text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/41
 Жалба, подадена на 22 юли 2016 г. — Windfinder R&L/EUIPO (Windfinder)
 (Дело T-395/16)
 (2016/C 343/55)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Windfinder R&L GmbH & Co. KG (Кил, Германия) (представител: B. Schneider, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Windfinder“ — заявка за регистрация No 13 350 467
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 12 май 2016 г. по преписка R 1206/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да измени обжалваното решение като допусне изцяло заявената регистрация на марка на Европейския съюз No 13 350 467,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7 от Регламент No 207/2009.


text:
 6.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/8
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 20 март 2009 г. — Terre wallonne/Région wallonne
 (Дело C-105/09)
 2009/C 129/14
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Ищец: Terre wallonne
 Ответник: Région wallonne
 Преюдициални въпроси
 1)
 Представлява ли програмата за управление на азота за посочените уязвими зони, изготвяна по силата на член 5, параграф 1 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (1), план или програма по член 3, параграф 2, буква а) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (2), която се изготвя за селското и горското стопанство, риболова, енергетиката, промишлеността, транспорта, управлението на отпадъците, управлението на водите, далекосъобщенията, туризма, градско и териториално планиране или земеползване и [която определя] рамката за даването на съгласие за бъдещо развитие на проектите, изброени в приложения I и II към Директива 85/337/ЕИО (3)?
 2)
 Представлява ли програмата за управление на азота за посочените уязвими зони, изготвяна по силата на член 5, параграф 1 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници, план или програма по член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда, които, с оглед вероятните последици върху местата, са били определени, че изискват оценка в съответствие с членове 6 или 7 от Директива 92/43/ЕИО (4), в частност когато въпросната програма за управление на азота се прилага за всички посочени уязвими зони на Валонския регион ?
 3)
 Представлява ли програмата за управление на азота за посочените уязвими зони, изготвяна по силата на член 5, параграф 1 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници, план или програма, различна от тези по член 3, параграф 2 от директивата, която определя рамката за даването на съгласие за бъдещо развитие на проектите, за които по силата на член 3, параграф 4 държавите-членки са длъжни да определят в съответствие с параграф 5 дали е вероятно те да имат съществени последици върху околната среда ?
 (1) ОВ L 375, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 81.
 (2) ОВ L 197, стр. 30; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 135.
 (3) Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).
 (4) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 6.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 351/30
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 26 юни 2014 г. — DL/Комисия
 (Дело F-13/14) (1)
 (( Заличаване - Оттегляне на жалбата - Член 89, параграф 7 от Процедурния правилник - Споразумение на страните относно разноските))
 2014/C 351/40
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: DL (Orp–Jauche, Белгия) (представител: S. Orlandi, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и V. Joris)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля искането за продължаване на срока на даденото предварително разрешение за възстановяването на разходите за логопед на сина на жалбоподателя, в рамките на лечението на негово тежко заболяване, за периода 2012/2013 г.
 Диспозитив
 1)
 Заличава дело F-13/14 от регистъра на Съда на публичната служба.
 2)
 DL и Европейската комисия понасят разноските съобразно споразумението помежду им.
 (1) OВ C 102 от 7.4.2014 г., стp. 46.


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/12
 Определение на председателя на Съда от 15 декември 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato — Италия) — Aeroporto Valerio Catullo di Verona Villafranca SpA/Società per l'aeroporto civile di Bergamo-Orio al Serio SpA (SACBO SpA), Società Aeroporto Brescia e Montichiari SpA (Abem SpA) и др.
 (Дело C-485/15) (1)
 (2016/C 078/19)
 Език на производството: италиански
 Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 414, 14.12.2015 г.


text:
 6.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/19
 Жалба, подадена на 6 април 2009 г. — Epcos/СХВП — Epco Sistemas (EPCOS)
 (Дело T-132/09)
 2009/C 129/33
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Epcos AG (Мюнхен, Германия) (представител: L. von Zumbusch, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Epco Sistemas, SL (Constanti, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение No R 1088/2008-2 на втори апелативен състав от 19 януари 2009 г.,
 —
 да се отмени Решение No B 979 767 на отдела по споровете от 22 май 2008 г. относно възражението на възразяващата страна, доколкото същото е уважено за стоки „NTC-Thermistoren“, „PTC-Thermistoren“ и „Sensoren“, както и да се отхвърли възражението в неговата цялост
 —
 да се осъди СХВП, съответно възразяващата страна, да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „EPCOS“ за стоки от класове 6 и 9 (заявка No 4 133 799)
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Epco Sistemas, SL
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанска фигуративна марка „E epco SISTEMAS“ за стоки от клас 9
 Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б), на член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 40/94 и на правило 19, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2868/95 (1), тъй като марката, предмет на възражение, не била използвана през последните пет години преди публикуване на заявената марка, и нямало вероятност от объркване на конфликтните марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/1
 2009/C 220/01
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 205, 29.8.2009 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 193, 15.8.2009 г.
 ОВ C 180, 1.8.2009 г.
 ОВ C 167, 18.7.2009 г.
 ОВ C 153, 4.7.2009 г.
 ОВ C 141, 20.6.2009 г.
 ОВ C 129, 6.6.2009 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/20
 Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny, Izba Finansowa, Wydział II (Република Полша) на 26 юли 2010 г. — Pak-Holdco Sp zoo/Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
 (Дело C-372/10)
 ()
 (2010/C 288/34)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny, Izba Finansowa, Wydział II
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pak-Holdco Sp zoo
 Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Poznaniu
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли при тълкуването на член 7, параграф 1 от Директива 69/335/ЕИО (1) националната юрисдикция да вземе предвид разпоредбите на директивите за изменение, по-специално на Директива 73/79/ЕИО (2) и на Директива 73/80/ЕИО (3) макар тези директиви вече не са били в сила към момента на присъединяването на Република Полша към Европейския съюз?
 2.
 При отрицателен отговор на първия въпрос, изключването на активите на капиталово дружество от облагаемата основа на данъка върху вноската, което е предвидено в член 5, параграф 3, първо тире от Директива 69/335/ЕИО отнася ли се само до активите на капиталово дружество, чийто капитал е увеличен?
 (1) ОВ L 249 от 3.10.1969 г., стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9.
 (2) ОВ L 103 от 18.4.1973 г., стр. 13.
 (3) ОВ L 103 от 18.4.1973 г., стр. 15.


text:
 30.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/27
 Определение на Общия съд от 28 януари 2015 г. — Kicks Kosmetikkedjan/СХВП — Kik Textilien („KICKS“)
 (Дело T-531/13) (1)
 ((Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество))
 (2015/C 107/36)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kicks Kosmetikkedjan AB (Стокхолм, Швеция) (представител: K. Strömholm, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: I. Harrington)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Kik Textilien und Non-Food GmbH (Bönen, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 25 юли 2013 г. (преписка R 992/2012-4) относно производство по възражение между Kik Textilien und Non-Food GmbH и Kicks Kosmetikkedjan AB.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по съществото на жалбата.
 2)
 Осъжда жалбоподателя и другата страна в производството пред апелативния състав да понесат направените от тях разноски, както и, двамата поравно, направените от ответника разноски.
 (1) ОВ C 359, 7.12.2013 г.


text:
 27.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 88/10
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 15 ноември 2013 година
 по дело E-10/13
 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Неспазване на задължения от страна на държава от ЕИП/ЕАСТ — Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена)
 2014/C 88/07
 По дело Е-10/13, Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСК за постановяване, че като не е приела в определения срок мерките, необходими за правилното прилагане в националното ѝ законодателство на разпоредбите от член 2, параграф 1, букви а)–г) и член 2, параграф 2, букви a)–b) от посочения в точка 21б от приложение XVIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство акт (Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, Исландия не е спазила задълженията си съгласно акта, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 15 ноември 2013 г. решение със следния диспозитив:
 С настоящото Съдът:
 1.
 постановява, че като не е приела в определения срок мерките, необходими за правилното прилагане в националното ѝ законодателство на разпоредбите от член 2, параграф 1, букви а)–г) и член 2, параграф 2, букви a)–b) от посочения в точка 21б от приложение XVIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство акт (Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, Исландия не е спазила задълженията си съгласно акта.
 2.
 осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/39
 Решение на Общия съд от 4 юли 2017 г. — Pirelli Tyre/EUIPO (Изображение на две извити ивици на страничната част на гума)
 (Дело T-81/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за марка на Европейския съюз, изобразяваща две извити ивици на страничната част на гума - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Липса на отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 3 от Регламент No 207/2009 - Член 75 от Регламент No 207/2009 - Член 76 от Регламент No 207/2009))
 (2017/C 277/57)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pirelli Tyre SpA (Милано, Италия) (представители: T.M. Müller и F. Togo, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 9 декември 2015 г. (преписка R 1019/2015-1) относно заявка за регистрация на позиционна марка, състояща се от две кръгообразни ивици на страничните части на гума
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Pirelli Tyre SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 156, 2.5.2016 г.


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/7
 Решение на Съда (шести състав) от 18 октомври 2012 г. — Herbert Neuman, Andoni Galdeano del Sel, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)/José Manuel Baena Grupo SA
 (Съединени дела C-101/11 P и C-102/11 P) (1)
 (Обжалване - Промишлен дизайн на Общността - Регламент (ЕО) No 6/2002 - Член 6, член 25, параграф 1, букви б) и д) и член 61 - Регистриран промишлен дизайн на Общността, изобразяващ седнала фигура - По-ранна фигуративна марка на Общността - Различно цялостно впечатление - Степен на свобода на автора - Информиран потребител - Обхват на съдебния контрол - Липса на мотиви)
 2012/C 379/11
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Herbert Neuman, Andoni Galdeano del Sel (представител: S. Míguez Pereira, abogada), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представители: J. Crespo Carrillo и A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството: José Manuel Baena Grupo (представител: A. Canela Giménez, abogado)
 Предмет
 Жалби срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 16 декември 2010 г. по дело Baena Grupo/СХВП — Neuman и Galdeano del Sel (Седнала фигура) (T-513/09), с което този съд отменя решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 14 октомври 2009 г. (преписка No R 1323/2008-3)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Г-н Neuman и г-н Galdeano del Sel понасят както направените от тях съдебни разноски, така и тези на José Manuel Baena Grupo SA, свързани с производството по обжалване по дело C-101/11 P.
 3.
 Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) понася както направените от нея съдебни разноски, така и тези на José Manuel Baena Grupo SA, свързани с производството по обжалване по дело C-102/11 P.
 (1) ОВ C 130, 30.4.2011 г.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/33
 Решение на Съда (шести състав) от 3 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Svea hovrätt — Швеция) — Наказателно производство срещу Daniel Lundberg
 (Дело C-317/12) (1)
 (Автомобилен транспорт - Регламент (ЕО) No 561/2006 - Задължение за използване на тахограф - Изключения за превоза на стоки с нетърговска цел - Понятие - Превоз, извършен от физическо лице в рамките на неговото занимание в свободното време като любител състезател в автомобилни ралита, финансирано частично чрез финансово подпомагане от трети лица)
 2013/C 344/56
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Svea hovrätt
 Страна в главното наказателно производство
 Daniel Lundberg
 Предмет
 Преюдициално запитване — Svea Hovrätt — Тълкуване на член 3, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 3821/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт (ОВ L 370, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 234) и на член 3, буква з) от Регламент (ЕО) No 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) No 3821/85 и (ЕО) No 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 3820/85 на Съвета (ОВ L 102, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214) — Изключение от задължението за монтиране и използване на тахограф в превозни средства с тегло под 7,5 тона — Превоз на стоки с нетърговска цел — Превоз на стоки, извършван от физическо лице в рамките на неговото занимание в свободното време като любител състезател в автомобилни ралита, финансирано частично чрез спонсорство от физически лица или предприятия
 Диспозитив
 Понятието „превоз на стоки с нетърговска цел“ в член 3, буква з) от Регламент (ЕО) No 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) No 3821/85 и (ЕО) No 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 3820/85 на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща превоза на стоки, извършван от физическо лице за негова собствена сметка и единствено в рамките на занимание в свободното време, като заниманието се финансира частично чрез финансово подпомагане от трети лица и за извършването на превоза не се заплаща никакво възнаграждение.
 (1) ОВ C 258, 25.8.2012 г.


text:
 22.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 399/17
 Решение на Общия съд от 14 ноември 2012 г. — Prysmian и Prysmian Cavi e Sistemi Energia/Комисия
 (Дело T-140/09) (1)
 (Конкуренция - Административно производство - Жалба за отмяна - Актове, издадени в хода на проверка - Междинни мерки - Недопустимост - Решение, с което се разпорежда проверка - Задължение за мотивиране - Защита на личния живот - Достатъчно сериозни признаци - Съдебен контрол)
 2012/C 399/28
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Prysmian SpA (Милано, Италия) и Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl (Милано) (представители: A. Pappalardo, F. Russo, L. Stasi, C. Tesauro и L. Armati, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Di Bucci и X. Lewis, впоследствие V. Di Bucci и N. von Lingen)
 Предмет
 Първо, искане за отмяна на Решение C (2009) 92/2 на Комисията от 9 януари 2009 г., с което на Prysmia SpA и на всички предприятия, пряко или косвено контролирани от него, включително и Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, се разпорежда да се подчинят на проверка по реда на член 20, параграф 4 от Регламент No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 [ЕО] и 82 [ЕО] (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167) (преписка COMP/39.610); второ, искане да се обяви за неправомерно решението на Комисията, взето в хода на тази проверка, да копира някои компютърни файлове с цел да анализира тяхното съдържание в своите офиси и трето, искане Общият съд да разпореди на Комисията да не използва всеки неправомерно придобит документ, както и да върне на Prysmian и на Prysmian Cavi неправомерно придобитите документи.
 Диспозитив
 1.
 Решението C(2009) 92/2 на Комисията от 9 януари 2009 година, с което Комисията разпорежда на Prysmian SpA и на всички предприятия, пряко или косвено контролирани от него, включително и Prysmian Cavi e Sistemi Energia Srl, да се подчинят на проверка по реда на член 20, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 [ЕО] и 82 [ЕО], се отменя в частта му, в която то се отнася до електрокабели, различни от подводните и подземните кабели с високо напрежение и свързаните с тези други кабели материали.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 3.
 Осъжда Prysmian и Prysmian Cavi e Sistemi Energia да понесат направените от тях съдебни разноски, както и половината от направените от Европейската комисия съдебни разноски.
 4.
 Комисията понася половината от направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 141, 20.6.2009 г.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/10
 Преюдициално запитване, отправено от Nógrád Megyei Bíróság (Magyar Köztársaság) на 30 януари 2008 г. — PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft./Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
 (Дело C-74/08)
 (2008/C 116/18)
 Език на производството: унгарски
 Препращаща юрисдикция
 Nógrád Megyei Bíróság (Унгария)
 Страни в главното производство
 Ищец: PARAT Automotive Cabrio Textiltetőket Gyártó Kft.
 Ответник: Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály Észak-magyarországi Kihelyezett Hatósági Osztály
 Преюдициални въпроси
 1)
 Бил ли е установеният в член 38, параграф 1, буква a) режим от általános forgalmi adóról szóló 1992. évi LXXIV. törvény (Закон LXXIV от 1992 г. за данък върху добавената стойност, наричан по-нататък „Áfa.tv.“) към 1 май 2004 г. — датата на присъединяване на Република Унгария към Европейския съюз — съвместим с разпоредбата на член 17 от Директива 77/388/ЕИО от 17 май 1977 година: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (1)?
 2)
 В случай на отрицателен отговор има ли ищецът възможността при упражняване правото на приспадане да се позове пряко на член 17 от Шеста директива, а не на член 38, параграф 1, буква а) от Áfa.tv.?
 (1) ОВ L 145, стр. 1.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/12
 Преюдициално запитване, отправено от Arbeidshof te Antwerpen (Белгия) на 11 март 2013 г. — Theodora Hendrika Bouman/Rijksdienst voor Pensioenen
 (Дело C-114/13)
 2013/C 147/22
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Arbeidshof te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Theodora Hendrika Bouman
 Ответник: Rijksdienst voor Pensioenen
 Преюдициален въпрос
 Частта от AOW сумата, отпусната на нидерландски гражданин, която се отнася до осигурителен период, през който нидерландският гражданин може чрез подаване на заявление да откаже да се осигурява съгласно нидерландската система и следователно да се освободи от задължението да плаща осигурителни вноски на това основание, което действително е направил за ограничен период от време, трябва ли да се счита за сума, отпусната на основание на продължено осигуряване по избор на лицето по смисъла на член 46а, параграф 3, буква в) от Регламент No 1408/71 (1), така че същата да не може да бъде взета предвид при прилагането на правилото за неакумулиране в член 52, параграф 1, първа алинея от Кралски декрет от 21 декември 1967 година за въвеждането на обща уредба на пенсиите за осигурителен стаж и възраст и на наследствените пенсии на работниците и служителите?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26 и поправка в ОВ L 32, 2008 г., стр. 31).


text:
 26.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/6
 Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Benevento (Италия) на 14 януари 2011 г. — Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino & c./Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA
 (Дело C-21/11)
 2011/C 95/09
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Commissione Tributaria Provinciale di Benevento
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Volturno Trasporti Sas di Santoro Nino & c.
 Ответник: Camera di Commercio di Benevento, Equitalia Polis SpA
 Преюдициални въпроси
 Съвместима ли е италианската такса за търговските камари, по-конкретно член 18, трета алинея от Закон No 580 от 29 декември 1993 г. относно преустройството на търговско-промишлените, занаятчийските и земеделските камари със съответните допълнения и изменения, с Директива 69/335/ЕИО (1) на Съвета от 17 юли 1969 година, и по-специално с член 10, буква в) и с член 12, буква д)?
 (1) ОВ L 249, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 9.


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/20
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 7 юни 2010 г. — Campsa Estaciones de Servicio S.A./Administración del Estado
 (Дело C-285/10)
 ()
 2010/C 246/33
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Campsa Estaciones de Servicio S.A.
 Ответник: Administración del Estado
 Преюдициален въпрос
 Допускала ли е Шеста директива 77/388/ЕИО (1) на Съвета от 17 май 1977 година държавите членки да уреждат — относно сделките между свързани страни, когато цената явно е по-ниска от нормалната пазарна цена — данъчна основа, която е различна от определената като общо правило в член 11, част A, параграф 1, буква a), т.е. възнаграждението, посредством разширяване на приложението на нормите относно собственото потребление на стоки и услуги (както е направено посредством член 79, параграф 5 от испанския Закон за ДДС, преди неговото изменение със Закон 36/2006 от 29 ноември 2006 г.), без да се проведе предвиденото в член 27 от посочената Директива специфично производство, за да бъде разрешена дерогацията от общото правило, която Испания не е могла да издейства до приемането на решението на Съвета от 15 май 2006 г.?
 (1) Относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1)


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/11
 Решение на Съда (четвърти състав) от 17 май 2017 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Dunajská Streda — Словакия) — ERGO Poist’ovňa, a.s./Alžbeta Barlíková
 (Дело C-48/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Самостоятелно заети търговски представители - Директива 86/653/ЕИО - Комисиона на търговския представител - Член 11 - Частично неизпълнение на договор между третата страна и принципала - Последици за правото на комисиона - Понятие „причина, за която принципалът отговаря))
 (2017/C 239/14)
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Okresný súd Dunajská Streda
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ERGO Poist’ovňa, a.s.
 Ответник: Alžbeta Barlíková
 Диспозитив
 1)
 Член 11, параграф 1, първо тире от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, трябва да се тълкува в смисъл, че се отнася не само до случаите на пълно неизпълнение на договора, сключен между принципала и третата страна, но и до случаите на частично неизпълнение на този договор, като например неизпълнение на договорения обем сделки или на срока, предвиден в договора.
 2)
 Член 11, параграфи 2 и 3 от Директива 86/653 трябва да се тълкува в смисъл, че клаузата в договора за представителство, съгласно която представителят е длъжен да върне пропорционален дял от своята комисиона в случай на частично неизпълнение на договора, сключен между принципала и третата страна, не представлява „дерогация в ущърб на търговския представител“ по смисъла на посочения член 11, параграф 3, ако частта от комисионата, до която се отнася задължението за възстановяване, е пропорционална на степента на неизпълнение на посочения договор и при условие че неизпълнението не се дължи на обстоятелства, за които принципалът отговаря.
 3)
 Член 11, параграф 1, второ тире от Директива 86/653 трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „причина, за която принципалът отговаря“ не се отнася само до правните основания, които водят пряко до прекратяване на договора, сключен между принципала и третата страна, а обхваща и всички правни и фактически обстоятелства, за които принципалът отговаря и на които се дължи неизпълнението на този договор.
 (1) ОВ C 136, 18.4.2016 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/32
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 28 февруари 2017 година — Комисия за защита на потребителите/Евелина Каменова
 (Дело C-105/17)
 (2017/C 144/41)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд — Варна
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Комисия за защита на потребителите
 Ответник: Евелина Каменова
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 2, буква б) и буква г) от Директива 2005/29/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялните търговски практики да се тълкуват в смисъл, че действие на физическо лице, регистрирано в интернет сайт за продажба на стоки и публикувало едновременно общо осем броя обяви за продажба на различни стоки чрез сайта, е действие на търговец по смисъла на легалната дефиниция съгласно член 2, буква б) и представлява търговска практика от страна на търговец към потребители по смисъла на член 2, буква г) и попада ли в обхвата на Директивата съгласно член 3, параграф 1.
 (1) Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“)Текст от значение за ЕИП.
 OB 2005, L 149, стр. 22; Специално българско издание: глава 15, том 14, стр. 260


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/34
 Жалба, подадена на 11 юни 2014 г. — ClientEarth/Комисия
 (Дело T-424/14)
 2014/C 303/43
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ClientEarth (Лондон, Англия) (представители: O. Brouwer, F. Heringa и J. Wolfhagen, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника, с което се отказва да се предостави достъп до документи, поискани от жалбоподателя на основание Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията, съобщено на жалбоподателя на 3 април 2014 г. с писмо номер SG.B.4/LR/rc — sg.dsg2.b.4(2014) 1028887,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя съгласно член 87 от Процедурния правилник на Общия съд, включително съдебните разноски на всички встъпили страни.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата си жалба жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията, с което се отказва достъп до доклада на Комисията за оценка на въздействието, както и до становището на Комитета по оценка на въздействието за достъп до правосъдие по въпросите на околната среда относно прилагането на трети стълб от Орхуската конвенция в правото на Европейския съюз и в правото на държавите членки.
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърденията, че не следва да се прилага член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент No 1049/2001 (1), както и че Комисията не е изложила мотиви. Според жалбоподателя Комисията погрешно е тълкувала и неправилно се е позовала на изключението за достъп до документи по член 4, параграф 3, първа алинея, тъй като исканите документи следва да се разграничават от процеса на вземане на решения от Комисията. Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията не е изложила мотиви за прилагане на член 4, параграф 3, първа алинея.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърденията за неправилно приложение на член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент No 1049/2001 и за липса на мотиви. Според жалбоподателя дори да се прилага член 4, параграф 3, първа алинея, Комисията не е установила, че оповестяването на исканите документи би засегнало процеса на вземане на решения от Комисията и не е изложила съответни обяснения относно това.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърденията за неправилно прилагане на критерия за по-висш обществен интерес по член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент No 1049/2001 и от липсата на мотиви. Според жалбоподателя дори и да се прилага член 4, параграф 3, първа алинея, Комисията неправилно е приложила и погрешно е тълкувала сравнителния критерий за по-висш обществен интерес и не е посочила, че е нямало по-висш обществен интерес от оповестяването на исканите документи. Освен това жалбоподателят твърди, че в това отношение Комисията не е изложила достатъчно мотиви.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/44
 Решение на Общия съд от 6 юли 2017 г. — Bodson и др./ЕИБ
 (Дело T-506/16) (1)
 ((Публична служба - Персонал на ЕИБ - Договорен характер на трудовото правоотношение - Възнаграждение - Реформа на системата на заплащане и за увеличаване на заплатите - Оправдани правни очаквания - Правна сигурност - Явна грешка в преценката - Пропорционалност - Задължение за полагане на грижа - Член 11, параграф 3 от вътрешния правилник на ЕИБ))
 (2017/C 277/66)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Jean-Pierre Bodson (Люксембург, Люксембург) и още 483 жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложения към настоящото решение списък (представител: L. Levi, avocat)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка (представители: първоначално C. Gómez de la Cruz, G. Nuvoli и T. Gilliams, впоследствие T. Gilliams и G. Faedo, подпомагани от P.-E. Partsch, avocat)
 Предмет
 Жалба на основание член 270 ДФЕС, с която се иска, от една страна, да се отменят решенията, съдържащи се в извлеченията от платежните ведомости, считано от април 2013 г. нататък, и прилагащи решението от 18 декември 2012 г. на съвета на директорите на ЕИБ и решението от 29 януари 2013 г. на управителния комитет на ЕИБ, както и да се отмени документът, публикуван онлайн на 5 февруари 2013 г., информиращ персонала за приемането на тези две решения, и от друга страна, да се осъди ЕИБ да заплати на жалбоподателите сума, съответстваща на разликата между изплатените им съгласно посочените решения възнаграждения и възнагражденията, които им се дължат съгласно приложимия преди това режим, както и обезщетение за вредите, които те твърдят, че са претърпели поради загубата на покупателната им способност
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Jean-Pierre Bodson и другите членове на персонала на Европейската инвестиционна банка (ЕИБ), чиито имена са посочени в приложения към настоящото решение списък, да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г. (регистрирано първоначално под номер F-45/13 пред Съда на публичната служба на Европейския съюз и прехвърлено на Общия съд на Европейския съюз на 1 септември 2016 г.).


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/20
 Иск, предявен на 1 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-46/07)
 (2007/C 82/36)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Pignataro-Nolin и M. van Beek)
 Ответник: Италианска република
 Искания
 —
 да се установи, че като е запазила в сила правна уредба, съгласно която държавните служители имат право да получат пенсия за осигурителен стаж и възраст на различна възраст, в зависимост от това, дали са мъже или жени, Италианската република не е изпълнила задълженията, посочени в член 141 ЕО.
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията поддържа, че управляваната от INPDAP (Istituto Nazionale della Previdenza per i Dipendenti dell'Amministrazione Pubblica) схема за пенсионно осигуряване представлява противоречаща на член 141 EО дискриминационна схема за социално осигуряване, поради факта, че предвижда като пенсионна възраст 65 години за мъжете и 60 години за жените.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/23
 Решение на Съда (трети състав) от 26 февруари 2015 г. — Европейска комисия/Велико херцогство Люксембург
 (Дело C-238/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Лица със сценична професия, работещи в условия на краткосрочна временна заетост - Последователни срочни трудови договори - Клауза 5, точка 1 - Мерки за предотвратяване на злоупотребата с последователни срочни трудови договори - Понятие за „обективни причини“, които оправдават такива договори))
 (2015/C 138/31)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: J. Enegren и D. Martin)
 Ответник: Велико херцогство Люксембург (представител: D. Holderer)
 Диспозитив
 1)
 Като е оставило в сила дерогациите при прилагането на мерките за предотвратяване на злоупотребата с последователни срочни трудови договори, сключени с лица със сценична професия, работещи в условия на краткосрочна временна заетост, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията, които има по силата на клауза 5 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., включено в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP).
 2)
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 235, 21.7.2014 г.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/38
 Решение на Първоинстанционния съд от 8 ноември 2007 г. — Charlott/СХВП — Charlo (Charlott France Entre Luxe et Tradition)
 (Дело T-169/06) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за национална фигуративна марка на Charlott France Entre Luxe et Tradition - По-ранна фигуративна марка на Общността Charlot - Реално използване на по-ранна марка - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2007/C 315/72)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Charlott SARL (Chaponost, Франция) (представители: L. Conrad, T. Parisot и L. Tremeaud, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Charlo — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA.
 Предмет
 Жалба срещу решението на Втори апелативен състав на СХВП от 24 април 2006 г. (преписка No R 223/2005-2) относно производство по възражение между Charlo — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA и Charlott SARL.
 Диспозитив
 1)
 Жалбата се отхвърля.
 2)
 Charlott SARL се осъжда да заплати разноските, с изключение на тези, направени от встъпилата страна.
 3)
 Charlo — Confecções para Homens, Artigos de Lã e Outros SA понася собствените си разноски.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006 г.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/51
 Жалба, подадена на 20 март 2014 г. — Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss/Комисия
 (Дело T-178/14)
 2014/C 142/65
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Friedrich Wilhelms-Hütte Eisenguss GmbH (Мюлхайм ан дер Рур, Германия) (представители: H. Höfler, C. Kahle и V. Winkler, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника за започване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Германия, Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, публикувано с поканата за представяне на мнения (ОВ C 37, 2014 г., стр. 73),
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество изтъква следното:
 1.
 Съществени процесуални нарушения
 —
 В това отношение жалбоподателят твърди, че ответникът не е мотивирал в достатъчна степен съгласно член 296, втора алинея ДФЕС решението си за започване на официална процедура по член 108, параграф 2 ДФЕС. Това решение не съдържало конкретна фактическа преценка, основана на фактически и правни съображения по отношение на наличието на всички съставни елементи по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 2.
 Нарушение на Договорите
 —
 По този въпрос жалбоподателят твърди, че решението на Комисията за започване на официална процедура нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС. Във връзка с това той изтъква, че в Решение от 13 март 2001 г. по дело PreussenElektra (C-379/98, Recueil, стр. I-2099) Съдът вече е приел, че Gesetz über den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) не представлява държавна помощ. EEG продължавал да се прилага непроменен по същество. По-конкретно съществените за оценката на помощта аспекти оставали непроменени. Същото важало и за решението на ответника от 22 май 2002 г. (ОВ C 164, стр. 5), с което той е установил, че EEG не представлява държавна помощ.
 —
 По-нататък жалбоподателят изтъква, че намалената допълнителна такса по EEG не осъществява елементите на държавна помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той по-специално посочва, че намалената допълнителна такса по EEG не представлява предимство, което дадено предприятие не би могло да получи при нормални пазарни условия, че тя не притежава селективен характер, при нея не става въпрос за помощ, предоставена от държавата или чрез държавни ресурси и тя не води нито до нарушаване на конкуренцията, нито до евентуално засягане на търговията между държавите членки.
 3.
 Съвместимост с общия пазар
 —
 Ако Общият съд приеме, че е налице държавна помощ, то тя според жалбоподателя е съвместима с общия пазар съгласно член 107, параграф 3, букви б) и в) ДФЕС.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/15
 Решение на Съда (шести състав) от 1 юли 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-363/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/414/ЕИО - Продукти за растителна защита - Заявление за издаване на разрешение за пускане на пазара - Защита на данните)
 2010/C 234/21
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Parpala и F. Jimeno Fernández)
 Ответник: Кралство Испания (представител: J. López-Medel Bascones)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 13 от Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (ОВ L 230, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 30) — Данни, представени със заявлението — Използване и защита на данните — Поверителност
 Диспозитив
 1.
 Като е оставило в сила член 38 от Закон 43/2002 от 20 ноември 2002 г. за продуктите за растителна защита (Ley 43/2002 de sanidad vegetal), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 13 от Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита.
 2.
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 267, 7.11.2009 г.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/44
 Решение на Общия съд от 1 октомври 2014 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-256/13) (1)
 ((Социална политика - Програма за действие на Общността в областта на младежта - Частично възстановяване на предоставеното финансиране - Недопустимост на определени суми - Превишаване на предвидения праг за вид дейности - Прилагане от националните агенции на производства за събиране на неправомерно използвани суми от крайните получатели))
 (2014/C 395/54)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от W. Ferrante, avvocato dello Stato)
 Ответник:Европейска комисия (представител: C. Cattabriga)
 Предмет
 Искане за отмяна, първо, на писмото на Комисията Ares (2013) 237719 от 22 февруари 2013 г., изпратено до Agenzia nazionale per i giovani (Национална агенция за младежта, Италия), с което се съобщава за издаването на дебитно известие за обща сума от 1 486 485,90 EUR, доколкото тази сума включва част от 52 036,24 EUR като разходи, направени за обучителни дейности относно Европейската доброволческа служба, и част от 183 729,72 EUR като средства, които Agenzia nazionale per i giovani не е възстановила от крайните получатели за периода от 2000 до 2004 г., и второ, на писмото на Комисията Ares (2013) 267064 от 28 февруари 2013 г., изпратено до Dipartimento della gioventù e del servizio civile nazionale (Отдел за младежта и националната гражданска служба, Италия), с което се съобщават изводите относно крайната оценка на декларацията за управлението и относно годишния отчет на посочената агенция за 2011 г.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 178, 22.6.2013 г.


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/31
 Жалба, подадена на 11 март 2011 г. — GS/Парламент и Съвет
 (Дело T-149/11)
 2011/C 145/52
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: GS Gesellschaft für Umwelt- und Energie-Serviceleistungen mbH (Eigeltingen, Германия) (представител: J. Schmidt, Rechtsanwalt)
 Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да се отмени член 8, параграф 2, второ изречение от Регламент (ЕС) No 1210/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2010 година относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за употреба евро монети,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага следните правни основания.
 1.
 Обжалваната разпоредба нарушава член 15 и член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 Във връзка с това жалбоподателят посочва, че член 8, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 1210/2010 (1) накърнява правото му на избор на професия и свободата му на стопанска инициатива, тъй като след влизане в сила на обжалвания регламент той търпи загуби в оборота.
 2.
 Обжалваната разпоредба нарушава член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 Жалбоподателят изтъква, че член 8, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 1210/2010 накърнява правото му на собственост, тъй като тази разпоредба ограничава упражняването на правото му до установени и действащи предприятия.
 —
 По-нататък обжалваната разпоредба нарушавала пряко правото на собственост на жалбоподателя, тъй като притежаваните от него монети се изтегляли, без стойността им да бъде възстановена.
 3.
 Обжалваната разпоредба не е подходяща за постигане на преследваната от законодателя цел и не е пропорционална.
 —
 Във връзка с това жалбоподателят посочва, че правото на избор на професия, свободата на стопанска инициатива и правото на собственост могат да бъдат ограничавани, ако ограничаването им на практика съответства на цели от общ интерес и не съставлява непропорционално накърняване спрямо преследваната цел. Жалбоподателят смята, че обжалваната разпоредба е повърхностна, неподходяща за постигане на преследваната от законодателя цел и освен това представлява пречка. Ето защо тя била непропорционална и неподходяща, за да обоснове накърняване на основните права на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕС) No 1210/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2010 година относно установяване на истинността на евро монетите и обработката на негодни за употреба евро монети (ОВ L 339, стр. 1).


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/6
 Жалба, подадена на 8 март 2007 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав), постановено на 14 декември 2006 г. по дело T-237/02, Technische Glaswerke Ilmenau GmbH/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-139/07 P)
 (2007/C 140/11)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: V. Kreuschitz, P. Aalto)
 Други страни в производството: Technische Glaswerke Ilmenau GmbH, Schott Glas, Кралство Швеция, Република Финландия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на Първоинстанционния съд от 14 декември 2006 г. (1) по дело Т-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH срещу Комисия, доколкото с него се отменя решението на Комисията от 28 май 2002 г., с което се отказва достъп до документи относно проверките на отпуснатите на Technische Glaswerke Ilmenau GmbH държавни помощи,
 —
 Да се осъди Technische Glaswerke Ilmenau GmbH да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията на Европейските Общности иска отмяна на Решението на Първоинстанционния съд от 14 декември 2006 г. по дело Т-237/02 Technische Glaswerke Ilmenau GmbH срещу Комисия, което отменя решението на Комисията от 28 май 2002 г., доколкото с него се отказва достъп до документи относно проверките на отпуснатите на Technische Glaswerke Ilmenau GmbH държавни помощи.
 Съгласно постоянната практика на Първоинстанционния съд и на Съда в производствата по проверка в областта на държавните помощи не съществува право на достъп до съответните документи в полза на участващите страни, включително на получателя на държавната помощ. Поради това заключението на Първоинстанционния съд в точки 87 до 89 на оспорваното решение, съгласно което не са налице никакви особени обстоятелства, които очевидно да показват, че търсеният достъп следва да се откаже, е погрешно. Напротив, въз основа на съдебната практика е очевидно, че разглежданите документи са изключени от правото на достъп в пълен обхват и поради това не следва да се разглежда всеки документ поотделно.
 Освен това производството по проверка в областта на държавните помощи е производство срещу държавата, предоставила държавната помощ, още повече че облагодетелстваните от помощта лица нямат право на държавни помощи. Следователно по отношение на достъпа до досието следва да важи това, което Първоинстанционният съд е постановявал във връзка с производството по неизпълнение на задължения от държава-членка по член 226 ЕО, а именно, че при подобни производства не съществува право на достъп до документи от страна на обществеността.
 Оспорваното решение води освен това до абсурдния резултат, че обществеността, позовавайки се на правна норма относно прозрачността, а именно на Регламент No 1049/2001 (2), се ползва с по-широки права на достъп, отколкото непосредствено засегнатия от производството получател на държавната помощ, който, освен това, защото е непосредствено и индивидуално засегнат по смисъла на член 230, параграф 4 ЕО, има право на иск срещу решението, с което завършва производството. Още по-малко понятна е другата последица, а именно, че молбата на получателя на държавната помощ може да бъде отхвърлена с посочване на съответната съдебна практика, докато в случай на молба от получателя или на трето неучастващо лице, които се позовават на Регламента за прозрачността, такова решение във връзка


text:
с молбата не е допустимо.
 В третото си основание за обжалване Комисията се оплаква, че в оспорваното решение на същият израз, а именно на думата „документ“ в единствено число е придадено различно значение в член 4, параграф 2 от Регламент No 1049/2001 и в член 6 от Регламента. Докато в член 4, параграф 2 тази дума означава, че при отказ се разглежда всеки документ поотделно, то Първоинстанционният съд тълкува член 6 в смисъл, че по този начин може да се поиска достъп до определен като индивидуален административен акт пакет от документи.
 В четвъртото си основание Комисията твърди, че Първоинстанционният съд нарушава член 255 ЕО, като не обосновава решението си с нормативни текстове, а се опира на развити самостоятелно и независимо от нормативен текст постулати.
 На последно място Комисията твърди, че Първоинстанционният съд е установил погрешно, че двете производства за проверка на отпуснатите на Technische Glaswerke Ilmenau GmbH държавни помощи са били вече приключени към момента на решението по молбата за достъп до индивидуалния административен акт, така че органът не е имал никакъв интерес да пази тайна, което е неточно отчасти поради наличието на висящ процес пред Първоинстанционния съд. Също така изглежда, че Първоинстанционният съд изхожда погрешно от това, че Регламент No 1049/2001 изважда от употреба по-ранната съдебна практика и съответните процесуални норми в областта на контрола на държавните помощи.
 (1) ОВ С 331, стр. 29.
 (2) ОВ L 145, стр. 43.


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/63
 Жалба, подадена на 12 май 2014 г. — Azarov/Съвет
 (Дело T-332/14)
 2014/C 223/65
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Oleksii Mykolayovych Azarov (Киев, Украйна) (представители: Rechtsanwälte G. Lansky и A. Egger)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца/жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 на основание на член 263 ДФЕС да отмени Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки във връзка с действия, подкопаващи или застрашаващи териториалната цялост, суверенитета и независимостта на Украйна (ОВ L 66, стр. 26), Решение за изпълнение 2014/216/ОВППС на Съвета от 14 април 2014 година за изпълнение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (ОВ L 111, стр. 91), както и Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 66, стр. 1) и Регламент за изпълнение (ЕС) No 381/2014 на Съвета от 14 април 2014 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (ОВ L 111, стр. 33), в частта им, с която засягат жалбоподателя,
 —
 на основание на член 64 от Процедурния правилник на Общия съд да постанови процесуално-организационни действия,
 —
 на основание на член 87, параграф 2 от Процедурния правилник да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено нарушение на задължението за мотивиране
 Във връзка с това жалбоподателят изтъква по-специално, че въз основа на изложените в обжалваните актове мотиви нито жалбоподателят не може да обжалва оспорваните актове пред Общия съд, нито последният може да провери законосъобразността на тези актове.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на основните права
 С това основание жалбоподателят се позовава на нарушение на правото на собственост и правото на стопанска инициатива. Освен това той се оплаква от непропорционалността на наложените рестриктивни мерки. Накрая той изтъква, че е нарушено правото му на защита.
 3.
 Третото правно основание е изведено от злоупотреба с власт
 Във връзка с това жалбоподателят посочва по-специално, че с предприетите действия Съветът е извършил злоупотреба с власт, тъй като с налагането на рестриктивните мерки срещу жалбоподателя преследвал други цели, различни от действителното укрепване и подпомагане на правовата държава и съблюдаването на правата на човека в Украйна.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на добра администрация
 С това основание жалбоподателят изтъква по-специално нарушение на правото на безпристрастно третиране, нарушение на правото на справедливо третиране и нарушение на правото на щателно установяване на фактите.
 5.
 Петото основание е изведено от явна грешка в преценката


text:
 4.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/22
 Жалба, подадена на 27 септември 2010 г. от Европейската комисия срещу Решение на Общия съд (първи състав), постановено на 7 юли 2010 г. по дело T-111/07, Agrofert Holding a.s./Европейска комисия
 (Дело C-477/10 P)
 ()
 2010/C 328/39
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: B. Smulders, P. Costa de Oliveira и V. Bottka)
 Други страни в производството: Agrofert Holding a.s., Кралство Швеция, Република Финладия, Кралство Дания, Polski Koncern Naftowy Orlen SA
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени Решението на Общия съд (първи състав) от 7 юли 2010 г. по дело T-111/07, Agrofert Holding a.s./Европейска комисия,
 —
 да постанови окончателно решение по предмета на настоящата жалба и
 —
 да осъди жалбоподателя по дело Т-111/07 да заплати направените от Комисията разноски в производството по посоченото дело и в настоящото производство по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба се отнася до тълкуването на изключенията от правото на достъп до документи във връзка със i) защитата на целите на дейностите по инспектиране, разследване и одит (наричано по-нататък „изключението за разследванията“), ii) защитата на търговски интереси на физическо или юридическо лице (наричано по-нататък „изключението за търговските интереси“), iii) защитата на процеса на вземане на решение на Комисията (наричано по-нататък „изключението за процеса на вземане на решение“) и iv) защитата на правните становища (наричано по-нататък „изключението за правните становища“). Те са уредени съответно в член 4, параграф 2, трето тире, член 4, параграф 2, първо тире, член 4, параграф 3, втора алинея и член 4, параграф 2, второ тире от Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (1) (наричан по-нататък „Регламент 1049/2001“).
 Настоящата жалба се отнася по-специално до прилагането на тези изключения към документи по преписка на Комисията относно производство по контрол върху сливанията в съответствие с Регламент (ЕО) No 139/2004 на Съвета (2) (наричан по-нататък „Регламент за сливанията“).
 Комисията счита, че при приемане на обжалваното решение Общият съд е допуснал грешки при прилагането на правото, тъй като е тълкувал горепосочените изключения, без да отчита спецификите на производствата в областта на правото на конкуренция и на предоставените с Регламента за сливанията гаранции по отношение на предприятията, които участват в производствата по контрол върху сливанията. По-специално Общият съд не се опитал да намери в решението си ефективен и съгласуван баланс между двата приложими в конкретния случай правни режима. Вместо това съдът тълкувал неправилно разпоредбите за достъп до документи, като по този начин направил неприложими правилата за контрол върху сливанията.
 Първият въпрос, който жалбоподателят отправя до Съда, се отнася до обхвата на задължението за пазене на професионална тайна, установено в Регламента за сливанията и в член 339 ДФЕС, за целите на тълкуването на изключенията от правото на достъп до документи, и по-специално на „изключението за разследвания“ и на „изключението за търговски интереси“.
 Вторият въпрос, който жалбоподателят отправя до Съда, се отнася до заключението на Общия съд, че в конкретния случай липсват


text:
особени обстоятелства, въз основа на които може да се откаже достъп до документите, като Комисията не е длъжна да извършва конкретна и индивидуална преценка на всеки искан документ и да излага подробно съображенията си за отказ на достъп до съдържанието му.
 Третият въпрос се отнася до ограничителното тълкуване на „изключението за разследвания“, съгласно което горепосоченото изключение не може да се приложи след приемането на решението на Комисията за прекратяване на административното производство по контрол върху сливанията между предприятия.
 Четвъртият въпрос, който жалбоподателят отправя до Съда, се отнася до обхвата на задължението за мотивиране на целите на обосноваването за наличие на опасност от оповестяване, по-специално във връзка със защитата на „търговските интереси“, на „процеса на вземане на решение“ и на „правните становища“.
 Накрая, петият въпрос до Съда се отнася до тълкуването на разпоредбите, свързани с правото на частичен достъп. Позицията на Комисията е че за да може ефективно да извършва проучванията си във връзка със сливанията на предприятия, тя трябва да изпълнява задълженията си по Регламента за сливанията, и по-конкретно тези, свързани с професионалната тайна, независимо че решението ѝ е станало окончателно. Освен това в случаите, когато процесуалните норми, регулиращи конкретна област на дейност, предоставят съгласно установената съдебна практиката защита на някои документи, като например вътрешните документи на Комисията, то тогава следва да се приеме, че тези документи се ползват от общата презумпция за отказ на достъп по Регламент 1049/2001. Решението на Общия съд поражда съмнения относно обхвата на правомощието на Комисията да извършва проучванията си в тази област, както и относно правата на страните, които са ѝ предоставили документи, като настоящото производство по обжалване има за цел да предостави възможност на Съда да разясни правилния подход.
 Следователно Комисията подава настоящата жалба, за да предостави на Съда възможност да се произнесе по основни въпроси, които са повдигнати с решението на Общия съд, и да установи единно и съгласувано тълкуване на двата въпросни правни акта.
 (1) ОВ L 145, стp. 43, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.
 (2) Регламент (ЕО) No 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия, ОВ L 24, стp. 1., Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201.


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/14
 Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 29 ноември 2007 г. — Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft/LIBRO Handelsgesellschaft mbH
 (Дело C-531/07)
 (2008/C 37/19)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Fachverband der Buch- und Medienwirtschaft
 Ответник: LIBRO Handelsgesellschaft mbH
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 28 EО да се тълкува в смисъл, че той сам по себе си не допуска прилагането на национална правна уредба, която задължава само вносителите на немскоезични книги по отношение на внесените такива в страната да определят и да обозначават обвързваща крайния продавач цена, при което вносителите нямат право да определят такава, която след приспадане на съдържащия се в покупната цена данък върху оборота, е по-ниска от установената от издателя за страната по издаване или препоръчаната от същия крайна продажна цена, или от определената за страната от издател със седалище извън държава, участваща в Споразумението за Европейското икономическо пространство, като по изключение по-ниска цена може да определя вносител, който купува книгите в участваща в ЕИП държава на по-ниска цена, отклоняваща се от обичайната покупна цена, определена или препоръчана от издателя за страната, участник в споразумението, а в случай на реимпорт — по отношение на полученото търговско предимство?
 2.
 При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1.:
 На фона на обществения интерес от насърчаване на издаването на книги, на разнообразието на заглавия на регулирани цени както и на многообразието на търговци на книги и въпреки липсата на емпирични данни, които биха могли да докажат, че мярката „задължение за налагане на идентични цени“ е подходяща за постигане на поставената цел, обосновано ли е според член 30 или член 151 EО съдържащото се в национална правна уредба задължение за определяне на идентични цени (вж. точка 1), противоречащо само по себе си на член 28 ЕО, преди всичко поради засягащо свободното движение на стоки условие на продажба, като целта на задължението е описана общо чрез позоваване на „книгата като културна ценност, на интересите на потребителите от наличие на адекватни цени на книгите и на икономическите условия на търговията с книги“?
 3.
 При отрицателен отговор на въпроса по точка 1.:
 Съвместимо ли е описаното в точка 1 задължение по силата на националното право задължение за определяне на идентични цени с член 3, параграф 1, буква ж, с член 10 и с член 81 ЕО, макар че от гледна точка на действие във времето и на предметен обхват то е непосредствено продължение на предходното договорно обвързване на търговците на книги с определените от издателите цени на издадените печатни произведения (системата „Sammelreverssystem“ от 1993 г.) и че то замества договорната система?


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/14
 Решение на Общия съд от 12 ноември 2013 г. — North Drilling/Съвет
 (Дело T-552/12) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Фактическа грешка - Ограничаване във времето на действието на отмяна)
 2013/C 377/33
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: North Drilling Co. (Техеран, Иран) (представители: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea и J. Iriarte Ángel, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и A. De Elera)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 292, стр. 58) и, от друга, на Регламент за изпълнение (ЕС) No 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (JO L 282, стр. 16), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателя.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото наименованието на North Drilling Co. е включено в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 г. относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС.
 2.
 Отменя Регламент за изпълнение (ЕС) No 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото наименованието на North Drilling е включено в приложение IX към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 г. относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010.
 3.
 Отменя приложение IX към Регламент No 267/2012, доколкото се отнася до North Drilling.
 4.
 Действието на Решение 2010/413, изменено с Решение 2012/635, се запазва по отношение на North Drilling, от влизането му в сила на двадесетия ден от публикуването му в Официален вестник на Европейския съюз, до влизането в сила на частичната отмяна на Регламент No 267/2012.
 5.
 Съветът на Европейския съюз понася, наред с направените от него съдебни разноски и тези, направени от North Drilling в рамките на настоящото производство и на обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 46, 16.2.2013 г.


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/36
 Жалба, подадена на 7 август 2017 г. — SFP Asset Management и др./ЕСП
 (Дело T-502/17)
 (2017/C 347/45)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: SFP Asset Management, S.A. (Женева, Швейцария), Twenty First Trade Inc. (Панама, Панама), Merlos Infor, S.L. (Бадалона, Испания) (представител: J. Gálvez Pascual, abogado)
 Ответник: Единен съвет за преструктуриране
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да се обяви нарушението на европейското право от ЕСП с приемането на Решение SRB/EES/2017/08 от изпълнителната му сесия от 7 юни 2017 г., с което е приета процедурата за преструктуриране по отношение на финансовата институция Banco Popular Español, S.A.;
 —
 вследствие на това да отмени този акт, както и последващите актове за изпълнение, които ЕСП е приел, с действие ex tunc.
 Основания и основни доводи
 Основанията и основните доводи са подобни на изтъкнатите по дела T-478/17, Mutualidad de la Abogacía и Hermandad Nacional de Arquitectos Superiores y Químicos/Единен съвет за преструктуриране, T-481/17, Fundación Tatiana Pérez de Guzmán y Bueno и SFL/Единен съвет за преструктуриране, T-482/17, Comercial Vascongada Recalde/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-483/17, García Suárez и др./Комисия и Единен съвет за преструктуриране, T-484/17, Fidesban и др./Единен съвет за преструктуриране, T-497/17, Sáchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и Единен съвет за преструктуриране, и T-498/17, Pablo Álvarez de Linera Granda/Комисия и Единен съвет за преструктуриране.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/11
 Преюдициално запитване, отправено от Krajský soud v Ostravě (Чешка република) на 30 януари 2013 г. — Strojírny Prostějov, a.s./Odvolací finanční ředitelství
 (Дело C-53/13)
 2013/C 141/18
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Krajský soud v Ostravě
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Strojírny Prostějov, a.s.
 Ответник: Odvolací finanční ředitelství
 Преюдициален въпрос
 Членове 56 и 57 от Договора за функционирането на Европейския съюз допускат ли да се приложи национално законодателство, съгласно което когато предприятие, изпращащо работници за изпълнение на временна работа в друго предприятие (изпращащо предприятие), е със седалище на територията на друга държава членка, задължението за удържане на данъка върху доходите на тези работници и за внасянето му в републиканския бюджет се носи от ползващото работниците предприятие, при положение че това задължение се носи от изпращащото предприятие, ако седалището му е на територията на Чешката република?


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/2
 Решение на Съда (втори състав) от 23 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Гърция
 (Дело C-274/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 89/48/ЕИО - Работници - Признаване на дипломите)
 (2008/C 313/02)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Zavvos и H. Støvlbæk)
 Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 1, 3, 4, 7, 8 и 10 от Директива 89/48/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ L 19, стp. 16; Специално издание на български език, 2007 г.; глава 5, том 2, стр. 76) — Признаване на професионални квалификации, придобити в друга държава-членка, с оглед на наемането в публичния сектор и вписването в Techniko Epimelytyrio Elladas
 Диспозитив
 1)
 Република Гърция,
 —
 като не признава дипломите, издадени от компетентните органи на друга държава-членка след обучения, осъществени в рамките на споразумение, по силата на което обучение, осъществено от частна организация в Гърция се приравнява от посочените органи,
 —
 като предвижда прилагането на компенсаторни мерки в по-голям брой случаи, отколкото допуска Директива на Съвета 89/48/ЕИО от 21 декември 1988 г. относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години, изменена с Директива 2001/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 май 2001 г.,
 —
 като предоставя на Съвета, отговарящ за приравняването на професионалните квалификации в документите за висше образование, правомощието да преценява дали „учебното заведение, в което молителят е завършил обучението си, спада към системата на висшето образование“ и в каква степен „молителят притежава необходимия професионален опит в случай, че продължителността на обучението е поне с една година по-малка от изискваната в Гърция за упражняването на същата професия“ и
 —
 като не позволява в публичния сектор, новото класиране в по-горна степен на лица, назначени на ниво по-ниско от това, за което биха могли да претендират, ако дипломите им са били признати в съответствие с член 3 от Директива 89/48, изменена с Директива 2001/19,
 не е изпълнила задълженията, които има по силата на членове 1, 3, 4, 8 и 10 от Директива 89/48 в редакцията след изменението й с Директива 2001/19.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Осъжда Република Гърция да заплати две трети от разноските на Комисията на Европейските общности и понася направените от нея съдебни разноски.
 4)
 Комисията на Европейските общности понася една трета от направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 129, 9.6.2007 г.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/41
 Жалба, подадена на 28 септември 2012 г. — ZZ/ЕИБ
 (Дело F-107/12)
 2012/C 366/83
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: L. Levi, avocat)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка
 Предмет на производството
 Отмяна на изричното решение на ЕИБ да не изчислява ревалоризираните години осигурителен стаж за пенсия на жалбоподателя
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изричното решение за отхвърляне на молбата на жалбоподателя от 10 юли 2011 г. Европейската инвестиционна банка да изчисли ревалоризираните години на осигурителния му стаж за пенсия и освен това да заплати сума в размер, съответстващ на тази ревалоризация;
 —
 да се осъди Европейската инвестиционна банка да предостави на жалбоподателя възможност да се ползва от ревалоризация за неговите години осигурителен стаж за пенсия, съответстваща на 6 години и 1 месец допълнителен пенсионно-осигурителен стаж;
 —
 да се осъди Европейската инвестиционна банка да заплати определената ex aequo et bono и фиксирана временно на 5 000 EUR сума на основание претърпени неимуществени вреди;
 —
 да се осъди Европейската инвестиционна банка да заплати съдебните разноски.


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/27
 Определение на Общия съд от 3 май 2017 г. — De Nicola/ЕИБ
 (Дело T-60/16 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Служители на ЕИБ - Атестиране - Доклад за кариерното развитие - Процедура за оценяване за 2011 г. - Грешки при прилагане на правото - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба))
 (2017/C 221/38)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Carlo De Nicola (Щрасен, Люксембург) (представител: G. Ferabecoli, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: първоначално G. Nuvoli и F. Martin, впоследствие G. Nuvoli и G. Faedo, подпомагани от A. DaI Ferro, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (едноличен състав) от 18 декември 2015 г., De Nicola/ЕИБ (F-55/13, EU:F:2015: 165), с която се иска частична отмяна на това решение
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Carlo De Nicola понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 111, 29.3.2016 г.


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/8
 Решение на Съда (пети състав) от 12 ноември 2015 г. (преюдициално запитване от Helsingin hovioikeus — Финландия) — Valev Visnapuu/Kihlakunnansyyttäjä (Хелзинки), Suomen valtio — Tullihallitus
 (Дело C-198/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Членове 34 ДФЕС и 110 ДФЕС - Директива 94/62/ЕО - Член 1, параграф 1, член 7 и член 15 - Продажба от разстояние и транспортиране на алкохолни напитки от друга държава членка - Акциз върху някои опаковки за напитки - Освобождаване от акциза, ако опаковките са включени в система за заплащане на депозит и за обратно приемане - Членове 34 ДФЕС, 36 ДФЕС и 37 ДФЕС - Изискване за разрешение за продажба на дребно на алкохолни напитки - Монопол на продажбата на дребно на алкохолни напитки - Обосноваване - Защита на здравето))
 (2016/C 016/08)
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Helsingin hovioikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Valev Visnapuu
 Ответници: Kihlakunnansyyttäjä (Хелзинки), Suomen valtio — Tullihallitus
 Диспозитив
 1)
 Член 110 ДФЕС, както и член 1, параграф 1, член 7 и член 15 от Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 1994 година относно опаковките и отпадъците от опаковки трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която въвежда акциз върху някои опаковки за напитки, но предвижда освобождаване от него, ако опаковките са включени в ефективна система за обратно приемане.
 2)
 Членове 34 ДФЕС и 36 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, съгласно която продавач, установен в друга държава членка, трябва да има разрешение за продажба на дребно при внос на алкохолни напитки с цел продажба на дребно на потребители, пребиваващи в първата държава членка, когато осигурява транспорта на тези напитки или го възлага на трето лице, ако тази правна уредба е в състояние да гарантира осъществяването на преследваната цел, която в случая е защита на здравето и на обществения ред, ако посочената цел не може успешно да се осъществи поне в същата степен с по-малко ограничителни мерки и ако тази правна уредба не представлява средство за произволна дискриминация или прикрито ограничение на търговията между държавите членки, като запитващата юрисдикция следва да провери дали това е така.
 (1) ОВ C 202, 30.6.2014 г.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/47
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 януари 2007 г. — Frankin и други/Комисия
 (Дело F-3/06) (1)
 (Длъжностни лица - Задължение на администрацията за оказване на съдействие - Отказ - Прехвърляне на пенсионни права, придобити в Белгия)
 (2007/C 42/83)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Jacques Frankin (Sorée, Белгия) [представители: G. Bouneou и F. Frabetti, адвокати]
 Ответник: Комисия на Европейските общности [представители: L. Lozano Palacios и D. Martin]
 Предмет
 От една страна, отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърлят молбите за оказване на съдействие, предявени от ищците във връзка с прехвърлянето на пенсионните им права, придобити в Белгия, и от друга страна, искане за обезщетение
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля.
 2)
 Всяка страна следва да заплати своите съдебни разноски.
 (1) ОВ C 74, 25.3.2006 г., стр. 33.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/45
 Жалба, подадена на 1 април 2014 г. — ZZ/ESMA
 (Дело F-32/14)
 2014/C 184/76
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, lawyer)
 Ответник: Европейски орган за ценни книжа и пазари (ESMA)
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението да не се подновява договорът на жалбоподателя като срочно нает служител вследствие на неблагоприятен атестационен доклад, отмяна на този атестационен доклад и обезщетение за претърпените вреди
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение ESMA/2013/ED/33, с което не се подновява договорът на жалбоподателя, както и да се отменят атестационните доклади за 2011 г. и 2012 г.,
 —
 да се осъди ответникът да заплати обезщетение в размер на 10 000 EUR за претърпените неимуществени вреди,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/38
 Жалба, подадена на 1 април 2011 г. — Chiboub/Съвет
 (Дело T-188/11)
 2011/C 145/64
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Mohamed Slim Ben Mohamed Hassen Ben Salah Chiboub (Абу Даби, Обединени арабски емирства) (представител: G. Perrot, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2011/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 г., доколкото се отнася до г-н CHIBOUB;
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2011/79/ОВППС от 4 февруари 2011 г., прието на основание Решение 2011/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 г. и доколкото се отнася до г-н CHIBOUB;
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 101/2011 от 4 февруари 2011 г., приет на основание Решение 2011/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 г. и доколкото се отнася до г-н CHIBOUB;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушаването на основните права и преди всичко на правото на защита, доколкото с Решение 2011/72/ОВППС се налагат санкции и се причинява съществена вреда на жалбоподателя, без той предварително да е бил изслушан и без дори да е могъл впоследствие да представи надлежно своята гледна точка.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушаването на задължението за мотивиране, на правото на ефективна съдебна защита и на презумпцията за невиновност, доколкото жалбоподателят е бил включен в оспорения списък без предварително да бъде изслушан и без да са посочени фактическите и правни доводи, на които се основава това включване.
 3.
 Третото правно основание е изведено от наличието на явна грешка в преценката, доколкото жалбоподателят не може да бъде обвинен за злоупотреба с финансови средства с цел пране на пари, тъй като тези средства са с произход от ФИФА, от която жалбоподателят получавал възнаграждение от 2006 г. до 2010 г. по силата на различни договори.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/21
 Иск, предявен на 3 януари 2008 г. — EMSA/Португалия
 (Дело T-4/08)
 (2008/C 183/44)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска агенция за морска безопасност (ЕАМБ) (представители: професор E. Pache, и J. Menze)
 Ответник: Република Португалия
 Искания на ищеца
 Европейската агенция за морска безопасност иска Първоинстанционният съд да приеме решени съгласно член 14, второ изречение от споразумението за седалище, с което да установи, че:
 —
 португалското правителство е обвързано от разпоредбите на споразумението за седалище, което е инструмент на международното публично право в сферата на общностното право и което не може да бъде изменено или променено едностранно от Португалия, включително посредством националното законодателство,
 —
 съгласно споразумението за седалище португалското правителство е длъжно да гарантира правото на членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства да внесат от държавата по последното им местопребиваване или от държавата, чиито граждани са, в рамките на 5 години от назначаването им в агенцията, освободени от данъчни тежести и без забрани или ограничения по отношение на първоначалното установяване и посредством най-много две доставки, превозни средства, закупени при пазарните условия във въпросната държава, и че миналото и настоящо прилагане на тази разпоредба от споразумението за седалище от страна на компетентните португалски органи не изпълнява това задължение,
 в частност, че португалското правителство е длъжно да регистрира, въз основа на съответна молба, в специална серия, освободени от данъчни тежести и без забрани или ограничения, превозните средства на членовете на персонала на агенцията и на техните семейства, закупени при пазарните условия в държавата по предишното им местопребиваване или в държавата на тяхното гражданство,
 —
 съгласно споразумението за седалище португалското правителство е длъжно да гарантира, че членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства се ползват от привилегиите и имунитетите, освобождаванията и другите облекчения, които Португалия предоставя на сходна категория от дипломатическия корпус в Португалската република, и че настоящото и минало прилагане на тази разпоредба от споразумението за седалище от страна на компетентните португалски органи не изпълнява това задължение,
 в частност, че португалското правителство е длъжно да прилага действащите до месец юли 2007 г. правила и разпоредби относно регистрацията и данъчното облагане на превозни средства на членовете на персонала на дипломатическия корпус и към постъпилите на работа преди тази дата членове на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства,
 португалското правителство е длъжно да прилага действащите до месец юли 2007 г. правила и разпоредби относно регистрацията и данъчното облагане на превозни средства на членовете на персонала на дипломатическия корпус към всички други случаи,
 португалското правителство е длъжно да гарантира, че на членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и на техните семейства действително са предоставени привилегиите и имунитетите, освобождаванията и другите облекчения, които Португалия предоставя на сходна категория от дипломатическия корпус в Португалската република, и че миналата и настоящата практика на португалските органи да не разглеждат молби за регистриране от членове на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и от техните семейства противоречи на това задължение,
 —
 разпоредбите


text:
на споразумението за седалище не следва да се тълкуват и прилагат в такъв смисъл, че членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства не се ползват поне от правата, които има всеки един гражданин на ЕС, който премества местопребиваването си в Португалия по отношение на въвеждането на употребявани превозни средства на португалска територия,
 —
 следва да се счита, че разумният срок за разглеждане на молбите за регистрация на превозни средства на членовете на персонала на Европейската агенция за морска безопасност и техните семейства, в приложение на споразумението за седалище, не може да е по-голям от два месеца, и
 —
 в съответствие с член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд, да разпореди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Европейската агенция за морска безопасност (наричана по-нататък „ЕАМБ“ или „Агенцията“) е създадена с Регламент (ЕО) 1406/2002 (1) и е със седалище в град Лисабон. На 28 юли 2004 г. е подписан Протокол между правителството на Португалската република и Европейската агенция за морска безопасност (наричан по-нататък „споразумението за седалище“) (2) Споразумението да седалище урежда отношенията между ЕАМБ и Португалия, като приемна държава и се прилага по отношение на Агенцията и нейния персонал
 Ищецът твърди, че без предварително искане или предложение от страна на ЕАМБ, португалското правителство предложило да сключи споменатото споразумение за седалище, предвиждащо редица привилегии и имунитети, освобождавания и други облекчения за Агенцията и за нейния персонал, които в голяма степен отразяват разпоредбите на Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейските общности (наричан по-нататък „Протоколът“), но предвижда и допълнителни облекчения. По-нататък ищецът твърди, че предложеният текст на споразумението за седалище бил сходен с този на споразумението за седалище, сключено между Португалия и Европейския център за мониторинг на наркотиците и наркоманиите (наричан по-нататък „ЕЦМНН“) на 26 юни 1996 г., по-специално по отношение на регистрацията на превозни средства.
 През месец септември 2005 г. е създадена работна група, с представители на португалското правителство, от една страна, и ЕАМБ и ЕЦМНН, от друга страна, с цел изготвяне на проект за подробни административни разпоредби, необходими за прилагането на двете споразумения за седалище или на протоколите.
 Ищецът твърди, че като не е разгледала молбите за регистрация на превозни средства, подадени от представителите на персонала на ЕАМБ, португалската администрация е нарушила задълженията си по споразумението за седалище, което пояснява задълженията, произтичащи от Протокола, приложим за ЕАМБ, съгласно член 7 от Регламент (ЕО) No 1406/2002. Освен това, ищецът твърди, че португалските власти не са приложили релевантното действащо португалско право по отношение на членовете на персонала на ЕАМБ и техните семейства, докато са направили това по отношение на ЕЦМНН и на дипломатическите мисии. Според ищеца тези действия са довели до значителни пречки за функционирането на ЕАМБ, тъй като превозни средства, закупени при оправдани правни очаквания, че съществуващите правила ще бъдат приложени, са останали нерегистрирани. Също така превозните средства, докарани от предишното местопребиваване или от държавата, чиито граждани са членовете на персонала, са останали с регистрационни табели на държавата по предишното местопребиваване, въпреки правилата на тази държава относно задължението за снемане


text:
от регистрация. Накратко, ищецът твърди, че решението на португалските власти да не извършат регистрация на превозните средства е предизвикало поредица от правни и административни пречки за членовете на персонала, които нямали друг избор освен да използват превозните средства в нарушение на задълженията относно регистрацията, застраховането и техническия контрол.
 По нататък се посочва, по отношение на компетентността на Съда, че член 8, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1406/2002 предвижда, че Съдът на Европейските общности е компетентен да се произнася по силата на арбитражна клауза, съдържаща се в договор, сключен от Агенцията, и че съгласно член 14 от споразумението за седалище споровете по прилагането на това споразумение се разглеждат от четиричленна ad hoc комисия. По нерешените по този начин въпроси се произнася Съдът на Европейските общности.
 Според ищеца процедурата за решаване на спорове, предвидена в член 14 от споразумението за седалище е била несполучлива и следователно Съдът на Европейските общности е компетентен да разгледа настоящия спор относно тълкуването на споразумението за седалище в съответствие с член 238 ЕО, който предвижда, че Съдът на Европейските общности е компетентен да се произнася по силата на арбитражна клауза, съдържаща се в договор, сключен от Общността или от нейно име, в съответствие с член 5, параграф 1 от Регламент (ЕО) 1406/2002, който предвижда, че Агенцията е орган на Общността и в съответствие с член 225 ЕО, който предвижда, че Първоинстанционният съд е компетентен да разглежда и да се произнася като първа инстанция по исковете, посочени в член 238 ЕО.
 Освен това ищецът иска потвърждение от Съда, за това че споразумението за седалище е инструмент на международното публично право в сферата на общностното право, което обвързва португалските власти и което не може да бъде изменено едностранно. Ищецът иска също Съдът да се произнесе с решение, с което да приеме, че неразглеждането на молбите за регистриране на превозни средства от членовете на нейния персонал противоречи на разпоредбите на Протокола и че португалските органи са длъжни да приложат релевантните разпоредби от Протокола в разумен срок. На последно място, ищецът твърди, че споразумението за седалище не може да се тълкува по начин, според който членовете на персонала на ЕАМБ не могат да се ползват поне от правата по отношение на регистрацията на превозни средства, които има всеки един гражданин на Европейския съюз, който прехвърля своето местопребиваване в Португалия.
 (1) Регламент (ЕО) No 1406/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2002 година за създаване на Европейска агенция за морска безопасност (ОВ L 208, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 9, стр. 152).
 (2) Публикуван в Официален вестник на Португалската република No 224 от 22.9.2004 г., стр. 6073, достъпен на уебсайта на ЕАМБ: http://www.emsa.europa.eu/Docs/legis/protocol %20pt %20government %20and %20emsa.pdf


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/27
 Жалба, подадена на 15 ноември 2011 г. — Atlas Transport/СХВП — Hartmann (ATLAS TRANSPORT)
 (Дело T-584/11)
 2012/C 32/57
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Atlas Transport GmbH (Дюселдорф, Германия) (представители: U. Hildebrandt, K. Schmidt-Hern и B. Weichhaus, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Alfred Hartmann (Leer, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 1 септември 2011 г. по преписка R 2262/2010-1,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за отмяна: Словна марка „ATLAS TRANSPORT“ за услуги от клас 39
 Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят
 Страна, която иска отмяна на марката на Общността: Alfred Hartmann
 Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за отмяна.
 Решение на апелативния състав: Уважава жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на Правило 40, параграф 5 във връзка с Правило 22 от Регламент за прилагане No 2868/95 поради неправилна преценка на доказателствата; нарушение на член 15 от Регламент No 207/2009, тъй като жалбоподателят е тръгнал единствено по пътя на буквалното тълкуване във връзка с въпроса дали е налице годно да гарантира запазването на правата използване за съответните услуги; нарушение на член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009, тъй като ответникът е използвал само един източник за установяване на значението на понятието „транспорт“ и го е преценил в недостатъчна степен, а оттам и в нарушение на задължението за полагане на дължимата грижа; нарушение на член 75, изречение първо от Регламент No 207/2009, тъй като ответникът не е обосновал ясно своето правно становище; нарушение на член 75, изречение второ и на член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009 поради нарушение на правото на страните да участват в производството.


text:
 9.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 132/11
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 28 януари 2013 година
 по дело E-16/11
 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Директива 94/19/ЕО относно схемите за гарантиране на депозити — Задължение за постигане на резултат — Еманация на държавата — Дискриминация)
 2013/C 132/06
 По дело E-16/11 Надзорният орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСКАНЕ за постановяване, че като не е осигурила изплащането на минималния размер компенсация на вложителите в Icesave в Нидерландия и в Обединеното кралство, предвидено в член 7, параграф 1, буква а) от акта, посочен в точка 19а от приложение IX към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 94/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 1994 г. относно схемите за гарантиране на депозити), в сроковете, посочени в член 10 от акта, Исландия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от въпросния акт, по-специално членове 3, 4, 7 и 10, и/или от член 4 от Споразумението за Европейското икономическо пространство — съдът в състав: Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Páll Hreinsson и Ola Mestad, съдии ad hoc, излезе с решение на 28 януари 2013 г., чийто диспозитив постановява:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Отхвърля искането.
 2.
 Нарежда на Надзорния орган на ЕАСТ да заплати своите разноски и разноските на Исландия.
 3.
 Нарежда на Европейската комисия да заплати своите разноски.


text:
 15.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/5
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 3 октомври 2012 г. — Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd/Sanofi
 (Дело C-443/12)
 2012/C 389/07
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Actavis Group PTC EHF, Actavis UK Ltd
 Ответник: Sanofi
 Встъпила страна: Sanofi Pharma Bristol-Myers Squibb SNC
 Преюдициални въпроси
 1.
 Какви са критериите за определяне дали „продуктът е защитен с основен патент, който е в сила“ в член 3, буква а) от Регламент No 469/2009 (1) (наричан по-нататък „регламентът“)?
 2.
 В положение, при което многобройни продукти са защитени с основен патент, който е в сила, допуска ли регламентът, и в частност член 3, буква в) от него, на патентопритежателя да бъде издаден сертификат за всеки от защитените продукти?
 (1) Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1).