култури и на моторни горива, независимо от тяхната търговска площ?
 2)
 Следва ли член 107, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че представлява държавна помощ, забранена с посочената разпоредба, липсата на ефективно облагане с IDMGAV на търговски обекти с търговска площ до 500 м2 или на такива с търговска площ над 500 м2, чиято данъчна основа не надхвърля 2 000 м2, и на търговските обекти, извършващи изключително продажба на машини, превозни средства, промишлено оборудване, строителни и санитарни материали, врати и прозорци, продавани изключително на търговци, мебели за индивидуални, традиционни и специализирани обекти, автомобили в изложбени зали на концесионери и гаражи, разсадници за градинарство и земеделски култури, и моторни горива?


text:
 29.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/8
 Решение на Съда (пети състав) от 30 април 2015 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson/WW Realisation 1 Ltd, в ликвидация, Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills
 (Дело C-80/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Колективни уволнения - Директива 98/59/ЕО - Член 1, параграф 1, първа алинея, буква a) - Понятие за организация - Начини за изчисляване на броя на уволнените работници))
 (2015/C 213/12)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Union of Shop, Distributive and Allied Workers (USDAW), B. Wilson
 Ответници: WW Realisation 1 Ltd, в ликвидация, Ethel Austin Ltd, Secretary of State for Business, Innovation and Skills
 Диспозитив
 Понятието „организация“ в член 1, параграф 1, първа алинея, буква a), подточка ii) от Директива 98/59/ЕО на Съвета от 20 юли 1998 година за сближаване на законодателствата на държавите членки в областта на колективните уволнения трябва да се тълкува по същия начин както понятието, съдържащо се в буква а), подточка i) от същата алинея.
 Член 1, параграф 1, първа алинея, буква a), подточка ii) от Директива 98/59 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, въвеждаща задължение за уведомяване и провеждане на консултации с работниците при уволнение — в рамките на период, не по-дълъг от 90 дни — на 20 или повече работници от организация в дадено предприятие, а не когато общият брой на уволненията във всички или в някои организации на дадено предприятие през същия период достигне или надхвърли прага от 20 работници.
 (1) ОВ C 151, 19.5.2014 г.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/44
 Решение на Общия съд от 10 март 2010 г. — Baid/СХВП (LE GOMMAGE DES FACADES)
 (Дело T-31/09) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „LE GOMMAGE DES FACADES“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква в от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Задължение за мотивиране - Член 73, първо изречение от Регламент No 40/94 (понастоящем член 75, първо изречение от Регламент No 207/2009))
 2010/C 113/70
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Baid SARL (Париж, Франция) (представител: M. Grasset, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 30 октомври 2008 г. (Преписка No R 963/2008-1), относно заявка за регистрация на словния знак „LE GOMMAGE DES FACADES“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Baid SARL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 69, 21.3.2009 г.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/3
 Решение на Съда (трети състав) от 6 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen — Белгия) — Trespa International B.V./Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
 (Дело C-248/07) (1)
 (Регламент за прилагане на Митническия кодекс на Общността - Членове 291 и 297 - Благоприятно тарифно третиране - Специфично предназначение - Понятието „лице, което е внесло стоките или е разпоредило вноса им за допускане за свободно обращение“ - Понятието „прехвърляне на стоки в рамките на Общността“ - Понятието „приобретател“)
 (2008/C 327/05)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hof van beroep te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Ищец: Trespa International B.V.
 Ответник: Nova Haven- en Vervoerbedrijf N.V.
 Предмет
 Преюдициалното запитване — Hof van beroep te Antwerpen — Тълкуването на членове 1а, 291 и 297 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Понятие „прехвърляне на стоки в рамките на Общността“, понятие „лице, което е внесло стоките или е разпоредило вноса им за допускане за свободно обращение“ и понятие „приобретател“.
 Диспозитив
 1.
 Член 291, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 89/97 на Комисията от 20 януари 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в него понятие „лице, което е внесло стоките или е разпоредило вноса им“ се отнася за лицето, за което е предназначена стоката и което възнамерява да я използва за предписаното специфично предназначение, независимо от факта дали то самото извършва митническото деклариране или е учредило представителство за тази цел по смисъла на член 5 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността. Посоченото понятие не включва представителя на това лице пред митническите органи, с изключение на случаите, в които се счита, че това лице извършва действия от свое име и за своя сметка съгласно член 5, параграф 4, втора алинея от Регламент No 2913/92 и следователно трябва да се приеме за вносител.
 2.
 Член 297, параграф 1 от Регламент No 2454/93, изменен с Регламент No 89/97, трябва да се тълкува в смисъл, че не е налице прехвърляне на стоки в рамките на Европейската общност, когато стоките са внесени в Белгия и след това са транспортирани в Нидерландия, ако лицето, на което е издадено разрешение, извършва действия за сметка на крайния вносител, което обстоятелство трябва да бъде проверено от препращащата юрисдикция. Фактът, че стоките са били внесени в Белгия, където е било извършено митническото им оформяне, и след това са били транспортирани в Нидерландия, сам по себе си е без значение за определянето на съществуването на прехвърляне по смисъла


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/32
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 2 април 2010 г. — Emiliano Orru’/Ministero dell’Interno
 (Дело C-172/10)
 (2010/C 161/46)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Emiliano Orru’
 Ответник: Ministero dell’Interno
 Преюдициален въпрос
 Съвместимо ли е националното законодателство (въведено с Декрет Bersani, Декрет-закон No 223 от 4 юли 2006 г., преобразуван в Закон No 248 от 4 август 2006 г.) с членове 43 и 49 от Договора за ЕО, когато в националната система, която то урежда, между другото:
 а)
 съществува обща тенденция за защита на притежателите на концесии, предоставени към по-ранен момент въз основа на процедура, при която неправомерно са изключени част от операторите,
 б)
 са налице разпоредби, които на практика гарантират запазването на придобитите търговски позиции (като например забраната новите концесионери да изграждат своите пунктове на разстояние под определеното от вече съществуващите пунктове),
 в)
 се предвижда прекратяване на концесията, ако концесионерът пряко или косвено извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, обект на концесията?