text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/20
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 4 август 2008 г. — 1. Stichting Greenpeace Nederland и 2. Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie „VoMiGen“/Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer, друга страна: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division
 (Дело C-360/08)
 (2008/C 285/33)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Ищци:
 1.
 Stichting Greenpeace Nederland
 2.
 Stichting ter Voorkoming Misbruik Genetische Manipulatie „VoMiGen“
 Ответник: Minister van Volkshuisvesting, Ruimtelijke Ordening en Milieubeheer
 Друга страна: Pioneer Hi-Bred Northern Europe Sales Division
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли мястото на освобождаване на генетично модифицирани организми, което съгласно член 25, параграф 4 от Директива 2001/18/EО (1) не може да се разглежда като поверително, да се тълкува и с оглед на целта и систематиката на директивата в смисъл, че с него се има предвид парцел по кадастралния план, или е достатъчно, ако се посочи по-голям географски район?
 2.
 a)
 Ако е достатъчен по-голям географски район, кои обстоятелства могат да се вземат предвид при определяне на зоната, която трябва да се посочи?
 б)
 Директива 2003/4/EО (2) има ли значение при определянето на обхвата на зоната, която трябва да се посочи?
 в)
 С посочването на район, чиято повърхност е двадесет пъти по-голяма отколкото тази на опитно поле, спазен ли е принципът на пропорционалност?
 3.
 Спазен ли е принципът на пропорционалност, когато съгласно изменените на 17 юли 2008 г. административни правила, се избира общо посочване на района с повърхност стократно по-голяма от повърхността на отделните опитни полета?
 4.
 Ако е достатъчно само посочване на района съобразно кадастралния план, може ли въпреки член 25, параграф 4 от Директива 2001/18/EО при наличие на посочените в член 4, параграф 2 от Директива 2003/4/EО обстоятелства да съществува оправдателно основание за поверителното третиране на информацията относно точното?
 5.
 a)
 Съдържа ли член 4, параграф 2 от Директива 2003/4/EО изчерпателно изброяване на оправдателните основания?
 б)
 При положителен отговор, попадат ли защитата на предприятията включително на намиращите се в тях лица и изделия, и предотвратяването на саботаж по отношение на условията за развойна дейност в областта на биотехнологиите в Нидерландия под едно от оправдателните основания, посочени в член 4, параграф 2 от Директива 2003/4/EО?
 6.
 Ако на въпрос No 5, букви а) и б) бъде даден положителен отговор, в този случай съразмерно ли е посочването на територия с повърхност, двадесеткратно или стократно по-голяма от повърхността на опитно поле, предвид член 4, параграф 2, буква з) от Директива 2003/4/EО и с оглед на защитата на частни (защита на предприятието включително на намиращите се в него лица и изделия) и на обществени интереси (предотвратяването на саботаж по отношение на условията за развойна дейност в областта на биотехнологиите в Нидерландия)?
 7.
 a)
 Ако на въпрос No 5, буква a) бъде даден отрицателен отговор, допустимо оправдателно основание ли е защитата на предприятията включително на намиращите се в тях лица и изделия, и предотвратяването на саботаж по отношение на условията за развойна дейност в областта на биотехнологиите в Нидерландия?
 б)
 Ако на въпрос


text:
No 7, буква a) бъде даден положителен отговор, съразмерно ли е посочването на територия с повърхност, двадесеткратно или стократно по-голяма от повърхността на опитно поле с оглед на защитата на частни (защита на предприятието включително на намиращите се в него лица и изделия) и на обществени интереси (предотвратяването на саботаж по отношение на условията за развойна дейност в областта на биотехнологиите в Нидерландия)?
 (1) Директива 2001/18/EО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 г. относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета (ОВ L 106, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75).
 (2) Директива 2003/4/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г. относно обществения достъп до информация за околната среда и за отмяна на Директива 90/313/ЕИО на Съвета (ОВ L 41, стр. 26, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 9, стр. 200).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/47
 Жалба, подадена на 14 януари 2009 г. — Özdemir/СХВП — Aktieselskabet af 21. november 2001 (James Jones)
 (Дело T-11/09)
 (2009/C 55/85)
 Език, на който е подадена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Rahmi Özdemir (Dreieich, Германия) (представители: M. Heinrich, I. Hoes, C. Schröder, K. von Werder и J. Wittenberg, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Aktieselskabet af 21. november 2001 (Brande, Дания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 3 ноември 2008 г. по преписка R 858/2007-2,
 —
 да се отхвърли възражението на другата страна в производството пред апелативния състав от 25 януари 2005 г. срещу заявката за регистрация на марка на Общността — заявка No 3 493 137 и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в процедурата по възражение.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „James Jones“ за стоки от клас 25
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „Jack & Jones“, регистрирана под No 1 107 747 за стоки от класове 3, 18 и 25; словна марка „Jack Jones“, регистрирана в Обединеното кралство под No 2 063 437 за стоки от клас 25; словна марка „Jack Jones“, регистрирана в Бенелюкс под No 474 622 за стоки от клас 25; словна марка „Jack & Jones“, регистрирана в Дания под No VR 1990 06569 за стоки от клас 25
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението за всички спорни стоки
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че е налице вероятност от объркване между разглежданите марки; нарушение на член 43, параграф 2 от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като пред апелативния състав не е представено доказателство за използване на регистрираната в Обединеното кралство марка No 2 063 437.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/22
 Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 14 октомври 2009 г. — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S/Skatteministeriet
 (Дело C-398/09)
 2009/C 312/37
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S
 Ответник: Skatteministeriet
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли Решение на Съда от 14 януари 1997 г. по свързани дела Comateb и др., C-192/95 (1)—C-218/95 да се тълкува в смисъл, че събирането на незаконен данък върху стока предполага, че данъкът е събиран от купувача на стоката по отделната сделка или възможно ли е събирането на данъка, включен в цените, да окаже въздействие и върху цените на други стоки по напълно различни сделки, преди или след съответната продажба на стоки, например, в рамките на цялостна оценка на събрания данък за четиригодишен период, който обхваща голям брой групи стоки, включващи както вносни, така и местни такива?
 2.
 Следва ли понятието от общностното право за „събиране“ да се разбира в смисъл, че незаконният данък върху продажбата на стоки може да се разглежда като събран само ако цената на стоката е по-висока от цената, предлагана непосредствено преди въвеждането на данъка, или възможно ли е данъкът да се счита за събран и когато обложеното с данъка предприятие едновременно с въвеждането на незаконния данък е спестило от други данъци, начислени върху други данъчни основи и по този начин предприятието е запазило непроменени своите цени?
 3.
 Следва ли понятието от общностното право за „неоснователно обогатяване“ да се разбира в смисъл, че възстановяването на незаконния данък, събран при продажбата на стоки може да се разглежда като основание за неоснователно обогатяване, когато преди или след продажбата на подлежащата на облагане стока предприятието е спестило в резултат на отмяната на други данъци, начислявани върху други данъчни основи, ако се предположи, че от тази отмяна на останалите данъци са се възползвали и други предприятия, включително предприятия, които не са плащали незаконния данък или са го плащали в по-малка степен?
 4.
 Ако се предположи, че вследствие на структурата си един незаконен данък е имал за последица това, че предприятията, които внасят стоки са платили пропорционално по-голям данък, отколкото предприятията, които в по-голяма степен са закупили местни стоки и същевременно въвеждането на незаконния данък е придружено с друг законен данък, начислен върху друга данъчна основа, който засяга пропорционално и двата вида предприятия в еднаква степен, независимо от състава на извършените от предприятието покупки, в този случай се искат насоки относно следното:
 i)
 дали общностното право допуска на основание събран данък и неоснователно обогатяване пълен или частичен отказ за възстановяване на незаконен данък на предприятие, което внася стоки, доколкото отказът води до положение, при което предприятието, вследствие на плащането на относително по-голям незаконен данък от сходно предприятие, което е закупило сходни местни стоки, при равни други условия, ще се окаже в резултат на данъчната реформа и отказа за възстановяване в по-неблагоприятно положение в сравнение със сходни


text:
предприятия, които в по-голяма степен са купували местни стоки,
 ii)
 дали възстановяването на незаконния данък в разглежданото положение може концептуално да доведе до „неоснователно обогатяване“ и поради това да бъде отказано, ако възстановяването — дори и ако данъкът се счита за събран — е необходимо, за да се постигне положение, при което последиците от данъчната реформа, след всяко едно възстановяване и при равни други условия, остават непроменени за предприятията, които са внесли стоки, както и за предприятията, закупили местни стоки,
 iii)
 дали противоречи на общностното право, включително и на принципа за равно третиране, отказът за възстановяване при положение, в което предприятия, които в по-голяма степен купуват местни стоки имат предимство в сравнение с предприятия, които в по-голяма степен внасят стоки, и
 iv)
 дали отговорът на третия въпрос означава, че не е оправдано да се отказва възстановяване на незаконно наложен данък на основание на неоснователно обогатяване, доколкото такова възстановяване само отменя предимството на тези предприятия, които закупуват местни стоки, спрямо предприятията, които в по-голяма степен са внесли стоки.
 (1) Recueil, стр. I-165.


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/28
 Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — L’Oréal/EUIPO — Guinot (MASTER DUO)
 (Дело T-182/16)
 (2016/C 222/35)
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: L’Oréal (Париж, Франция) (представители: T. de Haan и P. Péters, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Guinot SAS (Париж, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MASTER DUO“ – заявка за регистрация No 11 577 574
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 23 февруари 2016 г. по преписка R 2916/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени от жалбоподателя за целите на производството пред пети апелативен състав на Службата.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 8.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/30
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 30 септември 2013 г. — Possanzini/Frontex
 (Дело F-124/11) (1)
 (Публична служба - Персонал на Frontex - Срочно нает служител - Доклад за кариерното развитие, съдържащ отрицателна оценка от страна на заверяващия служител, която не е съобщена на заинтересованото лице - Неподновяване на срочен договор - Решение, което се основава на становището на заверяващия служител - Право на защита - Нарушение - Спор с финансов характер - Правомощие за пълен съдебен контрол)
 (2014/C 71/57)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Daniele Possanzini (Пиза, Италия) (представител: S. Pappas, адвокат)
 Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз (Frontex) (представители: S. Vuorensola и H. Caniard, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за оттегляне на решението, с което се подновява договорът на жалбоподателя като срочно нает служител
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение от 28 март 2011 г. да не бъде подновен договорът на г-н Possanzini като срочно нает служител, прието от изпълнителния директор на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз.
 2.
 Осъжда Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз да заплати на г-н Possanzini обезщетение в размер на 5 000 EUR.
 3.
 Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите членки на Европейския съюз понася направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на г-н Possanzini.
 (1) ОВ C 25, 28.1.2012 г., стр. 72.


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/35
 Жалба, подадена на 13 май 2014 г. — Davó Lledó/СХВП — Administradora y Franquicias América e Inversiones Ged (DoggiS)
 (Дело T-335/14)
 2014/C 253/50
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: José-Manuel Davó Lledó (Cartagena, Испания) (представител: J. V. Gil Martí, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Други страни в производството пред апелативния състав: Administradora y Franquicias América, SA и Inversiones Ged Ltda (Santiago de Chile, Чили)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 Жалбоподателят иска от Общия съд да отмени решението на първия апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 13 март 2014 г. по преписка R 824/2013-1, и като последица от това да потвърди първоначалното решение на отдела по споровете от 18 юли 2013 г., като се отхвърли искането за обявяване на недействителност, направено от Administradora y Franquicias América, SA и Inversiones Ged Ltda по отношение на марката на Общността No 8 8 94 826„DoggiS“, и се осъдят същите да се съобразят с това решение и да понесат всички негови последици, както и изрично осъждане да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративната марка със словен елемент „DoggiS“ за продукти и услуги от класове 29, 30 и 43 — Марка на Общността No 8 8 94 826
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: аdministradora y Franquicias América, SA и Inversiones Ged Ltda
 Основание на искането за обявяване на недействителност: марката е била поискана недобросъвестно
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата, отменя изцяло както решението на отдела по споровете, така и регистрацията на оспорваната марка на Общността
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на член 76 от Регламент No 207/2009;
 —
 нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/28
 Решение на Общия съд от 21 април 2010 г. — Peek & Cloppenburg и van Graaf/СХВП — Queen Sirikit Institute of Sericulture (Thai Silk)
 (Дело T-361/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Thai Silk“ - По-ранна национална фигуративна марка, изобразяваща птица - Допустимост на жалбата - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 148/50
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Peek & Cloppenburg (Хамбург, Германия) и van Graaf GmbH & Co. KG (Виена, Австрия) (представители: V. Von Bomhard, A. Renck, T. Dolde и J. Pause, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: S. Schäffner)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: The Queen Sirikit Institute of Sericulture, Office of the Permanent Secretary, Ministry of Agriculture and Cooperatives, Thailand (Тайланд) (Банкок, Тайланд), допусната да встъпи на мястото на Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand (Тайланд) (представител: A. Kockläuner, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 10 юни 2008 г. (преписка R 1677/2007-4) във връзка с производство по възражение между Peek & Cloppenburg и Office of the Permanent Secretary, The Prime Minister’s Office, Thailand
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Peek & Cloppenburg, както и van Graaf GmbH & Co. KG да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 301, 22.11.2008 г.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/35
 Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 16 април 2010 г. — Наказателно производство срещу Aziz Melki
 (Дело C-188/10)
 (2010/C 161/53)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страна в главното производство
 Aziz Melki
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допуска ли член 267 от Договора за функционирането на Европейския съюз, подписан в Лисабон на 13 декември 2007 г., правна уредба като съдържащата се в членове 23-2, алинея 2 и 23-5, алинея 2 от Постановление No 58-1067 от 7 ноември 1958 г., създадени с устройствен закон No 2009-1523 от 10 декември 2009 г., доколкото те задължават юрисдикциите да се произнасят с предимство по препращането на Conseil constitutionnel (Конституционен съвет) на поставения им въпрос за конституционосъобразност, когато този въпрос e свързан с противоконституционностт на текст от вътрешното право поради противоречието му с разпоредбите на правото на Съюза?
 2.
 Допуска ли член 67 от Договора за функционирането на Европейския съюз, подписан в Лисабон на 13 декември 2007 г., законодателство като създаденото с член 78-2, алинея 4 от Наказателно-процесуалния кодекс, който предвижда, че „по предвидения в алинея първа ред в зоната, попадаща между сухопътната граница на Франция с държавите, страни по подписаното в Шенген на 19 юни 1990 г. споразумение, и линията, очертана 20 километра навътре, както и в общодостъпните зони в пристанищата, летищата и железопътните гари или автогарите, открити за международен превоз и които са посочени в наредба, също може да бъде проверявана самоличността на всяко лице, за да се провери спазването на задълженията за притежаване, носене и представяне на предвидените в закона удостоверения и документи. Когато този контрол се извършва в международен влак, той може да се осъществи в частта от трасето между границата и първата спирка, която се намира на повече от двадесет километра от границата. По осъществяващите международен маршрут и характеризиращи се с особени условия на обслужване железопътни линии обаче контролът може да се извърши също и между тази спирка и спирка, намираща се в рамките на следващите петдесет километра. Тези линии и тези спирки се определят с наредба на съответния министър. Когато съществува отсечка от магистрала, започваща в посочената в първото изречение от тази алинея зона, и първият пункт за плащане на магистралните такси е разположен отвъд линията на тези 20 километра, контролът може да се осъществява също и в зоните за спиране преди този първи пункт за плащане, както и в този пункт за плащане и в прилежащите към него зони за спиране. Пунктовете за плащане, за които се отнася тази разпоредба се определят с наредба.“?


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/10
 Преюдициално запитване, отправено от Sozialgericht Nürnberg (Германия) на 22 януари 2008 г. — Josif Koupatantze/Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
 (Дело C-23/08)
 (2008/C 107/16)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Sozialgericht Nürnberg (Германия)
 Страни в главното производство
 Ищец: Josif Koupatantze
 Ответник: Arbeitsgemeinschaft (ARGE) Nürnberg 900
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съответства ли член 24, параграф 2 от Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г. (1) на член 12 ЕО, във връзка с член 39 ЕО?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, допуска ли член 12 ЕО, във връзка с член 39 ЕО, национална правна уредба, която изключва възможността гражданите на Съюза да се ползват от правото на социално подпомагане в случай на превишаване на максималната продължителност на престой, посочена в член 6 от Директива 2004/38 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г., и при липсата на право на пребиваване по силата на други разпоредби?
 3)
 При положителен отговор на първия въпрос, допуска ли член 12 ЕО национална правна уредба, която изключва дори възможността гражданите на държавите-членки на Европейския съюз да се ползват от правото на получаване на социални помощи, предоставяни на незаконните имигранти?
 (1) ОВ L 158, стр. 77.


text:
 6.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/17
 Определение на Общия съд от 28 март 2017 г. — LG Electronics/EUIPO — Cyrus Wellness Consulting (VIEWTY SMILE)
 (Дело T-499/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне))
 (2017/C 178/22)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Република Корея) (представител: M. Graf, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Cyrus Wellness Consulting GmbH (Берлин, Германия) (представители: A. Wulff и U. Hildebrandt, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 11 юни 2015 г. (свързани преписки R 1565/2014-2 и R 1939/2014 2) относно производство по възражение между Cyrus Wellness Consulting GmbH и LG Electronics, Inc.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Осъжда LG Electronics, Inc. да понесе направените от него съдебни разноски, както и да заплати съдебните разноски, понесени от Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) и от Cyrus Wellness Consulting GmbH.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 16.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 336/28
 Жалба, подадена на 23 септември 2013 г. — Braun Melsungen/СХВП (SafeSet)
 (Дело T-513/13)
 2013/C 336/61
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: B. Braun Melsungen AG (Мелзунген, Германия) (представител: адв. M.-C. Seiler)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на първи апелативен състав на СХВП от 27 юни 2013 г.,
 —
 да измени обжалваното решение на първи апелативен състав на СХВП от 27 юни 2013 г., като отмени предходното решение за отхвърляне на СХВП от 25 юни 2012г.,
 —
 да измени обжалваното решение на първи апелативен състав на СХВП от 27 юни 2013 г., като се продължи процедурата по регистрация,
 —
 да осъди СХВП да заплати както съдебните разноски, така и разноските, направени в производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SafeSet“ за стоки от клас 10 ‒ заявка за марка на Общността No 10 549 368.
 Решение на проверителя: отказва регистрацията.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграф 2, както и на членове 75 и 76 от Регламент (ЕО) No 207/2009.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/20
 Жалба, подадена на 24 юли 2013 г. — Perfetti Van Melle/СХВП (DAISY)
 (Дело T-381/13)
 2013/C 274/33
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Perfetti Van Melle SpA (Lainate, Италия) (представител: P. Testa, avvocato)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав от 10 април 2013 г. по преписка R 427/2012-1, в частта му, с която се отхвърля заявката за регистрация на марката „DAISY“ за следните стоки: сладкарски изделия, карамелки [бонбони], меки карамелени бонбони, дъвчащи бонбони, бонбони, приготвени от захар, дъвка, желета (захарни сладкарски изделия), сладък корен, близалки, таблетки със захарна глазура, захар, шоколад, какао;
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка на Общността „DAISY“ за стоки от клас 30 — Заявка за марка на Общността No 10 267 037
 Решение на проверителя: отхвърляне на заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата.
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009, тъй като думата „DAISY“ няма описателен характер,
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009, тъй като думата „DAISY“ не е описателна за характерна особеност на стоката,
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, тъй като думата „DAISY“ има отличителен характер спрямо сладкарски изделия.


text:
 24.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 19/31
 Жалба, подадена на 13 ноември 2008 г. от Paul Lafili срещу решението, постановено на 4 септември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F-22/77, Lafili/Комисия
 (Дело T-485/08 P)
 (2009/C 19/59)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Paul Lafili (Genk, Белгия) (представител: L. Levi, avocat)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решението на Съда на публичната служба на ЕС от 4 септември 2008 г. по дело F-22/07 в частта, с която са отхвърлени правните основания, изведени от нарушение на членове 4 и 46 от Правилника и на член 7 от приложение XIII към Правилника, както и от нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания,
 —
 вследствие на това, да бъдат уважени направените от жалбоподателя пред първата инстанция искания и следователно
 —
 да се отмени решението за класиране на жалбоподателя в степен AD 13, стъпка 5, съдържащо се в докладна записка на DG ADMIN (Генерална дирекция „Администрация“) от 11 май 2006 г. и във фиша за заплата на жалбоподателя за месец юни 2006 г. и в неговите последващи фишове за заплата,
 —
 вследствие на което:
 —
 да се възстанови жалбоподателя в степен AD 13, стъпка 2, считано от 1 май 2006 г. със запазване на коефициент 1,1172071,
 —
 да се възстанови изцяло кариерата на жалбоподателя със задна дата, считано от 1 май 2006 г. до датата на неговото така поправено класиране в степен и стъпка (включително вземане предвид в така поправеното класиране на професионалния му опит, правата му на повишение и пенсионните му права), което включва заплащане на лихва за забава въз основа на приложимия за съответния период лихвен процент, определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта, върху всички суми, съответстващи на разликата между възнаграждението, което отговаря на неговото класиране съгласно решението за класиране и класирането, на което той би трябвало да има право, до датата на решението за неговото редовно класиране,
 —
 да бъде осъдена Комисията да заплати всички съдебни разноски.
 —
 да бъде осъден ответникът да заплати всички съдебни разноски за първата инстанция и за обжалването.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на Решението на Съда на публичната служба (СПС) от 4 септември 2008 г., постановено по дело Lafili/Комисия, F-22/07, с което СПС е отменил решението от 11 май 2006 г. на началника на отдел A 6 „Структура на кариерата, оценяване и повишение“ на Генерална дирекция „Персонал и администрация“ на Комисията на Европейските общности, в частта, в която с обжалваното решение са отхвърлени правните основания на жалбоподателя, изведени от нарушение на членове 44 и 46 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (наричан по-нататък „Правилника“) и на член 7 от приложение XIII към Правилника, както и от нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи едно-единствено правно основание, изведено от нарушението, в първоинстанционното производство, на членове 44 и 46 от Правилника, на член 7 от приложение


text:
 15.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/20
 Жалба, подадена на 9 април 2013 г. от Съвета на Европейския съюз срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 29 януари 2013 г. по дело T-496/10, Bank Mellat/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-176/13 P)
 2013/C 171/41
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: S. Boelaert и M. Bishop)
 Други страни в производството: Bank Mellat, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени Решение на Общия съд (четвърти състав) от 29 януари 2013 г. по дело T-496/10,
 —
 да се произнесе окончателно и да отхвърли жалбата на Bank Mellat срещу спорните мерки,
 —
 да осъди Bank Mellat да заплати съдебните разноски, направени от Съвета в рамките на първоинстанционното и на настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Съветът твърди, че Решението на Общия съд от 29 януари 2013 г. по дело Bank Mellat/Съвет, T-496/10, е опорочено от следните грешки при прилагане на правото:
 1.
 Общият съд неправилно приел жалбата за допустима, като преценил, че независимо от това дали може да се счита за проявление на иранската държава, Bank Mellat има право да се позове на защита на основните права,
 2.
 Общият съд неправилно приел, че някои от мотивите за налагане на ограничителни мерки срещу Bank Mellat не са достатъчно конкретни,
 3.
 Общият съд неправилно приложил съдебната практика относно съобщаването на информация за преписката на Съвета,
 4.
 Общият съд неправилно приел, че мотивите за налагане на ограничителни мерки срещу Bank Mellat не отговарят на изискваните за тази цел условия и не са обосновани, тъй като:
 —
 не взел надлежно предвид заключението на Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации относно подпомагането от страна на Bank Mellat на преводите за иранските образувания за ядрено оръжие, ракети и защита,
 —
 не взел надлежно предвид факта, че доказателствата за подкрепа от Bank Mellat за ядрени дейности на Иран са от поверителни източници,
 —
 неправилно приел, че разпорежданията на Bank Mellat за предоставяне на банкови услуги на образувание, участващо в дейностите на Иран по разпространение на ядреното оръжие, преди обозначаването на това образувание в акт на Съвета за сигурност на ООН, не представляват достатъчно основание за налагане на ограничителни мерки срещу Bank Mellat.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/18
 Решение на Съда (трети състав) от 24 ноември 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) (C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)/Administración del Estado
 (Съединени дела C-468/10 и C-469/10) (1)
 (Обработване на лични данни - Директива 95/46/ЕО - Член 7, буква е) - Непосредствено действие)
 (2012/C 25/30)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Ищци: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF) C-468/10), Federación de Comercio Electrónico y Marketing Directo (FECEMD) (C-469/10)
 Ответник: Administración del Estado
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на член 7, буква е) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10) — Обработване на лични данни от администратори на такива данни и предоставянето им на трети лица, когато това е необходимо за реализиране на техни законни интереси — Допълнителни изисквания — Непосредствено действие на разпоредбите на директива
 Диспозитив
 1.
 Член 7, буква е) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че за да се допусне обработване на лични данни без съгласието на съответното физическо лице, когато това е необходимо за реализирането на законни интереси на администратора или на едно или повече трети лица, на които се разкриват данните, не е достатъчно с обработването да не се нарушават основните права и свободи на това лице, а трябва и въпросните данни да се съдържат в общодостъпни източници, като по този начин изключва категорично и безусловно обработването на данни, които не се съдържат в такива източници.
 2.
 Член 7, буква е) от Директива 95/46 има непосредствено действие.
 (1) ОВ C 346, 18.12.2010 г.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/21
 Решение на Съда (седми състав) от 17 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Curtea de Apel Bucureşti — Румъния) — SC BCR Leasing IFN SA/Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor
 (Дело C-438/13) (1)
 ((ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Членове 16 и 18 - Финансов лизинг - Вещи, които са предмет на договор за лизинг - Неполучаване на тези вещи обратно от лизинговото дружество след развалянето на договора - Липси))
 2014/C 315/31
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Bucureşti
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SC BCR Leasing IFN SA
 Ответници: Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Administrare a Marilor Contribuabili, Agenţia Naţională de Administrare Fiscală — Direcţia Generală de Soluţionare a Contestaţiilor
 Диспозитив
 Членове 16 и 18 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че положение, при което лизингово дружество не може да получи обратно от лизингополучателя стоките, които са предмет на договор за лизинг, след неговото разваляне по вина на лизингополучателя, въпреки действията, предприети от това дружество да си върне тези стоки, и въпреки че вследствие на развалянето на договора не е получена каквато и да било насрещна престация, не може да се третира като възмездна доставка на стоки по смисъла на тези членове.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г.


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/53
 Жалба, подадена на 2 юли 2014 г. — Fami-Cuatro de Inversiones/Комисия
 (Дело T-501/14)
 2014/C 282/70
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Fami-Cuatro de Inversiones, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. De Juan Casadevall, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 при условията на евентуалност и в случай, че испанската система за финансов лизинг (ИСФЛ) се приеме за незаконосъобразна държавна помощ, да разпореди възстановяване само до датата на публикуване в Официален вестник на Европейския съюз на решението за откриване на официалната процедура по разследване, а именно 21 септември 2011 г., и
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-500/14, Derivados del Flúor/Комисия.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/12
 Решение на Съда (седми състав) от 27 февруари 2014 г. — Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd/Съвет на Европейскя съюз, Европейска комисия, European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI)
 (Дело C-601/12 P) (1)
 ((Обжалване - Дъмпинг - Регламент (ЕО) No 384/96 - Член 2, параграф 7, буква в), втора алинея - Внос на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китай - Статут на предприятие, функциониращо в условията на пазарна икономика - Неспазване на срока за приемане на решение относно този статут - Действие))
 2014/C 112/13
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd (представители: F. Graafsma и J. Cornelis, advocaten)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix и S. Boelaert, подпомагани от G. Berrisch, Rechtsanwalt), Европейска комисия (представители: M. França и T. Maxian Rusche), European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) (представител: J. Bourgeois, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд от 10 октомври 2012 г. (седми състав) по дело T-150/09, Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd/Съвет, с което Общият съд е отхвърлил жалба за частична отмяна на Регламент (ЕО) No 91/2009 на Съвета от 26 януари 2009 г. за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на някои скрепителни елементи от желязо или стомана с произход от Китайската народна република (ОВ L 29, стр. 1)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Ningbo Yonghong Fasteners Co. Ltd да заплати съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз в рамките на настоящото производство.
 3)
 Европейската комисия и European Industrial Fasteners Institute AISBL (EIFI) понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 71, 9.3.2013 г.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/43
 Жалба, подадена на 21 май 2010 г. — Merlin и др./СХВП — Dusyma (Игри)
 (Дело T-231/10)
 ()
 2010/C 209/66
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Merlin Handelsgesellschaft mbH (Forchtenberg, Германия), Rolf Krämer (Forchtenberg), BLS Basteln, Lernen, Spielen GmbH (Forchtenberg), Andreas Hohl (Künzelsau, Германия) (представител: R. Kramer, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH (Schorndorf, Германия)
 Искания на жалбоподателите
 —
 Да се отмени решението на трети апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 март 2010 г. по преписка No R 879/2009-3 и да се обяви нищожността на промишления дизайн на Общността No 526 801-0011,
 —
 при условията на евентуалност да се отмени решението на трети апелативен състав и да се върне делото за ново разглеждане,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн на Общността No 526 801-0011 за продукта „Игри (включително образователни игри)“.
 Притежател на марката на Общността: Dusyma Kindergartenbedarf GmbH.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят.
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 3 от Регламент (ЕО) No 6/2002 на Съвета (1) относно промишления дизайн на Общността, тъй като апелативният състав изтълкувал погрешно определителните разпоредби от този член и не взел предвид, че промишленият дизайн на Общността като видим външен вид може да представлява част от продукта.
 (1) Регламент (ЕО) No 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 5.1.2002 г., стр. 1—24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/11
 Преюдициално запитване, отправено от Landesgerichts Feldkirch (Австрия) на 28 юли 2008 г. — Vorarlberger Gebietskrankenkasse/WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
 (Дело C-347/08)
 (2008/C 272/18)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Landesgericht Feldkirch
 Страни в главното производство
 Ищец: Vorarlberger Gebietskrankenkasse
 Ответник: WGV-Schwäbische Allgemeine Versicherungs AG
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли препращането към член 9, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1), съдържащо се в член 11, параграф 2 от същия регламент, да се тълкува в смисъл, че социално-осигурителна институция, която по закон (§ 332 от ASVG) е встъпила в правата на пряко увредената страна, може да предяви пряк иск срещу застраховател пред съдилищата на държавата-членка, където има представителство, стига този иск да е допустим, а застрахователят да е с местоживеене на територията на някоя държава-членка?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: налице ли е тази компетентност и ако към момента на предявяването на иска пред съда пряко увредената страна няма местоживеене или обичайно пребиваване в държавата-членка, където се намира представителството на социално-осигурителната институция?
 (1) ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 6.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/10
 Преюдициално запитване, отправено от Bezirksgerichts Ried i.I. (Австрия) на 30 март 2009 г. — Наказателно производство срещу Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno
 (Дело C-116/09)
 2009/C 129/16
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bezirksgericht Ried i.I.
 Страни в главното производство
 Antonio Formato, Lenka Rohackova, Torsten Kuntz, Gardel Jong Aten, Hubert Kanatschnig, Jarmila Szabova, Zdenka Powerova, Nousia Nettuno
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 43 ДЕО (Договор за създаване на Европейската общност в редакцията от 2 октомври 1997 година, последно изменен с Договора за присъединяването на Република България и на Румъния към Европейския съюз от 25 април 2005 година (1)) да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба, която запазва организирането на хазартни игри в игрални казина изключително за дружества във формата на акционерно дружество със седалище на територията на съответната държава-членка, като по този начин налага задължение за учредяване или за придобиване на капиталово дружество в тази държава-членка ?
 2)
 Трябва ли членове 43 и 49 ДЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат държавен монопол върху определени хазартни игри като например хазартни игри в игрални казина, когато в съответната държава-членка общо взето липсва последователна и систематично провеждана политика по ограничаването им, тъй като организаторите на хазартни игри — концесионери насърчават участието в хазартни игри — като залагания върху резултати от спортни състезания и национални лотарии — и правят реклама в този смисъл (по телевизия, във вестници, в списания), като според рекламата дори се предлага непосредствено преди тегленето на печелившите числа от лотарията парична награда в брой за един фиш („TOI TOI TOI — Glaub’ ans Glück“) [„Късмет — Вярвай в шанса“]?
 3)
 Трябва ли членове 43 и 49 ДЕО да се тълкуват в смисъл, че не допускат разпоредба, съгласно която всички концесии за хазартни игри и игрални казина, предвидени съгласно националното право относно хазарта, са предоставени за срок от 15 години на основание на правна уредба, която изключва от процедурата за предоставяне на концесия кандидати от Общността (които не притежават гражданство на тази държава-членка), които не са граждани на тази държава-членка?
 (1) ОВ L 157, стр. 11


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/50
 Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2008 г. — BYK/СХВП (Substance for Success)
 (Дело T-58/07) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността Substance for Success - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителни белези - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2008/C 209/87)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: BYK-Chemie GmbH (Wesel, Германия) (представители: J. Kroher и E. Hettenkofer, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 9 януари 2007 г. (преписка R 816/2006-4) относно заявка за регистрация на словния знак Substance for Success като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда BYK-Chemie GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95 от 28.4.2007 г.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/27
 Преюдициално запитване от Obersten Gerichtshofs (Österreich), постъпило на 19 декември 2016 г. — Peter Valach и др../Waldviertler Sparkasse Bank AG и др.
 (Дело C-649/16)
 (2017/C 104/40)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Obersten Gerichtshofs
 Страни в главното производство
 Ищци: Peter Valach, Alena Valachová, Europa SC ZV II a.s., Europa SC LV a.s., VAV Parking a.s., Europa SC BB a.s., Byty A s.r.o.
 Ответници: Waldviertler Sparkasse Bank AG, Československá obchodná banka a.s., Stadt Banská Bystrica
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕС) No 1215/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2012 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) (наричан по-нататък „Регламент No 1215/2012“) да се тълкува в смисъл, че иск за обезщетение за вреди на деликтно основание, който е насочен срещу членовете на комитет на кредиторите поради неправомерното им поведение при гласуването на план за оздравяване в производство по несъстоятелност и е предявен от притежателите на дружествени дялове в дружеството — длъжник в производството по несъстоятелност — като първия и втория ищец — и от дружества — изпълнители на проекти, които са в търговски отношения с длъжника в производството по несъстоятелност, като ищци No 3—7, е свързан с производство по обявяване на несъстоятелност по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) Регламент No 1215/2102 и поради това е изключен от материалното приложно поле на посочения регламент?
 (1) ОВ. L 351, стр. 1.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/32
 Иск, предявен на 5 януари 2007 г. — Белгия/Комисия
 (Дело T-5/07)
 (2007/C 56/63)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Кралство Белгия [представители L. Van den Broeck; J. P. Buyle и C. Steyaert, адвокати]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се признае искът за допустим и основателен,
 —
 по главния иск, да се отмени решението на Комисията от 18 октомври 2006 г., с което се приема, че „старите вземания по линия на Европейския социален фонд“, изплатени с резерви от Кралство Белгия на 21 декември 2004 г., не са били погасени по давност,
 —
 следователно, да се постанови, че тези задължения са погасени съгласно член 3, параграф 1 на Регламент No 2988/95/ЕО и, следователно, да се осъди Европейската комисия да възстанови на Кралство Белгия сумата от 631 177,60 EUR заедно с лихвите за забава, считано от 21 декември 2004 г., изчислени според основния лихвен процент на ЕЦБ, увеличен с три и половина пункта,
 —
 като евентуален иск, да се отмени решението на Комисията от 18 октомври 2006 г. в частта, в която се приема, че неплащането на спорните стари вземания по линия на Европейския социален фонд поражда задължение за лихва и, следователно, да се осъди Европейската комисия да възстанови на ищеца лихвите, платени от него по спорните вземания, а именно сумата от 377 724,99 EUR заедно с лихвите за забава, считано от 21 декември 2004 г., изчислени според основния лихвен процент на ЕЦБ, увеличен с три и половина пункта,
 —
 като следващ евентуален иск, да се отмени решението на Комисията от 18 октомври 2006 г. в частта, с която се определя процентът на исканата лихва. Да се постанови, че този лихвен процент зависи от лихвения процент на ЕЦБ за основните й операции по рефинансиране, така както е публикуван в Официален вестник, и, следователно, да се осъди Комисията да възстанови на ищеца надплатените лихви по спорните вземания заедно с лихвите за забава, считано от 21 декември 2004 г., изчислени според основния лихвен процент на ЕЦБ, увеличен с три и половина пункта,
 —
 при всички хипотези, да се осъди Комисията да заплати разноските, свързани с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск ищецът моли за отмяна на решение на Комисията, съдържащо се в писмо от 18 октомври 2006 г., с което тя отказва да възстанови на ищеца изплатената от него сума за погасяване на стари вземания по линия на Европейския социален фонд — сума, чието възстановяване ищецът иска поради погасяването на тези вземания по давност, и, субсидиарно, поради липсата на правно основание за начисляване на лихви.
 В периода между 1987 и 1992 г. с решения, взети въз основа на Регламент No 2950/83/ЕИО (1) и на Решение 83/673/ЕИО (2) Комисията иска от ищеца да възстанови сумите, отпуснати под формата на помощи за различни белгийски организации (предложители), но останали неусвоени от последните. Ищецът предава получените от Комисията съобщения за дължими суми на засегнатите предложители. Някои от тях възстановяват неусвоените суми направо на Комисията, но други изпращат писма до Комисията


text:
относно законосъобразността на исканията за връщане на помощите. През 2002 г. по инициатива на Комисията започват нови преговори по случая. През 2004 г. Комисията пристъпва към прихващане на сумите, дължими по въпросните стари вземания по линия на Европейския социален фонд (дебитни известия, издадени между 15 януари 1987 г. и 31 декември 1991 г.), увеличени с лихви за забава за изтеклия от издаването на дебитните известия период, с вземанията на ищеца към Комисията в рамките на управлението на средствата на Европейския социален фонд. Ищецът оспорва това прихващане, както и лихвите, начислени от Комисията, като се позовава на погасяването на вземанията по давност, както и на липсата на законово основание за начисляване на лихви за забава. Въпреки това, за да спре евентуалното натрупване на лихви, Кралство Белгия пристъпва към плащане на салдото на останалите неприхванати вземания по линия на Европейския социален фонд. Същевременно ищецът уточнява, че не се отказва от аргументите, изтъкнати в разменените с Комисията писма, и че си запазва правото да изиска възстановяване на тези суми след признаване основателността на неговите аргументи. Комисията се произнася по направеното оспорване с писмо до ищеца от 19 януари 2005 г. Това писмо става предмет на иск за отмяна, предявен от Кралство Белгия пред Първоинстанционния съд. С определение от 2 май 2006 г. Първоинстанционният съд отхвърля иска като недопустим с мотива, че въпросното писмо не представлява атакуем акт по смисъла на член 230 ЕО (3).
 На 29 юни 2006 г. ищецът изпраща ново писмо до Комисията, с което иска възстановяване на сума в размер на салдото на неприхванатите вземания по линия на Европейския социален фонд, изплатени с цел избягване на евентуалното натрупване на лихви, като изтъква предишните си доводи, свързани с погасяването на тези вземания по давност, както и с липсата на правно основание за начисляване на лихви. С писмо от 18 октомври 2006 г. Комисията го уведомява за отказа си да възстанови исканата сума. Това е и актът, оспорван с настоящия иск.
 В подкрепа на главния си иск ищецът изтъква, че в европейското законодателство единствено Регламент No 2988/95/ЕО (4) урежда по общ начин възможността Комисията да получи обратно средствата, които не са били усвоени в съответствие с приложимите разпоредби. Според ищеца в случая трябва да се приложи член 3 от споменатия регламент, който определя давностните срокове на исковете. Ищецът посочва още, че ако Първоинстанционният съд приеме, че давностните срокове по член 3 от Регламент No 2988/95/ЕО не могат да се противопоставят на Комисията, то тогава трябва да се приложи член 2, параграф 4 от същия регламент и съответно разпоредбите на белгийското право, уреждащи давностните срокове за „лични“ искове.
 В подкрепа на евентуалния си иск, свързан с неточността на правното основание, на което Комисията се позовава, за да изиска плащане на лихви за забава, Кралство Белгия изтъква, че Комисията прилага погрешно член 86, параграф 2, буква б) от Регламент No 2342/2002/ЕО, определящ подробни правила за прилагане на Финансовия регламент (5). Ищецът твърди, че съществува специална уредба, която дерогира този регламент, и че по силата на тази специална уредба Комисията няма право да прилага други


text:
разпоредби, освен тези, които уреждат дейността на Европейския социален фонд, по линия на който са възникнали и вземанията, чието плащане Комисията претендира, за да определи евентуално дължимите лихви. В това отношение ищецът изтъква, че Комисията няма право да иска лихви, освен ако плащането им не е било предвидено, което според ищеца не е било направено към онзи момент.
 И като следващ евентуален иск ищецът твърди, че противно на решението на Комисията процентът на исканата лихва е плаващ. Във връзка с това той моли Комисията да бъде осъдена да му възстанови надплатените лихви по спорните вземания.
 (1) Регламент (СЕО) No 2950/83 на Съвета от 17 октомври 1983 година относно прилагането на решение 83/516/ЕИО относно задачите на Европейския социален фонд, ОВ L 289, стр. 1.
 (2) Решение на Комисията от 22 декември 1983 година относно управлението на Европейския социален фонд (ЕСФ), ОВ L 377, стр. 1.
 (3) Определение на Първоинстанционния съд от 2 май 2006 година, Кралство Белгия/Комисия (Дело Т-134/05, все още непубликувано в Сборника).
 (4) Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности, ОВ L 312, стр. 1.
 (5) Регламент (ЕО, Евратом) No 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности, ОВ L 357, стр. 1.


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/28
 Жалба, подадена на 18 август 2014 г. — Monster Energy/СХВП (Изображение на символ за мир)
 (Дело T-633/14)
 (2015/C 127/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Съединени американски щати) (представител: P. Brownlow, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността (Изображение на символ за мир) — заявка за регистрация No 1 1 3 63 611
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 11.12.2013 г. по преписка R 1285/2013-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/47
 Иск, предявен на 13 юли 2007 г. — Coesagro/Съвет и Комисия
 (Дело T-246/07)
 (2007/C 211/87)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: S. Coop. And. Ecijana de Servicios Agropecuarios (Coesagro), (Севиля, Испания) (представител: г-н L. Ortiz Blanco, abogado)
 Ответници: Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се постанови решение, с което съгласно установеното в член 288 ЕО се уважава настоящият иск за обезщетение на вреди и се установява правото на ищеца да получи парично обезщетение, дължимо солидарно от Съвета и Комисията, за общата сума от един милион тридесет и пет хиляди четиристотин шестдесет и шест еуро (1 035 466 EUR),
 —
 да се осъдят институциите, ответници по иска, да заплатят разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са идентични с вече посочените по дело Т-217/07 Las Palmeras/Съвет и Комисия.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/19
 Определение на Съда (шести състав) от 16 януари 2014 г. — nfon AG/: Fon Wireless Ltd, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-193/13 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО)No 40/94 - Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „nfon“ - Възражение на притежателя на фигуративната марка на Общността, съдържаща словния елемент „fon“, и на националната словна марка „FON“ - Отхвърляне на възражението от апелативния състав на СХВП))
 2014/C 112/23
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: nfon AG (представител: V. von Bomhard, Rechtsanwältin)
 Други страни в производството: Fon Wireless Ltd (представител: L. Montoya Terán, abogada), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 29 януари 2013 г. по дело Fon Wireless/СХВП — Nfon (Nfon) (T-283/11), с което Общият съд изменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 март 2011 г. (преписка R 1017/2009 4) в смисъл, че подадената от nfon AG пред апелативния състав жалба се отхвърля — Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда nfon AG да понесе съдебните разноски, направени от него, както и от Fon Wireless Ltd.
 3)
 Службата за хармонизация на вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/17
 Иск, предявен на 30 юли 2007 г. — Alcan France/Комисия
 (Дело T-288/07)
 (2007/C 235/31)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Alcan France SAS (Париж, Франция) (представител: M. Thill-Tayara, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви за нищожно оспорваното решение на Комисията и да се установи, че разглежданата мярка не представлява държавна помощ или, при условията на евентуалност, да се установи, че нарушението на принципа за защита на оправданите правни очаквания и за разумен срок не допуска възстановяването на помощта;
 —
 да се отмени член 1 от оспорваното решение, който квалифицира спорната мярка като помощ;
 —
 да се отменят член 2 и член 3 от оспорваното решение, с които мярката се квалифицира като несъвместима помощ;
 —
 да се отменят членове 4-6 от оспорваното решение, с които се разпорежда възстановяване на помощта;
 —
 да се осъди Комисия на Европейските общности да заплати съдебните разноски и разходите на ищците, свързани с оспорваното решение.
 Правни основания и основни доводи
 С Решение от 30 юни 1997 г., прието по предложение на Комисията и съгласно процедурата, предвидена от Директива 92/81/ЕИО (1), Съветът разрешава на държавите-членки да прилагат или да продължат да прилагат по отношение на някои минерални масла, използвани за специфични цели, намалени ставки на акцизите или да ги освободят от акцизи. С четири последователни решения Съветът продължава срока на това разрешение като последният период, за който то се прилага, изтича на 31 декември 2006 г. Франция получава разрешение да прилага намалените ставки или освобождаването спрямо мазута, използван като гориво за производството на алуминиев оксид в района на Gardanne.
 С писмо от 30 декември 2001 г. Комисията уведомява Франция за решението си да започне процедурата, предвидена в член 88, параграф 2 от Договора за ЕО по отношение на освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производството на алуминиев оксид в района на Gardanne (2). В резултат на тази процедура, на 7 декември 2005 г. Комисията приема Решение No 2006/323/ЕО като счита, че освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производство на алуминиев оксид в района на Gardanne, в района на Shannon и в Sardaigne, въведени съответно от Франция, Ирландия и Италия представляват държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО, които са частично несъвместими с общия пазар и разпорежда на заинтересованите държави-членки да пристъпят към възстановяването на въпросните помощи (3).
 Комисията решава да разшири формалната процедура на преглед на освобождаването от акциз на тежките минерални масла, използвани в производството на алуминиев оксид, и за периода от 1 януари 2004 г. На 7 февруари 2007 г. тя приема Решение С (2007) 286 окончателен относно освобождаването от акцизи на минералните масла, използвани като гориво за производството на алуминиев оксид в района на Gardanne, в района на Shannon и в Sardaigne, прилагано съответно от Франция, Ирландия и Италия (Държавни помощи No С 78-79-80/2001). Касае се за решението, оспорвано в рамките на настоящия иск.
 В подкрепа на иска си ищецът посочва на първо място нищожност на


text:
решението поради порок във формата, доколкото на Франция не е дадена възможност да представи становище съгласно член 88 ЕО след отварянето на второто производство за периода след 2004 г., което според ищеца заобикаляло съображенията на решението от 7 декември 2005 г.
 По същество ищецът излага две правни основания за отмяната.
 С първото си правно основание той изтъква, че Комисията била приела, че е налице държавна помощ в нарушение на член 87 ЕО и на член 88 ЕО, както при квалифицирането на помощта, така и при проверката на нейната съвместимост. По-нататък в рамките на това правно основание ищецът се позовава на нарушение от страна на Комисията на член 1, буква в) от Регламент No 659/1999 (4), както и на грешка при прилагането на критерия за подбор на помощта. Той изтъква също, че мотивите на оспорваното решение били противоречиви и недостатъчни в нарушение на член 253 ЕО. По-нататък ищецът твърди, че правното основание, на което Комисията се основава, за да установи несъвместимостта на помощта, е погрешно като според него не били изпълнени условията за прилагане на насоките на Общността относно използването на държавна помощ за опазването на околната среда (5).
 С второто правно основание, на което ищецът се позовава при условията на евентуалност, ищецът претендира, че разпореденото от Комисията възстановяване на помощта нарушавало принципа за защита на оправданите правни очаквания и принципа за правна сигурност.
 (1) Директива на Съвета от 19 октомври 1992 г. относно хармонизирането на уредбата на акцизите върху минерални масла.
 (2) Публикувано в ОВ C 30, 2 февруари 2002 г.
 (3) Решение C [2005] 4436 окончателен, държавни помощи No C 78-79-80/2001, ОВ 2006 г. L 119, стр. 12.
 (4) Регламент (EО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ L 83, стр. 1.
 (5) Насоки на Общността относно използването на държавна помощ за опазването на околната среда, ОВ 2001 г. C 37, стр. 3.


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/28
 Иск, предявен на 8 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-164/09)
 2009/C 180/48
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Zadra и D. Recchia)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 9 от Директива 79/409/ЕИО (1), тъй като област Veneto е приела и прилага правна уредба относно разрешаването на дерогиране на режима на защита на дивите птици, която уредба не отговаря на изискванията, определени в член 9 от тази директива,
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията твърди, че приетото от област Veneto законодателство не е в съответствие с предвиденото в член 9 от Директива 79/409.
 Закон No 13 от 2005 година, в сила към момента на изтичане на срока в мотивираното становище, не отговаря на изискванията на член 9 от Директивата, доколкото
 —
 установява по общ и абстрактен начин и без ограничение във времето видовете и броя птици, предмет на дерогиране;
 —
 дерогирането за специфични видове птици е установено без разграничение въз основа на общо препращане към всички случаи, изброени в букви а) и в) от член 9, без конкретните причини да са обосновани по подходящ начин,
 —
 не предвижда нито изискването да се установи липсата на друго задоволително разрешение, нито че с отделните мерки за дерогиране задължително трябва да се посочват условията на риск, територията и субектите, на които е разрешено да прилагат дерогирането;
 —
 позволява малкият брой птици да се определя без да е налице уместна научна обосновка.
 Според Комисията актовете, приети след изтичане на определения в мотивираното становище срок, не само не санират вече установените пороци, но дори ги възпроизвеждат по същество. Става въпрос по-специално за Декрет No 140 от 20 юни 2006 година на председателя на областния съвет, за Декрет No 230 от 18 октомври 2006 година на председателя на областния съвет, за Областен закон No 24 от 16 август 2007 година, за Декрет No 167 от 4 септември 2007 година на председателя на областния съвет, както и за Областен закон No 13 от 14 август 2008 година.
 (1) Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77).


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/20
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 30 септември 2011 г. — Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss/Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
 (Дело C-502/11)
 2011/C 347/30
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Ищец: Vivaio dei Molini Azienda Agricola Porro Savoldi ss
 Ответник: Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
 Преюдициални въпроси
 1.
 По принцип общностната правна уредба, и по-специално член 6 от Директива 93/37/ЕИО (1) (впоследствие член 4 от Директива 2004/18/ЕО (2)), допуска ли национална правна уредба (като член 10, параграф 1, буква а) от Закон No 109 от 1994 г., впоследствие член 34, параграф 1, буква а) от Законодателен декрет No 163 от 2006 г.), която разрешава в процедури за възлагане на обществени поръчки да участват единствено дружествата, които упражняват търговска дейност, и по този начин изключва някои предприемачи (като гражданските дружества), които не упражняват обикновено и преимуществено подобен вид дейност; или с оглед на специалната уредба и особения имуществен режим на гражданските дружества въпросната забрана е рационална и недискриминационна?
 При отрицателен отговор на първия въпрос, следва до Съда да бъде отправен следният посочен по-долу допълнителен въпрос:
 2.
 Допустимо ли е от гледна точка на общностната правна уредба, и по-специално на член 6 от Директива 93/37/ЕИО (впоследствие член 4 от Директива 2004/18/ЕО), както и на принципа на свобода на правно-организационните форми на субектите, допускани до участие в поръчки, националният законодател да ограничава — чрез забрана за участие в процедури за възлагане на обществени поръчки — дееспособността на предприемач (или според разпоредбата на Директива 2004/18/ЕО, на икономически оператор), като се имат предвид особеностите, характеризиращи националната уредба на този предприемач, или това ограничение е в нарушение на принципите на рационалност и недопускане на дискриминация?
 (1) ОВ L 199, стр. 54.
 (2) ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116; поправка в OB L 182, 2008 г., стр. 282.


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/4
 Решение на Съда (пети състав) от 16 февруари 2017 г. — Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG/Европейска комисия
 (Дело C-94/15 P) (1)
 ((Обжалване - Картели - Европейски пазар на парафинови восъци и германския пазар на суров парафин - Определяне на цените и разпределяне на пазарите - Задължение за мотивиране - Доказване на нарушението - Изопачаване на доказателства))
 (2017/C 112/06)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG (представители: U. Itzen и J. Ziebarth, Rechtsanwältinen)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: R. Sauer, C. Vollrath и L. Wildpanner, A. Böhlke, Rechtsanwalt)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Tudapetrol Mineralölerzeugnisse Nils Hansen KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 127, 20.4.2015 г.


text:
 16.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/18
 Определение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Vakili/Съвет
 (Дело T-255/12) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Заличаване от списъка на засегнатите лица - Липса на основание за постановяване на съдебно решение)
 2013/C 46/33
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bahman Vakili (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop et I. Rodios)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г. за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 г. за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11), и на Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), в частта, в която тези актове се отнасят до жалбоподателя, както и на писмото на Съвета от 23 март 2012 г.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе направените от него разноски, както и тези на г-н Bahman Vakili.
 (1) ОВ C 258, 25.8.2012 г.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/17
 Иск, предявен на 21 януари 2010 г. — Европейска комисия/Френска република
 (Дело C-35/10)
 2010/C 80/31
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Marghelis и J. Sénéchal)
 Ответник: Френска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/21/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии и за изменение на Директива 2004/35/ЕО (1), или във всеки случай, като не е информирала Комисията за тези разпоредби, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 25 от тази директива,
 —
 да се осъди Френска република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2006/21/ЕО е изтекъл на 30 април 2008 г. Към датата на предявяване на настоящия иск обаче ответникът все още не е предприел всички необходими мерки за транспониране на директивата или във всеки случай не е информирал Комисията за това.
 (1) ОВ L 102, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 3.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/17
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) на 15 януари 2010 г. — Missionswerk Werner Heukelbach E.v./État belge — Service Public Fédéral Finances
 (Дело C-25/10)
 2010/C 100/25
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Liège
 Страни в главното производство
 Ищец: Missionswerk Werner Heukelbach E.v.
 Ответник: État belge — Service Public Fédéral Finances
 Преюдициален въпрос
 Следва ли членове 18 (предишен член 12 от ДЕО), 45 (предишен член 39 от ДЕО), 49 (предишен член 43 от ДЕО) и 54 (предишен член 48 от ДЕО) от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че забраняват приемането или запазването от законодателя на държава членка на разпоредба, целяща да запази ползването от данъчно облагане при намалената ставка от 7 % за сдруженията с нестопанска цел, взаимоспомагателните дружества или националните съюзи на взаимоспомагателни дружества, професионалните съюзи и международните сдружения с нестопанска цел, частните фондации и общественополезните фондации, установени в държава членка, в която завещателят — валонско местно лице — действително е пребивавал или е имал своето работно място в момента на смъртта си, или в която той преди това действително е пребивавал или е имал своето работно място?


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/36
 Решение на Първоинстанционния съд от 7 май 2009 г. — Klein Trademark Trust/СХВП — Zafra Marroquineros (CK CREACIONES KENNYA)
 (Дело T-185/07) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „CK CREACIONES KENNYA“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „CK Calvin Klein“ и по-ранни национални фигуративни марки „CK“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на прилика на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 2009/C 153/69
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Calvin Klein Trademark Trust (Wilmington, Delaware, Съединени американски щати) (представители: T. Andrade Boué, I. Lehmann Novo и A. Hernández Lehmann, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: O. Mondéjar Ortuño)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Zafra Marroquineros, SL (Caravaca de la Cruz, Испания) (представител: J. Martín Álvarez, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 29 март 2007 г. (преписка R 314/2006-2) относно процедура по възражение между Calvin Klein Trademark Trust и Zafra Marroquineros, SL.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Calvin Klein Trademark Trust да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 170, 21.7.2007 г.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/6
 Решение на Съда (втори състав) от 5 декември 2013 г. — Solvay SA/Европейска комисия
 (Дело C-455/11 P) (1)
 (Обжалване - Картели - Европейски пазар на водороден пероксид и на натриев перборат - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Продължителност на нарушението - Понятия за споразумение и за съгласувана практика - Известие относно сътрудничеството - Задължение за мотивиране - Намаляване на глобата)
 2014/C 45/10
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Solvay SA (представители: O. W. Brouwer, advocaat, M. O'Regan, solicitor)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: V. Bottka, A. Biolan и J. Bourke, подпомагани от M. Gray, BL)
 Предмет
 Жалба срещу решение на Общия съд (шести разширен състав) от 16 юни 2011 г. по дело Solvay/Комисия (T-186/06), с което Общият съд частично уважава жалба, която има за цел, от една страна, частичната отмяна на Решение 2006/903/ЕО на Комисията от 3 май 2006 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.620 — Водороден пероксид и перборат) (ОВ L 353, стр. 54), което засяга съвкупност от споразумения и съгласувани практики, състоящи се в обмен на информация относно цените и обемите на продажбите, в споразумения за цените и за намаляването на производствения капацитет в ЕИП, както и в надзор за прилагането на тези споразумения на европейския пазар на водороден пероксид и натриев перборат, както и от друга страна, отмяната или намаляването на наложената на жалбоподателя глоба — Понятия за споразумение и за съгласувана практика
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля главната и насрещната жалба.
 2.
 Осъжда Solvay SA да заплати съдебните разноски, свързани с главната жалба.
 3.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски, свързани с насрещната жалба.
 (1) ОВ C 347, 26.11.2011 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/28
 Решение на Общия съд от 28 юни 2011 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (BRICO CENTER Città)
 (Дело T-482/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „BRICO CENTER Città“ - По-ранни фигуративни марки на Общността „ATB CENTROS DE BRICOLAGE Brico Centro“ и „CENTROS DE BRICOLAGE BricoCentro“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 232/49
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ATB Norte, SL (Burgos, Испания) (представители: първоначално P. López Ronda, G. Macias Bonilla, H. Curtis-Oliver и G. Marín Raigal, впоследствие F. Brandolini Kujman, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: O. Montalto и G. Mannucci)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Bricocenter Italia Srl (Rozzano, Италия) (представители: G. Ghidini, M. Mergati и C. Signorini, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 септември 2009 г. (преписка R 1047/2008-4) относно производство по възражение между ATB Norte, SL и Bricocenter Italia Srl.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 септември 2009 г. (преписка R 1047/2008-4), доколкото с него се уважава жалбата на Bricocenter Italia Srl пред апелативния състав относно услугите „реклама“, „управление на търговски сделки“ и „търговска администрация“, посочени в заявката за марка на Общността.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 ATB Norte, SL, Bricocenter Italia и СХВП понасят направените от тях съдебни разноски в производството пред Общия съд.
 (1) ОВ C 24, 30.1.2010 г.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/10
 Решение на Съда (седми състав) от 30 септември 2010 г. (преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I — Република Полша) — Oasis East sp z o.o./Minister Finansów
 (Дело C-395/09) (1)
 (Шеста директива ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Присъединяване на нова държава членка - Право на приспадане на платения по получени доставки данък - Национална правна уредба, която изключва правото на приспадане на съответния данък за някои доставки на услуги - Търговски партньори, установени на територия, квалифицирана като „данъчен рай“ - Възможност на държавите членки да запазят в сила правила за изключване на правото на приспадане към момента на влизане в сила на Шеста директива ДДС)
 2010/C 317/19
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny Izba Finansowa Wydział I
 Страни в главното производство
 Ищец: Oasis East sp z o.o.
 Ответник: Minister Finansów
 Предмет
 Преюдициално запитване — Naczelny Sąd Administracyjny — Тълкуване на член 17, параграф 6 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1), както и на член 176 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Национална правна уредба в сила преди присъединяването, която изключва правото на приспадане на съответния данък за престирането на услуги, за които е платено в полза на правен субект, чиито регистрация за данъчни цели, седалище и централно управление се намират на територия, считана за „данъчен рай“
 Диспозитив
 Член 17, параграф 6 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 година, чиито разпоредби по същество се възпроизвеждат в член 176 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, трябва да се тълкува в смисъл, че не разрешава запазването в сила на национално законодателство, приложимо в съответната държава членка към момента на влизане в сила на Шеста директива 77/388, което изключва по общ начин правото на приспадане на данъка върху добавената стойност, платен по получени доставки на внесени услуги, цената за които е пряко или непряко платена на лице, установено в държава или територия, квалифицирани от посоченото законодателство като „данъчен рай“.
 (1) ОВ C 312, 19.12.2009 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/57
 Жалба, подадена на 24 юни 2011 г. — ZZ/Европейска комисия
 (Дело F-64/11)
 2011/C 252/126
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: адв. S. Crosby и адв. S. Santoro, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на ответника относно едностранно оттегляне на предложение за работа, направено на жалбоподателя, независимо от обстоятелството, че последният вече е приел това предложение.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 4 март 2011 г., с което Европейската комисия отхвърля жалбата на жалбоподателя срещу решение на Комисията HR B2 (2010) 662634 от 5 октомври 2010 г.;
 —
 да се заплати обезщетение за претърпените от жалбоподателя вреди, включително за пропуснатите ползи в размер на неизплатените заплати и обезщетения;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/6
 Решение на Съда (пети състав) от 4 май 2017 г. — RFA International, LP/Европейска комисия
 (Дело C-239/15 P) (1)
 ((Обжалване - Дъмпинг - Внос на феросилиций с произход от Русия - Отказ за възстановяване на събрани антидъмпингови мита))
 (2017/C 213/04)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: RFA International, LP (представители: Б. Евтимов, advokat, Е. Боровиков, avocat и D. O'Keeffe, solicitor)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland, P. Němečková и A. Stobiecka-Kuik.)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда RFA International, LP да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 270, 17.8.2015 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/38
 Жалба, подадена на 24 юни 2011 г. — Italiana Calzature/СХВП — Vicini (Giuseppe GIUSEPPE ZANOTTI DESIGN)
 (Дело T-336/11)
 2011/C 252/85
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Società Italiana Calzature SpA (Milano, Italia) (представители: A. Rapisardi и C. Ginevra, avvocati)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Vicini SpA (San Mauro Pascoli, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав от 8 април 2008 г. по преписка R 0634/2010-2 и вследствие на това да потвърди решението на отдела по споровете от 5 март 2010 г. относно процедура по възражение No 1350711,
 —
 да осъди СХВП да заплати всички разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: VICINI S.p.A.
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка, съдържаща словния елемент „GIUSEPPE“ (заявка за регистрация No 6.513.386) за стоки и услуги от класове 18 и 25
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка на Общността „ZANOTTI“ (No 244.277) за стоки от клас 25 и италианска фигуративна марка, която съдържа словния елемент „Zanotti“ за стоки от класове 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: Уважава отчасти възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля изцяло възражението
 Изложени правни основания: Неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 годинаотносно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1)


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/32
 Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — Access Info Europe/Комисия
 (Дело T-852/16)
 (2017/C 053/40)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Access Info Europe (Мадрид, Испания) (представители: O. Brouwer, E. Raedts и J. Wolfhagen, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решение C(2016) 6030 на Комисията от 19 септември 2016 г., с което се отказва достъп до поисканите от жалбоподателя документи съгласно Регламент (EО) No 1049/2001 (1);
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателя в производството, в това число разноските на всяка встъпила страна.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първото основание — Комисията не приложила правилно член 4, параграф 1, буква a), трето тире от Регламент (ЕО) No 1049/2001, когато приела, че такъв достъп до исканите документи би засегнал сериозно международните отношения.
 2.
 Второто основание — Комисията приложила неправилно член 4, параграф 2, второ тире от Регламент (ЕО) No 1049/2001, решавайки, че този достъп ще засегне сериозно защитата на съдебните процедури, образувани по дела T-192/16, T-193/16 и T-257/16, и че достъпът до посочените документи ще засегне интереса на Комисията да изисква правни становища и да получава открити, обективни и пълни становища. В това основание се твърди също, че Комисията не признала, че достъпът до исканите документи е от по-висш обществен интерес и че те трябва да бъдат оповестени по тази причина.
 3.
 Третото основание — Комисията приложила неправилно член 4, параграф 3, първа и втора алинеи от Регламент (ЕО) No 1049/2001, когато решила, че достъпът до посочените документи ще засегне сериозно процеса на вземане на решение и/или като не признала, че е налице по-висш обществен интерес, особено предвид факта, че въпросният процес на вземане на решение е финализиран.
 4.
 Четвъртото основание — при условията на евентуалност се твърди, че Комисията приложила неправилно член 4, параграф 6 от Регламент (ЕО) No 1049/2001, като не предоставила поне частичен достъп до исканите документи, достъпът до които тя отказала изцяло.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76.)


text:
 9.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 81/3
 Преюдициално запитване от Ustavno sodišče (Словения), постъпило на 20 ноември 2015 г. — Tadej Kotnik и др., Jože Sedonja и др., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Repubblica italiana, Andrej Pipuš и Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič и др., Stajka Skrbinšek, Janez Forte и др., Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije/Državni zbor Republike Slovenije
 (Дело C-526/14)
 (2015/C 081/04)
 Език на производството: словенски
 Запитваща юрисдикция
 Ustavno sodišče
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Tadej Kotnik и др., Jože Sedonja и др., Fondazione cassa di risparmio di Imola, Imola, Repubblica italiana, Andrej Pipuš и Dušanka Pipuš, Tomaž Štrukelj, Luka Jukič, Angel Jaromil, Franc Marušič и др., Stajka Skrbinšek, Janez Forte и др., Marija Pipuš, Državni svet Republike Slovenije, Varuh človekovih pravic Republike Slovenije
 Ответник: Državni zbor Republike Slovenije
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли Съобщението относно банковия секто (1), с оглед на конкретните правни последици, които поражда, като се има предвид, че съгласно член 3, параграф 1, буква б) от Договора за функционирането на Европейския съюз последният притежава изключителна компетентност в сектора на държавните помощи и че съгласно член 108 от Договора за функционирането на Европейския съюз Комисията e компетентна да взема решения в сектора на държавните помощи, да се тълкува в смисъл, че същото има задължителна сила за държавите членки, които възнамеряват да приемат мерки за преодоляването на сериозни затруднения в икономиката чрез държавна помощ за кредитни институции, при положение че тази помощ има постоянен характер и не може лесно да бъде отменена?
 2)
 Точки 40 — 46 от Съобщението относно банковия сектор, които обвързват възможността за отпускане на държавни помощи, насочени към преодоляването на сериозни затруднения в националната икономика, с изпълнението на задължението за отписване на собствения капитал, хибридния капитал и подчинения дълг и/или за преобразуване в собствен капитал на хибридните капиталови инструменти и инструменти за подчинен дълг с цел ограничаване на помощите до минимално необходимото с оглед на отчитането на моралния риск, съвместими ли са с членове 107, 108 и 109 от Договора за функционирането на Европейския съюз, доколкото надхвърлят правомощията на Комисията, определени в посочените разпоредби от Договора за функционирането на Европейския съюз в областта на държавните помощи?
 3)
 При отрицателен отговор на втория въпрос, точки 40 — 46 от Съобщението относно банковия сектор, които обвързват възможността за отпускане на държавни помощи със задължението за отписване на собствения капитал и/или преобразуване в собствен капитал, доколкото това задължение се отнася до акциите (собствения капитал), хибридните капиталови инструменти и инструментите за подчинен дълг, емитирани преди публикуването на Съобщението относно банковия сектор и които към момента на емитирането им са можели да бъдат изцяло или частично обезсилени без предоставяне на обезщетение единствено при несъстоятелност на банката, съвместими ли са с принципа за защита на оправданите правни очаквания, закрепен в правото на Съюза?
 4)
 При отрицателен отговор на втория въпрос и утвърдителен отговор на третия въпрос, точки 40 — 46 от Съобщението относно банковия сектор, които обвързват възможността за отпускане на държавни помощи


text:
със задължението за отписване на собствения капитал, хибридния капитал и инструментите за подчинен дълг и/или преобразуване в собствен капитал на хибридните капиталови инструменти и инструментите за подчинен дълг, без да е образувано и приключено производство по несъстоятелност с осребряване на имуществото на длъжника в съдебно производство, в рамките на което притежателите на подчинени финансови инструменти биха могли да встъпят като страни, съвместими ли са с правото на собственост, предвидено в член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз?
 5)
 При отрицателен отговор на втория въпрос и утвърдителен отговор на третия и четвъртия въпрос, точки 40 — 46 от Съобщението относно банковия сектор, които обвързват възможността за отпускане на държавни помощи със задължението за отписване на собствения капитал, хибридния капитал и инструментите за подчинен дълг и/или преобразуване в собствен капитал на хибридните капиталови инструменти и инструментите за подчинен дълг, доколкото изпълнението на тези мерки изисква намаляване и/или увеличаване на базовия капитал на акционерно дружество с решение на компетентния управителен орган, а не на общото събрание на акционерното дружество, несъвместими ли са с членове 29, 34, 35 и 40 — 42 от Директива 2012/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година за съгласуване на гаранциите, които се изискват в държавите членки за дружествата по смисъла на член 54, втора алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз, за защита на интересите както на съдружниците, така и на трети лица по отношение учредяването на акционерни дружества и поддържането и изменението на техния капитал с цел тези гаранции да станат равностойн (2).
 6)
 Съобщението относно банковия сектор, що се отнася до точка 19 от него, и по-специално до предвиденото в тази точка изискване за зачитане на основните права, до точка 20 от него и до утвърждаването на принципното задължение, съдържащо се в точки 43 и 44 от Съобщението, за преобразуване или намаляване на хибридния капитал и инструментите за подчинен дълг преди отпускането на държавни помощи, може ли да се тълкува в смисъл, че посочената мярка не задължава държавите членки, които възнамеряват да преодолеят сериозни затруднения в икономиката чрез държавни помощи в полза на кредитни институции, да въведат задължение за осъществяване на посоченото преобразуване или намаляване като условие за отпускането на държавни помощи на основание член 107, параграф 3, буква б) от Договора за функционирането на Европейския съюз, или в смисъл, че за да бъде съвместима държавната помощ, е достатъчно мярката по преобразуване или намаляване да е приложена само пропорционално?
 7)
 Може ли член 2, седмо тире от [от Директива 2001/24/ЕО (3) да се тълкува в смисъл, че към мерките по оздравяване спадат и предвидените мерки за споделяне на тежестта от акционерите и подчинените кредитори съгласно точки 40 — 46 от Съобщението относно банковия сектор (намаляване на собствения базов капитал от първи ред, хибридния капитал и инструментите за подчинен дълг, както и преобразуването в собствен капитал на хибридните капиталови инструменти и инструментите за подчинен дълг).
 (1) Съобщение на Комисията относно прилагането от 1 август 2013 г. на правилата за държавните помощи към мерките за подкрепа на банки


text:
 2.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/23
 Жалба, подадена на 21 декември 2012 г. — Kaatsu International/СХВП (KAATSU)
 (Дело T-567/12)
 2013/C 63/46
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kaatsu International Co. Ltd (Морнингсайд Драйв, Съединени щати) (представител: M. Edenborough, QC)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на апелативния състав,
 —
 да осъди ответника да заплати на жалбоподателя съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „KAATSU“ за стоки и услуги от класове 9, 10, 16, 28, 41 и 44 — Заявка за регистрация на марка на Общността No 10 179 547
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009 на Съвета.