text:
 8.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/10
 Жалба, подадена на 29 ноември 2013 г. от Villeroy & Boch AG срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по дела T-373/10, Т-374/10, Т-382/10 и Т-402/10, Villeroy & Boch AG и др./Европейска комисия
 (Дело C-625/13 P)
 2014/C 39/17
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Villeroy & Boch AG (представители: M. Klusmann, Rechtsanwalt, S. Thomas)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Като поддържа исканията си, предявени в хода на първоинстанционното производство, жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени Решение на Общия съд (четвърти състав) от 16 септември 2013 г. по съединени дела T-373/10, T-374/10, T-382/10 и T-402/10 в частта, в която се отхвърля жалбата му и в частта, която се отнася до него,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени частично член 1 от Решение C(2010) 4185 окончателен на ответника от 23 юни 2010 г. в редакцията му след обжалваното съдебно решение в частта, която се отнася до жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност, да намали съответно наложената на жалбоподателя глоба в член 2 от оспорваното решение на ответника от 23 юни 2010 г.,
 —
 отново при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С първите шест основания жалбоподателят упреква Общия съд в допускането на грешки при прилагане на правото, свързани с преценката на доказателствата. Така Общият съд приел съответните доказателствени средства във връзка с нарушение, за което се твърди, че е извършено във Франция, за достатъчни за осъждането на жалбоподателя, докато същите доказателствени средства в паралелни производства (1) били преценени по изцяло различен начин. Това нарушавало принципите на допустимото съмнение и на логиката, тъй като една и съща преценка не може да доведе до различен резултат, който е в ущърб на жалбоподателя.
 С второто основание жалбоподателят твърди, че в качеството му на производител на санитарни стоки от керамика Общият съд го упреква в нарушения, извършени в Италия от предприятия, които не са му конкуренти (а именно производители на санитарна арматура), макар да не е участвал в срещите на картела, за който се твърди, че съществува. Освен това жалбоподателят смята, че по този въпрос Общият съд е постановил в паралелни дела (2) относно конкуренти на жалбоподателя, че в случая на предприятия, които не са конкуренти, не е налице противоправно поведение, включително ако са присъствали в извършването на нарушенията на производителите на санитарна арматура. Освен очевидно неравно третиране, което било явно дискриминационно в ущърб на жалбоподателя, обжалваното съдебно решение нарушавало принципите на допустимото съмнение и на логиката. Когато Общият съд смята, че са възможни две различни преценки на едни и същи факти и обстоятелства, що се отнася до санкциите, следва да се приеме по-малко обременителната преценка, а не, както в случая, най-неизгодната.
 С третото основание се изтъква незаконосъобразността на решение с декларативен характер, което се основава на просрочени факти относно сложно нарушение, извършено в Нидерландия, както и непоследователността в твърденията на Общия съд в мотивите във


text:
връзка с диспозитива. Диспозитивът бил по-обхватен от фактическите констатации на Общия съд в мотивите към решението, поради което обжалваното съдебно решение било опорочено от сериозна липса на мотиви, защото диспозитивът не се подкрепя от мотивите. Това било нарушение на член 101 ДФЕС и член 81 от Процедурния правилник на Общия съд.
 С четвъртото основание се оспорва по отношение на Белгия несъобразяването на решаващи факти, които самият Общ съд установил в хода на съдебното заседание.
 С петото основание се повдигат възражения във връзка с твърденията за извършено в Германия нарушение. Жалбоподателят твърди, че думите му не са взети предвид или са изопачени, както и че различните твърдения за обмяна на информация, която била недопустима по смисъла на член 101, параграф 1 ДФЕС, са несъстоятелни от правна гледна точка.
 С шестото основание се изтъкват грешки при прилагане на правото относно преценката на Общия съд за извършеното в Австрия нарушение.
 Със седмото основание жалбоподателят смята, че фактът, че чрез приспадане му се вменяват нарушения, извършени от юридически самостоятелни предприятия, нарушава принципа, според който няма наказание без вина.
 С осмото основание жалбоподателят упреква Общия съд, че е квалифицирал практики, които не са свързани помежду си, като едно-единствено сложно и продължавано нарушение (single, complex and continuous infringement), при положение че те са независими една от друга, както от правна, така и от фактическа страна, и че такава квалификация не е обоснована дори поради липсата на допълняемост между съвместно разглежданите практики. Във възприетия от Общия съд подход правното понятие за едно-единствено сложно и продължавано нарушение нарушавал принципа за справедлив процес.
 С деветото основание жалбоподателят смята, че тъй като не е участвал пряко в нарушението, не може да бъде солидарно отговорен, понеже били нарушени принципите на законосъобразност и на лична отговорност.
 С десетото основание жалбоподателят смята, че Общият съд е упражнил непълен контрол („light review“) и го упреква, че не е упражнил правилно контролното си правомощие, а следователно и не е осигурил спазването на установения в правото на Съюза принцип на оправданите правни очаквания.
 Накрая, с единадесетото основание жалбоподателят поддържа, че във всички случаи наложената глоба е непропорционална. Предвид факта че някои утежняващи факти са били отменени от Общия съд и че други факти трябва също да се отменят поради неправилно мотивиране от правна гледна точка, не може да се приеме за пропорционална, нито за допустима максималната законна санкция, наложена от Общия съд в размер на 10 % от оборота на концерна. Когато изложените в подкрепа на нарушението факти са невалидни в по-голямата си част, не може да се приеме — предвид очевидната липса на доказателства и на причинна връзка, както и на факта, че практиките не могат да бъдат вменени на жалбоподателя — че в продължение на десет години е извършвано едно-единствено, сложно и продължавано нарушение за три групи продукти в шест различни държави, а само, че са налице конкретни нарушения на регионално равнище, като подобни нарушения в никакъв случай не могат да обосноват обхвата на наложената санкция. Разглежданата в настоящия случай фактическа обстановка далеч не представлява сериозен дори много сериозен случай, което Общият съд е

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
пропуснал да вземе предвид, нарушавайки грубо критериите за преценка, които е трябвало да разтълкува.
 (1) Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. по съединени дела Keramag Keramische Werke AG и др./Комисия, T-379/10 и T-381/10, все още непубликувано в Сборника.
 (2) Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. по съединени дела Keramag Keramische Werke AG и др./Комисия, T-379/10 и T-381/10, все още непубликувано в Сборника, както и Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. по дело Wabco Europe и др./Комисия, T-380/10, все още непубликувано в Сборника.


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/45
 Жалба, подадена на 31 октомври 2016 г. — Crédit Agricole/ЕЦБ
 (Дело T-758/16)
 (2017/C 006/56)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Crédit Agricole SA (Монруж, Франция) (представители: A. Champsaur и A. Delors, avocats)
 Ответник: Европейска Централна Банка
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 на основание членове 256 ДФЕС и 263 ДФЕС да отмени решение ECB/SSM/2016 — 969500TJ5KRTCJQWXH05/165, прието от Европейската Централна Банка на 24 август 2016 г.,
 —
 да осъди Европейската Централна Банка да заплати всички съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото, допусната от Европейската Централна Банка (ЕЦБ) при тълкуването на разпоредбите на Регламент (EС) No 575/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно пруденциалните изисквания за кредитните институции и инвестиционните посредници и за изменение на Регламент (ЕС) No 648/2012 (ОВ L 176, 2013 г., стр. 1; наричан по-нататък „Регламент No 575/2013“).
 Жалбоподателят оспорва по-конкретно решението на ЕЦБ от 24 август 2016 г., с което е отхвърлено направеното от него искане за разрешение да изключи експозициите към публичния сектор при изчисляването на отношението на ливъридж (наричано по-нататък „обжалваното решение“):
 —
 за това че противоречи на намерението на европейския и на преследваните с Регламент No 575/2013 цели,
 —
 за това, че лишава член 429, параграф 14 от посочения регламент, от всякакъв полезен ефект,
 —
 за това, че с него ЕЦБ навлиза в сферата на компетентност на европейския законодател.
 2.
 Второто основание е изведено от явна грешка в преценката на пруденциалния риск, свързан с регламентираното спестяване, която опорочавала обжалваното решение, тъй като ЕЦБ не взела предвид правната уредба и емпиричните данни, свързани с това спестяване, както и относимите доклади на Европейския банков орган, и допуснала такава грешка в преценката относно риска от ливъриджа и другите свързани с него пруденциални рискове.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, което опорочавало обжалваното решение, тъй като, от една страна, с него бил нарушен общият принцип на пропорционалност, прогласен в член 5 от Договора за Европейския съюз, и от друга страна, не били спазени специфичните изисквания, свързани с принципа на пропорционалност във връзка с пруденциалния надзор, които налагат пруденциалните изисквания да бъдат съобразени със стопанския модел на банката и свързаните с него рискове за финансовия сектор и за икономиката.


text:
 13.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/8
 Решение на Съда (трети състав) от 28 януари 2010 г. — Европейска комисия/Френска република
 (Дело C-333/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на стоки - Членове 28 ЕО и 30 ЕО - Количествени ограничения върху вноса - Мярка с равностоен ефект - Режим на предварително разрешение - Обработващи спомагателни вещества и храни, за приготвянето на които са били използвани обработващи спомагателни вещества от други държави членки, където те са законно произведени и/или пуснати в продажба - Процедура, която позволява на икономическите оператори да впишат такива вещества в „позитивен списък“ - Клауза за взаимно признаване - Национална правна уредба, която създава положение на правна несигурност за икономическите оператори)
 2010/C 63/12
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представител: B. Stromsky)
 Ответник: Френска република (представители: G. De Bergues и R. Loosli-Surrans)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 28 ЕО — Режим на предварително разрешение за обработващи спомагателни вещества и храни, за приготвянето на които са били използвани обработващи спомагателни вещества от други държави членки, където те са законно произведени и/или пуснати в продажба — Липса на обосновка и/или неспазване на принципа на пропорционалност
 Диспозитив
 1.
 Като е предвидила режим на предварително разрешение, който не спазва принципа на пропорционалност, за обработващите спомагателни вещества и храните, за приготвянето на които са използвани обработващи спомагателни вещества от други държави членки, където те са законно произведени и/или пуснати в продажба, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 28 ЕО.
 2.
 Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 285, 8.11.2008 г.


text:
 23.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/13
 Определение на Общия съд от 18 декември 2012 г. — Унгария/Комисия
 (Дело T-320/11) (1)
 (Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Начален момент - Просрочие - Недопустимост)
 2013/C 55/23
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Унгария (представители: M. Fehér, K. Szíjjártó и K. Veres)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. von Rintelen и A. Sipos)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2011/192/ЕС на Комисията от 28 март 2011 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от Унгария по програмата в подкрепа на предприсъединителните мерки за селското стопанство и развитието на селските райони (Сапард) за 2004 г. (ОВ L 81, стр. 14)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Унгария да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 252, 27.8.2011 г.


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/42
 Жалба, подадена на 6 февруари 2017 г. — Schoonjans/Комисия
 (Дело T-79/17)
 (2017/C 112/58)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Alain Schoonjans (Брюксел, Брюксел) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на конкурсната комисия от 11 април 2016 г. за отхвърляне на неговата кандидатура в рамките на вътрешен конкурс COM/02/AST/16;
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати на жалбоподателя сума от 5 000 EUR за търпените от него неимуществени вреди;
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят прави възражение за незаконосъобразност на обявлението за конкурс, повдигнато на две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушението на член 82, параграф 7 от Условията за работа на другите служители (УРДС), доколкото Комисията е ограничила достъпа до вътрешния конкурс, организиран за степен AST2, единствено за договорно наетите служители, класирани във функционална група III.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушението на член 27, първа алинея от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, доколкото това условие за допускане при всички случаи не е обосновано от интереса на службата или естеството на работните места, които следва да се заемат.


text:
 28.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/10
 Решение на Общия съд от 13 юни 2014 г. — Grupo Flexi de León/СХВП (FLEXI)
 (Дело T-352/12) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „FLEXI“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 2014/C 245/13
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Grupo Flexi de León, SA de CV (Леон, Мексико) (представител: M. Zarobe, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 4 май 2012 г. (преписка R 1335/2011-2) относно заявка за регистрация на словния знак „FLEXI“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Grupo Flexi de León, SA de CV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 331, 27.10.2012 г.


text:
 18.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/8
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hamburg (Германия) на 18 март 2011 г. — Jürgen Blödel-Pawlik/HanseMerkur Reiseversicherung AG
 (Дело C-134/11)
 2011/C 179/13
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Jürgen Blödel-Pawlik
 Ответник: HanseMerkur Reiseversicherung AG
 Преюдициални въпроси
 Следва ли член 7 от Директива 90/314/ЕИО (1) да се прилага и когато несъстоятелността на организатора се дължи на това, че от самото начало с измамлива цел е използвал не по предназначение всички събрани от пътниците пари и изобщо не е възнамерявал да осъществи пътуването?
 (1) Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, стр. 59, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248).


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/17
 Искане за преюдициално заключение, направено от Sozialgericht Stuttgart (Германия) на 2 май 2007 г. — Krystyna Zablocka-Weyhermüller/Land Baden-Württemberg
 (Дело C-221/07)
 (2007/C 183/27)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Sozialgericht [Съд по социалноправни спорове] Щутгарт
 Страни в главното производство
 Ищец: Krystyna Zablocka-Weyhermüller
 Ответник: Провинция Баден Вюртенберг
 Преюдициални въпроси
 Съответстват ли на ползващото се с по-висок ранг общностно право, от гледна точка на свободното движение на лица, установените в германското право в областта на социално подпомагане ограничения по смисъла на § 64e от Федералния закон за социално подпомагане (BVG) спрямо лица с право на получаване на обезщетения, които имат местоживеене или обичайно пребиваване в Полша като нова държава-членка на ЕС?


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/52
 Жалба, подадена на 21 април 2010 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-178/10)
 (2010/C 161/82)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решението на Европейската комисия от 22 февруари 2010 г., с което се прекратяват междинните плащания по искания, представени от Испания между 17 ноември и 30 декември 2009 г. и, при условията на евентуалност, да се отмени частично посоченото решение във връзка със следните искания за междинни плащания:
 —
 2007ES161PO008 Андалусия
 94 370 752,75 EUR
 —
 2007ES161PO008 Андалусия
 479 712 483,22 EUR
 —
 2007ES162PO001 Кантабрия
 4 697 332,79 EUR
 —
 2007ES162PO006 Каталония
 15 392 569,98 EUR
 —
 2007ES162PO008 Арагон
 12 451 358,48 EUR
 —
 да се уважи искането за изплащане на лихви от страна на Европейската комисия, произтичащи от забавата на ефективното изплащане на неправомерно спрените междинни плащания, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу решението на ответната страна да прекъсне срока за плащане по определени искания за плащане, представени от Испания между 17 ноември и 30 декември 2009 г. Посоченото прекъсване засяга двадесет искания за междинни плащания на обща стойност 1 890 708 859,51 EUR.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят излага следните доводи:
 —
 Нарушение на член 91, параграф 1, буква a) от Регламент No 1083/2006 (1), доколкото Комисията, без доклад на национален или общностен одитиращ орган да показва съществуването на значителни недостатъци във функционирането на системите за управление и контрол, и без да съществуват такива недостатъци, с обжалваното решение е прекъснала срока за плащане по определени искания за междинни плащания, представени от Испания.
 —
 Нарушение на одобрените от Комисията стратегии за контрол, доколкото Комисията е прекъснала срока за плащане по посочените искания за междинни плащания, тъй като е приела, че липсата на одит на системите съставлява значително забавяне в изпълнението на стратегиите, докато посочените стратегии позволяват на Кралство Испания да представи одитите на системите до 30 юни 2010 г.
 —
 Нарушение на принципа на правна сигурност, доколкото обжалваното решение изисква Кралство Испания да представи одитите на системите предсрочно спрямо съгласувания със самата Комисия график, тъй като това изискване не е било предвидимо за испанските власти.
 —
 Нарушение на принципа на оправданите правни очаквания, доколкото националните органи са действали в рамките на графици на одитите, одобрени от Комисията в стратегиите, графици, които са изпълнявани, без Комисията да покаже в нито един момент, че това предполага какъвто и да е недостатък в системата за управление и контрол.
 —
 Нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като приетата от Комисията мярка е непропорционална и противоречи на ефективното финансово управление, и съществуват други, по-слабо принудителни правни инструменти за постигането на същата цел.
 При условията на евентуалност жалбоподателят иска частичната отмяна на обжалваното решение поради нарушение на член 87, параграф 2 от Регламент No 1083/2006, доколкото по следващите искания, предмет на делото, не е извършено плащане в рамките на двумесечния срок от представяне на искането.
 На


text:
последно място, Кралство Испания претендира лихви за забава на основание член 87, параграф 2 от Регламент No 1083/2006, член 83 от Регламент No 1605/2002 (2) и член 106, параграф 5 от Регламент No 2342/2002 на Комисията (3).
 (1) Регламент (ЕО) No 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1260/1999 (ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64).
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 25, стp. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).
 (3) Регламент (ЕО, Евратом) No 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/4
 Решение на Съда (втори състав) от 17 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV/Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA
 (Дело C-441/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Правен режим на предприятията - Директива 2003/71/ЕО - Член 3, параграф 1 - Задължение за публикуване на проспект при публично предлагане на ценни книжа - Публична продан на ценни книжа))
 2014/C 421/05
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Almer Beheer BV, Daedalus Holding BV
 Ответници: Van den Dungen Vastgoed BV, Oosterhout II BVBA
 Диспозитив
 Член 3, параграф 1 от Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и за изменение на Директива 2001/34/ЕО, изменена с Директива 2008/11/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г., трябва да се тълкува в смисъл, че задължението за публикуване на проспект преди всяко публично предлагане на ценни книжа не се прилага при публична продан на ценни книжа като разглежданата в главното производство.
 (1) ОВ C 9, 12.1.2013 г.


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/11
 Преюдициално запитване, отправено от Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen (Швеция) на 17 септември 2012 г. — Flora May Reyes/Migrationsverket
 (Дело C-423/12)
 2012/C 355/19
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Kammarrätten i Stockholm, Migrationsöverdomstolen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Flora May Reyes
 Ответник: Migrationsverket
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли член 2, точка 2, буква в) от Директива 2004/38 (1) да се тълкува в смисъл, че при определени условия държавата членка може да прилага изискване, съгласно което, за да се смята за лице на издръжка и съответно за „член на семейството“ по смисъла на член 2, точка 2, буква в) от Директива 2004/38, навършилият 21-годишна възраст пряк низходящ трябва да е търсил работа, да е искал помощ за издръжката си от властите в страната си по произход и/или да се е опитал другояче да се издържа, но това да се е оказало невъзможно?
 2.
 За тълкуването на понятието „на издръжка“ по член 2, точка 2, буква в) от Директива 2004/38 има ли значение фактът, че съответният роднина — поради лични обстоятелства като възраст, образование и здравословно състояние — има добри възможности да си намери работа и при това възнамерява да работи в съответната държава членка, което би означавало, че вече не са налице предпоставките да бъде разглеждан като лице „на издръжка“?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


text:
 24.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/12
 Иск, предявен на 7 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-59/07)
 (2007/C 69/27)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и A. Alcover San Pedro)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания
 —
 да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2003/109/ЕО (1) на Съвета от 25 ноември 2003 г. относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни и, във всички случаи, като не е уведомило Комисията за тях, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по посочената директива.
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати разноските.
 Правни основания и главни доводи
 Срокът, определен за привеждане на вътрешното право в съответствие с Директива 2003/109/ЕО, е изтекъл на 23 януари 2006 г.
 (1) ОВ 2004 L 16, стр. 44.


text:
 25.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/23
 Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединено кралство), постъпило на 15 февруари 2016 г. — The English Bridge Union Limited/Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Дело C-90/16)
 (2016/C 145/29)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: English Bridge Union Limited
 Ответник: Commissioners for Her Majesty’s Revenue & Customs
 Преюдициални въпроси
 1)
 Какви са основните характеристики, които трябва да има дадена дейност, за да бъде „спорт“ по смисъла на член 132, параграф l, буква м) от Директива 2006/112/ЕО (1) от 28 ноември 2006 г. („основната директива за ДДС“)? По-конкретно, трябва ли дейността да има съществен (или не несъществен) физически компонент, който е определящ за нейния резултат, или е достатъчно тя да има съществен умствен компонент, определящ за нейния резултат?
 2)
 Представлява ли двойковият спортен бридж „спорт“ по смисъла на член 132, параграф 1, буква м) от основната директива за ДДС?
 (1) Директива 2006/112 на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/19
 Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Hessisches Finanzgericht, Kassel — Германия) — Plantanol GmbH & Co.KG/Hauptzollamt Darmstadt
 (Дело C-201/08) (1)
 (Директива 2003/30/ЕО - Насърчаване на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт - Директива 2003/96/ЕО - Правна рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията - Смес от растително масло, добавка и моторно гориво - Биогорива - Национална правна уредба - Освобождаване от данъци - Заместване на освобождаването със задължение за спазване на минимален дял биогориво в моторните горива - Съответствие с Директиви 2003/30/ЕО и 2003/96/ЕО - Общи принципи на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания)
 2009/C 267/33
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Hessisches Finanzgericht, Kassel
 Страни в главното производство
 Ищец: Plantanol GmbH & Co.KG
 Ответник: Hauptzollamt Darmstadt
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hessisches Finanzgericht (Германия) — Тълкуване на член 3 от Директива 2003/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 май 2003 година относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт (ОВ L 123, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 39, стр. 170), както и на принципите на правната сигурност и на оправданите правни очаквания — Национално законодателство, което преди изтичането на предвидения в предходното законодателство срок заменя режима на данъчно освобождаване на биогорива, включени в състава на смесени горива, чрез задължение към конвенционалните горива да се добавят биогорива, в резултат на което е налице поставяне в по-неблагоприятно положение от икономическа гледна точка на производителите, възползвали се от това освобождаване
 Диспозитив
 1)
 Член 3 от Директива 2003/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 май 2003 година относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която изключва от предвидения в нея режим на освобождаване от данъци в полза на биогоривата продукт като разглеждания в главното производство, получен от смес на растително масло, изкопаемо дизелово гориво и специфични добавки.
 2)
 Общите принципи на правна сигурност и на защита на оправданите правни очаквания поначало допускат, що се отнася до продукт като разглеждания в главното производство, държава членка да премахне, преди първоначално предвидената от националната правна уредба крайна дата, режима на освобождаване от данъци, приложим към посочения продукт. При всички положения подобно премахване не изисква наличие на извънредни обстоятелства. Задача на запитващата юрисдикция е обаче в рамките на глобална преценка, извършена in concreto, да провери дали посочените принципи са били спазени в делото по главното производство, като вземе предвид всички релевантни за него обстоятелства.
 (1) ОВ C 183, 19.7.2008 г.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/48
 Иск, предявен на 23 февруари 2007 г. — BYK-Chemie/СХВП — (Substance for Success)
 (Дело T-58/07)
 (2007/C 95/96)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: BYK-Chemie GmbH (Wesel, Германия) (представители: адв. J. Kroher и A. Hettenkofer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на ответника от 9 януари 2007 г. (процедура по обжалване R08126/2006-4),
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността,предмет на спора: Словна марка „Substance for Success “за стоки и услуги от класове 1, 40-42 (заявка за регистрация No 3 660 552).
 Решение на проверителя: Отказ за регистрация
 Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) на Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като на заявената за регистрация марка не липсва отличителен характер, нито следва да бъде оставена на разположение на търговския оборот.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ 1994, L 11, стр. 1).


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/16
 Жалба, представена на 12 май 2017 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-251/17)
 (2017/C 221/20)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: E. Manhaeve и L. Cimaglia)
 Ответник: Италианска република
 Искания
 Комисията иска от Съда:
 —
 да обяви, че като е пропуснала да приеме всички необходими мерки за изпълнение на решението, постановено от Съда на 19 юли 2012 г. по дело C-565/10 Комисия/Италия, Италианската република не е изпълнила задълженията си по силата на член 260, параграф 1 ДФЕС;
 —
 да осъди Италианската република да плати имуществена санкция в размер на 346 922,40 EUR, като от тях евентуално е приспадне намаление, определено по предложената формула за намаляване, за всеки ден закъснение в изпълнението на решението, постановено по дело C-565/10, считано от деня на обявяване на решението по настоящото дело до деня, в който ще бъде изпълнено решението, постановено по дело C-565/10;
 —
 да осъди Италианската република да плати еднократно платима сума в размер на 39 113,80 EUR, с минимална обща сума 62 699 421,40 EUR, считано от деня, в който е постановено решението по дело C-565/10, до деня на обявяване на решението по настоящото дело или до деня, в който ще бъде изпълнено решението, постановено по дело C-565/10;
 —
 да осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Основания и доводи
 В жалбата си Комисията изтъква неизпълнение на решението, постановено от Съда на 19 юли 2012 г. по отношение на 80 италиански агломерации, предмет на посоченото решение.
 В това отношение Италианската република признава, че не е изпълнила задълженията си по член 3 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (1) по отношение на 35 агломерации. Тя признава също, че не е изпълнила задълженията си по членове 4 и 10 от посочената директива по отношение на 70 агломерации.
 От този факт Комисията прави извод, че Италианската република не е приела всички необходими мерки за пълното изпълнение на решението от 19 юли 2012 г.
 (1) ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/13
 Жалба, подадена на 24 май 2013 г. — Ledra Advertising/Комисия и ЕЦБ
 (Дело T-289/13)
 (2013/C 226/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ledra Advertising Ltd (Никозия, Кипър) (представители: C. Paschalides, Solicitor, и A. Paschalides, lawyer)
 Ответници: Европейска централна банка и Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да му присъди обезщетение за вреди в размер на 958 920,00 EUR поради това, че условията по точки 1.23—1.27 от Меморандума за разбирателство от 26 април 2013 г. между Кипър и ответниците налагат изисквания, които съставляват грубо нарушение на норми от по-висш ранг, установени с цел защита на частноправните субекти, а именно член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз и член 1 от Протокол No 1 към Европейската конвенция за правата на човека,
 —
 да обяви тези условия за недействителни и да разпореди спешно преразглеждане на актовете за финансова помощ по членове 14—18 от Договора за създаване на Европейски механизъм за стабилност (наричан по-нататък „Договорът за ЕМС“) на основание член 19 от същия договор с оглед съобразяването им с решението на Общия съд, и
 —
 доколкото поисканото по-горе обезщетение не е свързано с факта, че съответните условия евентуално ще бъдат отменени, да присъди обезщетение за вреди поради нарушение на член 263 ДФЕС.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 По първото правно основание се твърди, че съответните условия от Меморандума за разбирателство налагат изисквания, които съставляват „грубо нарушение на норми от по-висш ранг, установени с цел защита на частноправните субекти“ (1), като се има предвид следното:
 —
 посочените правни норми са от по-висш ранг, защото са закрепени в Хартата и в ЕКПЧ,
 —
 член 51, параграф 1 от Хартата и член 6, параграф 2 ДЕС задължават ответниците да зачитат и спазват основните права, гарантирани с Хартата и с ЕКПЧ, и
 —
 банковите влогове са собственост по смисъла на член 17 от Хартата и член 1 от Протокол No 1 към ЕКПЧ.
 2.
 По второто правно основание се твърди, че взети заедно, следните нарушения са дотолкова съществени, че следва да се разглеждат като грубо нарушение на норми от по-висш ранг:
 —
 към момента, в който са отнети банковите влогове на жалбоподателя, в достиженията на правото на Съюза не е имало „предвидени със закон случаи“, в които да се допуска отнемане на банкови влогове, което иначе е забранено с Хартата и Протокола,
 —
 влоговете на жалбоподателя са му отнети без „справедливо и своевременно обезщетение“ в противоречие с член 17 от Хартата и член 1 от Протокола,
 —
 отнемането на влогове е prima facie незаконосъобразно, освен ако „[п]ри спазване на принципа на пропорционалност [...] [е] необходим[о] и ако действително отговар[я] на признати от Съюза цели от общ интерес или на необходимостта да се защитят правата и свободите на други хора“ (2),
 —
 противоположният обществен интерес за избягване на паника и масово теглене на влогове от банките в краткосрочен и средносрочен план не е бил отчетен при преценката на обществения интерес по член


text:
17 от Хартата и член 1 от Протокола,
 —
 целта е не да се ощети или накаже Кипър, а да му се помогне, на него и на еврозоната, чрез осигуряването на подкрепа за стабилност и съответно чрез подпомагане, а не дестабилизиране на финансовите му институции и икономическата му жизнеспособност, и
 —
 взетата мярка не е пропорционална на легитимна цел, тъй като съгласно член 3 от Договора за ЕМС същинската цел е „мобилизирането на финансови средства и предоставянето при строго обвързване с условия [...] на подкрепа за стабилност на неговите членове, които изпитват или има опасност да изпитат сериозни проблеми във връзка с финансирането, ако това е абсолютно необходимо, за да се гарантира финансовата стабилност на еврозоната като цяло и на държавите членки в нея“, а не парализирането на икономиката им.
 3.
 По третото правно основание се твърди, че отнемането на влоговете на жалбоподателя не е необходимо, нито пропорционално.
 4.
 По четвъртото правно основание се твърди, че ответниците са причина за отнемането на банковите влогове на жалбоподателя, тъй като ако не беше допуснатото от тях грубо нарушение, банковите влогове на жалбоподателя щяха да бъдат защитени предвид правата по Хартата и Протокола, и че поради това причинените на жалбоподателя вреди са преки и са били предвидими.
 5.
 По петото правно основание се твърди, че ако изложените по-горе твърдения се приемат за основателни, съответните условия трябва да бъдат обявени за недействителни, независимо че са адресирани към Кипър, тъй като засягат пряко и лично жалбоподателя, доколкото самите условия и начинът на прилагането им са в противоречие с Договора и/или нормите за прилагането му и/или — ако се приеме, че отнемането на банковите влогове на жалбоподателя застрашава началата на правовата държава в разрез с член 6, параграф 1 ДЕС — съставляват злоупотреба с власт.
 (1) Вж. Решение от 2 декември 1971 г. по дело Zuckerfabrik Schoeppenstedt/Съвет, 5/71, Recueil, стр. 975.
 (2) Член 52, параграф 1 от Хартата.


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/49
 Жалба, подадена на 15 април 2010 г. — Slovak Telekom/Комисия
 (Дело T-171/10)
 2010/C 148/80
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Slovak Telekom a.s. (Братислава, Словашка република) (представители: D. Geradin, L. Kjølbye и M. Maier, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решението на Комисията C(2010) 902 от 8 февруари 2010 г. във връзка с производство по член 18, параграф 3 и член 24, параграф 1 от Регламент No 1/2003 (1) на Съвета (Дело COMP/39523 — Slovak Telekom); и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят моли на основание член 263 ДФЕС да се отмени решението на Комисията C(2010) 902 от 8 февруари 2010 г., с което ме се разпорежда съгласно член 18, параграф 3 и член 24, параграф 1 от Регламент No 1/2003 на Съвета да предостави информация по дело COMP/39523 — Slovak Telekom във връзка с процедура по член 102 ДФЕС и му се налагат периодични санкционни плащания в случай на неизпълнение на решението.
 В подкрепа на твърденията си жалбоподателя излага три правни основания.
 Първо, жалбоподателят твърди, че е допусната грешка при прилагане на правото във връзка с правомощието на Комисията да иска предоставянето на информация по член 18, параграф 3 от Регламент No 1/2003, която обхваща период, който е преди присъединяването на Словашката република към Европейския съюз. Преди 1 май 2004 г. Комисията не е била компетентна да прилага правото на Европейския съюз, за да извършва разследвания на територията на Словашката република. В резултат на това Комисията няма право да упражнява уреденото в член 18, параграф 3 от Регламент No 1/2003 право на разследване, за да получи информация, отнасяща се до същия този период.
 Второ, жалбоподателят иска обжалваното решение да бъде отменено, тъй като то нарушава принципа на процесуална справедливост, уреден в член 14, параграф 1 от Хартата за основните права (2). Разследването на Комисията във връзка с дейността на Slovak Telekom за периода, през който правото на Европейския съюз не е било приложимо и Slovak Telekom не е бил длъжен да го спазва, може да причини вреда на Slovak Telekom. Комисията е могла да вземе предвид тази информация при своята преценка. Всъщност обжалваното решение ясно посочва, че това е намерението на Комисията.
 Трето, жалбоподателят твърди, че обжалваното решение трябва да бъде отменено, тъй като то нарушава принципа на пропорционалност. Този принцип е уреден в член 18, параграф 3 от Регламент No 1/2003 на Съвета, съгласно който Комисията има право да изисква от предприятията да представят цялата необходима информация. По делото Slovak Telekom, обаче Комисията не е установила необходимата връзка между исканата преди присъединяването информация и твърдяното неправомерно поведение след 1 май 2004 г. В резултат на това, Комисията няма нужда от информация или документи, които се отнасят за периода преди присъединяването, за да може тя да прецени дали дейността на Slovak Telekom след присъединяването е в съответствие с правото на ЕС.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002


text:
 27.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/13
 Жалба, подадена на 6 януари 2017 г. — RK/Съвет
 (Дело T-11/17)
 (2017/C 095/22)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: RK (представители: L. Levi и A. Tymen, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да обяви настоящата жалба за допустима и основателна
 и вследствие на това:
 —
 Да отмени решението на Съвета без дата, прието на основание член 42в от Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз;
 —
 Доколкото е необходимо да отмени решението от 27 септември 2016 г., с което се отхвърля жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя на 29 април 2016 г.;
 —
 Да осъди ответника да плати обезщетение на жалбоподателя за претърпените имуществени вреди;
 —
 Да осъди ответника да плати обезщетение на жалбоподателя за претърпените неимуществени вреди;
 —
 Да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първото основание, изведено от възражение за незаконосъобразност на член 42 в от Правилника, от нарушение на членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, от нарушение на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ 2000, L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7), както и от нарушение на член 1г от Правилника.
 2.
 Второто основание, изведено от нарушение на член 42в от Правилника, приведен в изпълнение със Съобщение до персонала No 71/15 на Съвета, както и с неточности и нередовности от фактическа и правна страна, които опорочавали обжалваните решения.
 3.
 Третото основание, изведено от нарушение на правото на изслушване, както и от нарушение на правото на защита.
 4.
 Четвъртото основание, изведено от нарушение на задължението за полагане на грижа, както и от нарушение на принципа на добра администрация.


text:
 30.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 130/19
 Жалба, подадена на 23 февруари 2011 г. — LG Display and LG Display Taiwan/Комисия
 (Дело T-128/11)
 2011/C 130/37
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: LG Display Co. Ltd (Сеул, Корея) и LG Display Taiwan (Тайван, Китайската народна република) (представители: A. Winckler и F.-C. Laprévote, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени или частично да се намали наложената глоба,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и другите разходи, свързани с настоящото производство и
 —
 да се предприемат всички други мерки, които Съдът счете за подходящи.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си жалбоподателите искат частично да бъде отменено Решение C(2010) 8761 окончателен на Комисията от 8 декември 2010 г. по преписка COMP/39.309 — LCD — Панели с течни кристали — с което Комисията е установила, че жалбоподателите, заедно с други предприятия, са нарушили член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП като са участвали в единно и трайно споразумение и в съгласувани практики в сектора на панели с течни кристали за телевизори, ноутбуци и монитори — в частта, в която решението налага глоба на жалбоподателите.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват четири правни основания.
 1.
 Първо правно основание, изведено от погрешно и необосновано включване от Комисията на продажбите, извършени от LG Display на дружества майки, в стойността на продажбите за изчисляване на глобите, както и от нарушение на процедурни принципи, като например на правото им на защита. В това отношение те изтъкват:
 —
 първо, че твърденията на Комисията, съгласно които нарушението, свързано с продажбите, извършени от LG Display на дружества майки, не са посочени в известието за нарушенията, като несъответствието между известието за нарушения и обжалваното решение нарушава правото на жалбоподателите да бъдат изслушани;
 —
 второ, че Комисията е допуснала грешка при прилагането на Насоките относно метода за определяне на глобите като е включила продажбите, извършени от LG Display на дружества майки, в стойността на продажбите за изчисляване на глобите;
 —
 трето, че класификацията на Комисията на съответните продажби като „преки продажби в ЕИП” и „преки продажби в ЕИП посредством преработени продукти“ нарушава принципа на равно третиране.
 Жалбоподателите твърдят, че всяка глоба, наложена на LG Display, трябва да се основава на продажбите на „свободния пазар“ на несвързани правни субекти, тъй като нарушението би могло да засегне само такива продажби.
 2.
 Второ правно основание, изведено от неправилния отказ на Комисията да признае имунитета на LG Display по отношение налагането на глоби за 2005 г. и следователно от нарушение на Известието относно сътрудничеството от 2002 г. В това отношение жалбоподателите твърдят:
 —
 първо, че достъпът на LG Display до преписката по случая е бил сериозно възпрепятстван от процедурни нарушения;
 —
 второ, че LG Display отговаря на изискванията за частичен имунитет съгласно приложимото Известието относно сътрудничеството от 2002 г.;
 —
 трето, че отхвърлянето от Комисията на молбата на LG Display е необосновано, опорочено от грешки при прилагане на правото и фактически неправилно.
 Жалбоподателите твърдят, че глобата на LG Display трябва да е съобразена


text:
с частичния му имунитет за 2005 г.
 3.
 Трето правно основание, изведено от обстоятелството, че независимо че LG Display е предоставило изключително съдействие на Комисията, надхвърлящо значително задълженията му по Известието относно сътрудничеството от 2002 г., Комисията отказала да му предостави допълнително намаление на глобата от поне 10 % за такова сътрудничество и по този начин нарушила Известието относно сътрудничеството.
 4.
 Четвърто правно основание, изведено от твърдението, че с изключването на японските доставчици на LCD от обжалваното решение — въпреки че двама от тях са признали участието си в същото единно и продължаващо нарушение — Комисията е нарушила принципа на правна сигурност, с което е изложила LG Display на двойно по-голяма опасност и е нарушила принципа на пропорционалност.


text:
 6.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 101/10
 Жалба, подадена на 24 януари 2013 г. от Nexans France SAS, Nexans SA срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 14 ноември 2012 г. по дело T-135/09: Nexans France SAS, Nexans SA/Европейска комисия
 (Дело C-37/13 P)
 2013/C 101/22
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Nexans France SAS, Nexans SA (представители: M. Powell, Solicitor, J.-P. Tran-Thiet, Avocat, G. Forwood, Barrister, A. Rogers, Advocate)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която се отхвърля втората част от първото основание на жалбоподателите, според което географският обхват на решението за проверка е твърде широк и не е достатъчно ясен;
 —
 въз основа на документите, с които разполага, да отмени решението за проверка доколкото географският му обхват е твърде широк и доколкото то не е нито достатъчно обосновано, нито достатъчно ясно или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за произнасяне по правните въпроси в съответствие с решението на Съда;
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение в частта, в която Nexans е осъдено да понесе освен направените от него съдебни разноски и половината от съдебните разноски на Комисията в производството пред Общия съд и да осъди Комисията да понесе съдебните разноски, направени от Nexans в производството пред Общия съд в размер, определен от Съда по справедливост,
 —
 да осъди Комисията да понесе всички съдебни разноски, направени от Nexans в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите твърдят, че Общият съд е допуснал грешка като е отхвърлил искането им за отмяна на решението за проверка доколкото то не е достатъчно ясно, има прекалено голям географски обхват и се прилага за споразумения и/или съгласувани практики, за които се предполага, че „вероятно имат световен мащаб“. Жалбоподателите поддържат също, че Общият съд е допуснал грешка при произнасянето си по съдебните разноски.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/15
 Решение на Съда (осми състав) от 18 май 2017 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — „Latvijas dzelzceļš“ VAS/Valsts ieņēmumu dienests
 (Дело C-154/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) No 2913/92 - Член 94, параграф 1 и член 96 - Режим на външен общностен транзит - Отговорност на главното отговорно лице - Членове 203 и 204 и член 206, параграф 1 - Възникване на митническо задължение - Отклонение от митническия надзор - Неизпълнение на някое от задълженията, произтичащи от ползването на митнически режим - Пълно унищожаване или безвъзвратна загуба на стоката в резултат на самото естество на стоката, на непредвидими обстоятелства или на непреодолима сила - Член 213 - Плащане на митническото задължение в качеството на солидарен длъжник - Директива 2006/112/ЕО - Данък върху добавената стойност (ДДС) - Член 2, параграф 1 и членове 70 и 71 - Данъчно събитие и изискуемост на данъка - Членове 201, 202 и 205 - Лица, които са длъжни да платят данъка - Констатирана липса на товар от получаващото митническо учреждение - Неправилно затворен или повреден механизъм за долно разтоварване на вагон-цистерната))
 (2017/C 239/19)
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākā tiesa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Latvijas dzelzceļš“ VAS
 Ответник: Valsts ieņēmumu dienests
 Диспозитив
 1)
 Член 203, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 648/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба не се прилага, когато пълният обем на поставената под режим на външен общностен транзит стока не е бил представен в предвиденото в рамките на този режим получаващо митническо учреждение поради надлежно доказано пълно унищожаване или безвъзвратна загуба на част от тази стока.
 2)
 Член 204, параграф 1, буква a) от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 648/2005, трябва да се тълкува в смисъл, че когато пълният обем на поставената под режима на външен общностен транзит стока не е бил представен в предвиденото в рамките на този режим получаващо митническо учреждение поради надлежно доказано пълно унищожаване или безвъзвратна загуба на една част от тази стока, от това положение, представляващо неизпълнението на едно от задълженията, свързани с този режим, тоест това да се представи стока в непроменено състояние в получаващото митническо учреждение, по принцип възниква вносно митническо задължение за частта от стоката, която не е била представена в това учреждение. Националната юрисдикция има задачата да провери дали обстоятелство като повреждането на механизъм за разтоварване отговаря в случая на критериите, характеризиращи понятията за непреодолима сила и за непредвидими обстоятелства по смисъла на член 206, параграф 1 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 648/2005, тоест дали то е извънредно и външно за действащ в сферата на превоза на течни вещества икономически оператор и дали неговите последици не е могло да бъдат избегнати въпреки всички положени грижи. В рамките на тази проверка тази юрисдикция трябва


text:
да вземе предвид по-конкретно спазването от оператори, като главното отговорно лице и превозвача, на действащите правила и изисквания, що се отнася до техническото състояние на цистерните и безопасния превоз на течни вещества, като разтворител.
 3)
 Член 2, параграф 1, буква г) и членове 70 и 71 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че ДДС не се дължи за напълно унищожената или безвъзвратно загубена част от стока, поставена под режим на външен общностен транзит.
 4)
 Разпоредбите на член 96, параграф 1, буква a) във връзка с член 204, параграф 1, буква a) и параграф 3 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 648/2005, трябва да се тълкуват в смисъл, че главното отговорно лице е длъжно да плати митническото задължение, възникнало по отношение на поставена под режим на външен общностен транзит стока, дори ако превозвачът не е изпълнил задълженията си по член 96, параграф 2 от този кодекс, по-конкретно това да представи тази стока в непроменено състояние в получаващото митническо учреждение и в предвидения срок.
 5)
 Член 96, параграф 1, буква a) и параграф 2, член 204, параграф 1, буква a) и параграф 3, както и член 213 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 648/2005, трябва да се тълкуват в смисъл, че митническият орган на държава членка не е длъжен да ангажира солидарната отговорност на превозвача, който наред с главното отговорно лице трябва да се счита за отговорен за плащането на митническото задължение.
 (1) ОВ C 191, 30.5.2016 г.


text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/50
 Жалба, подадена на 29 септември 2014 г. — ZZ/Съвет
 (Дело F-98/14)
 (2014/C 431/79)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: M. Velardo, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Частична отмяна на две съобщения до персонала на Съвета, поради това че те обвързват възможността за възстановяване на пътните разноски от мястото на работа до мястото на произход и броя на дните за пътуване с надбавката да експатриране и за пребиваване в чужда държава и частичното осъждане на ответника да заплати обезщетение за твърдeните неимуществени и имуществени вреди
 Искания на жалбоподателя
 —
 на основание член 270 ДФЕС да отмени решението, съдържащо се в Съобщение до персонала („CP“) 13/14 от 9 януари 2014 г. (решение No 2/2014), с което се изменят правилата относно броя на дните за пътуване вследствие на влизането в сила, считано от 1 януари 2014 г. на член 7 от приложение V към Правилника, и да отмени Съобщение до персонала („CP“) 9/14 (решение No 12/2014), с което се изменят правилата относно пътните разноски вследствие на влизането в сила, считано от 1 януари 2014 г. на член 8 от приложение VII към Правилника, с измененията му от Регламент (ЕС, ЕВРАТОМ) No 1023/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, публикуван в Официален вестник, серия L 287 от 29 октомври 2013 г. Искането за отмяна е ограничено до частта от тези съобщения до персонала, която обвързва правото на пътни разноски и на дни за пътуване с надбавката за експатриране и за пребиваване в чужда държава, както и с член 6 от CP 9/14, който въвежда нови критерии за определяне на мястото на произход;
 —
 да осъди ответника да заплати на жалбоподателя сума в размер на 1 65 596,42 EUR за причинената имуществена вреда, както и сума в размер на 40 000 EUR за причинената неимуществена вреда;
 —
 да осъди ответника да заплати обезщетения, лихви за забава, както и компенсаторни лихви в размер от 6,75 % за причинените имуществена и неимуществени вреда;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/11
 Решение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Evyap/СХВП — Megusta Trading („nuru“)
 (Дело T-56/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща вълнообразна линия - По-ранни национални и международна фигуративни марки „DURU“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009))
 (2015/C 221/15)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evyap Sabun Yağ Gliserin Sanayi ve Ticaret A.Ş. (Истанбул, Турция) (представители: J. Güell Serra, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: Ó. Mondéjar Ortuño)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Megusta Trading GmbH (Цюрих, Швейцария)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 6 ноември 2013 г. (преписка R 1861/2012-4), във връзка с производство по възражение между Evyap Sabun Yağ Gliserin Sanayi ve Ticaret A.Ş. и Megusta Trading GmbH.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Evyap Sabun Yağ Gliserin Sanayi ve Ticaret A.Ş. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 129, 28.4.2014 г.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/20
 Преюдициално запитване, отправено от Szombathelyi Városi Bíróság (Република Унгария) на 8 юни 2009 г. — Наказателно производство срещу Emil Eredics и др.
 (Дело C-205/09)
 2009/C 205/34
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Szombathelyi Városi Bíróság
 Страни в главното производство
 Emil Eredics и др.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Във връзка с висящото пред него наказателно производство Szombathelyi Városi Bíróság иска да разбере дали „лице, което не е физическо лице“, се включва в понятието за жертва по смисъла на член 1, буква а) от Рамково решение 2001/220/ПВР на Съвета с оглед на задължението за насърчаване на медиацията между жертвата и извършителя по наказателни дела, посочено в член 10 от Рамковото решение, като при това се търси уточняване и допълване на Решение на Съда от 28 юни 2007 г. по дело Dell’Orto, С-467/05.
 2)
 Във връзка с член 10 от Рамково решение 2001/220/ПВР на Съвета, чийто параграф 1 предвижда, че „[в]сяка държава-членка се стреми да насърчава медиацията по наказателни дела относно престъпленията, които счита за подходящи за прилагането на такава мярка“, запитващата юрисдикция иска да разбере дали понятието „престъпления“ може да се тълкува в смисъл, че се отнася до всички престъпления, чиято правна квалификация е идентична по същество.
 3)
 Може ли изразът „[в]сяка държава-членка се стреми да насърчава медиацията по наказателни дела [...]“, съдържащ се в член 10, параграф 1 от Рамково решение 2001/220/ПВР на Съвета, да се тълкува в смисъл, че изискванията по отношение на извършителя и на жертвата за достъп до медиация могат да бъдат изпълнени поне до постановяването на първоинстанционното решение, т.е. че изискването за признаване на фактите от страна на извършителя по време на съдебното производство, след приключване на предварителното производство — в случай, че са изпълнени всички други изисквания — е в съответствие със задължението за насърчаване на медиацията?
 4)
 Във връзка с член 10, параграф 1 от Рамково решение 2001/220/ПВР на Съвета задължението „[в]сяка държава-членка [да] се стреми да насърчава медиацията по наказателни дела относно престъпленията, които счита за подходящи за прилагането на такава мярка“ означава ли, че при наказателните дела възможността за медиация трябва да е общо достъпна винаги, когато са изпълнени предвидените в закона изисквания, без да има право на преценка? Т.е. (ако отговорът на този въпрос е утвърдителен) установяването на предпоставка, според която: „с оглед на естеството на престъплението, начина на извършване и личността на заподозряното лице, може да не се извършва съдебно производство или има основания да се предположи, че съдът ще вземе предвид действителното разкаяние при определянето на наказанието“, в съответствие ли е с разпоредбите (изискванията) на член 10?


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/5
 Решение на Съда (трети състав) от 17 юли 2008 г. (преюдициално запитване от Unabhängiger Finanzsenat Salzburg — Aigen — Aвстрия) — Schwaninger Martin, Viehhandel — Viehexport/Zollamt Salzburg, Erstattungen
 (Дело C-207/06) (1)
 (Регламент (ЕО) No 615/98 - Възстановявания при износ - Хуманно отношение към живите животни от породата на говедата по време на транспорт - Директива 91/628/ЕИО - Приложимост на правилата, свързани със защитата на животните по време на транспорт - Правила, свързани с времето за пътуване и с периодите на почивка, както и с морския транспорт на говедата с местоназначение до точка, разположена извън Общността - Хранене и поене на животните по време на пътуването)
 (2008/C 223/07)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Unabhängiger Finanzsenat Salzburg — Aigen
 Страни в главното производство
 Ищец: Schwaninger Martin, Viehhandel — Viehexport
 Ответник: Zollamt Salzburg, Erstattungen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Unabhängiger Finanzsenat (Австрия) — Тълкуване на член 1 от Регламент (ЕО) No 615/98 на Комисията от 18 март 1998 г. относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от породата на говедата по време на транспорт (ОВ L 82, стp. 19), както и на глава VII, точка 48, параграф 7, букви а) и б) от приложението към Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 г. за защита на животните по време на транспорт и за изменение на Директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО (ОВ L 340, стр. 17; Специално издание на български език 2007 г., глава 3, том 10, стр.182) и на член 5, А, точка 2, буква г), ii), второ тире от тази директива — Приложимост на правилата за защита на животните, свързани с продължителността на пътуване и почивка при транспортирането на говеда по море с местоназначение до място, разположено извън Общността, посредством превозно средство натоварено на плавателен съд, без да се разтоварват животните — Липса на отбелязване в маршрутния план на часовете, в които транспортираните животни са били действително хранени и поени по време на пътуването.
 Диспозитив
 1)
 Член 1 от Регламент (ЕО) No 615/98 на Комисията от 18 март 1998 г. относно особени правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ, що се отнася до хуманното отношение към живите животни от породата на говедата по време на транспорт не може да се тълкува в смисъл, че точка 48, точка 7, буква б) от приложението към Директива 91/628/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1991 г. за защита на животните по време на транспорт и за изменение на директиви 90/425/ЕИО и 91/496/ЕИО, изменена с Директива 95/29/ЕО на Съвета от 29 юни 1995 г. трябва да се прилага в случая на морски транспорт, свързващ дадена географска точка на Европейската общност и географска точка, разположена в трета страна, посредством превозни средства, натоварени на плавателните съдове без разтоварване на животните.
 2)
 Точка 48, точка 7, буква а) от приложението към Директива 91/628, изменена от Директива 95/29, трябва да се тълкува в смисъл, че в случая на морски транспорт, свързващ дадена географска точка на Европейската


text:
общност и географска точка, разположена в трета страна, посредством превозни средства, натоварени на плавателните съдове без разтоварване на животните, продължителността на транспортирането не трябва да се взема предвид, ако животните са транспортирани съгласно условията, предвидени в точки 3 и 4 от същата точка 48, с изключение на продължителността на пътуването и на периодите на почивка. Ако случаят е такъв, нов период на транспортиране по суша може да започне веднага след разтоварването на превозното средство на пристанището в третата страна по местоназначение, съгласно точка 4, буква г) от посочената точка 48.
 3)
 Маршрутен план, който съдържа предварително вписано на пишеща машина отбелязване, според което животните са хранени и поени „вечерта, сутринта, на обяд, вечерта, сутринта“ по време на морския транспорт, може да отговаря на изискванията на Директива 91/628, изменена от Директива 95/29, доколкото е установено, че тези действия в действителност са извършени. Ако компетентният орган приеме, предвид всички представени от износителя документи, че изискванията на посочената директива не са спазени, той следва да прецени дали това неспазване е имало отражение върху хуманното отношение към животните, дали такова неспазване може при необходимост да се поправи и дали то трябва да доведе до изгубването, намаляването или запазването на възстановяването при износ.
 (1) ОВ C 190, 12.8.2006 г.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 5 март 2015 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-502/13) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - ДДС - Прилагане на намалена ставка - Доставка на дигитални или електронни книги))
 (2015/C 138/10)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Soulay и F. Dintilhac)
 Встъпила страна в подкрепа на ищеца: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Chatziioakeimidou и A. de Gregorio Merino)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: D. Holderer)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Кралство Белгия (представители: M. Jacobs и J.-C. Halleux)
 Диспозитив
 1)
 Като прилага ставка на данъка върху добавената стойност от 3 % за доставките на дигитални или електронни книги, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по членове 96 — 99, 110 и 114 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/88/ЕС на Съвета от 7 декември 2010 г., във връзка с приложения II и III към посочената директива и с Регламент за изпълнение (ЕС) No 282/2011 на Съвета от 15 март 2011 година за установяване на мерки за прилагане на Директива 2006/112.
 2)
 Великото херцогство Люксембург понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 3)
 Кралство Белгия и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 344, 23.11.2013 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/63
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 23 септември 2009 г. — Neophytou/Комисия
 (Дело F-22/05 RENV) (1)
 (Публична служба - Връщане на Съда на публичната служба за ново разглеждане след отмяна на решението - Общ конкурс - Невключване в списъка с лауреати - Конкурсна комисия - Назначаване)
 2009/C 282/118
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Neophytos Neophytou (Itzig, Люксембург) (представител: S. A. Pappas, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: MM. J. Currall и H. Krämer)
 Предмет
 Отмяна на решението на конкурсната комисия на конкурс EPSO/A/1/03 за съставяне на списък, от който ще се набират помощник-администратори (A 8) с кипърско гражданство, да не включи жалбоподателя в списъка с лауреати от посочения конкурс — Дело T-43/07 P, върнато за ново разглеждане след отмяна
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Neophytou понася половината от направените от него съдебни разноски, свързани с производствата пред Съда на публичната служба и Първоинстанционния съд.
 3.
 Комисията на Европейските общности понася освен всички направени от нея съдебни разноски, свързани с производствата ред Съда на публичната служба и Първоинстанционния съд, половината от съдебните разноски на г-н Neophytou, свързани с посочените производства.
 (1) ОВ C 155, 25.6.2005 г., стр. 29.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/38
 Решение на Общия съд от 28 януари 2016 г. — Arbuzov/Съвет
 (Дело T-434/14) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, приети с оглед на положението в Украйна - Замразяване на средства - Списък на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилага замразяването на финансови средства и икономически ресурси - Включване на името на жалбоподателя - Доказване на основателността на включването в списъка))
 (2016/C 098/49)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Sergej Arbuzov (Киев, Украйна) (представители: M. Machytková и P. Radošovský, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Westerhof Löfflerová и J.-P. Hix)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ L 66, стp. 26) и на Решение за изпълнение 2014/216/ОВППС на Съвета от 14 април 2014 година за изпълнение на Решение 2014/119/ОВППС (ОВ L 111, стр. 91), в частта, в която името на жалбоподателя е вписано в списъка с лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат ограничителните мерки
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна, изменено с Решение за изпълнение 2014/216/ОВППС на Съвета от 14 април 2014 година за изпълнение на Решение 2014/119/ОВППС, в частта, в която се отнася до Sergej Arbuzov.
 2)
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да понесе направените от него разноски, както и тези, които са направени от г-н Arbuzov.
 (1) ОВ C 282, 25.8.2014 г.


text:
 8.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 164/21
 Жалба, подадена на 12 април 2013 г. — Rubinum/Комисия
 (Дело T-201/13)
 2013/C 164/37
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Rubinum, SA (Руби, Испания) (представители: C. Bittner и P.-C. Scheel)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 288/2013 на Комисията,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят по същество сочи следното:
 1.
 Нарушение на член 13, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1831/2003 (1)
 По този въпрос жалбоподателят твърди, че обжалваният регламент е издаден в частност на основание член 13, параграф 2 от Регламент No 1831/2003, без в случая да са изпълнени предпоставките по тази разпоредба. По-специално той посочва, че обжалваният регламент се опира само на предположения и че в действителност не е конкретно установено нито че препаратът води до прехвърляне на антибиотичната резистентност, нито че образува токсини.
 2.
 Нарушение на член 9, параграф 1 от Регламент No 1831/2003
 Тук жалбоподателят поддържа, че Комисията е трябвало да се произнесе по заявлението, което той подава на основание член 10, параграф 2 във връзка с член 7 от Регламент No 1831/2003, по реда на член 9, параграф 1 от същия регламент.
 3.
 Нарушение на член 5, параграф 2 от Регламент No 1831/2003
 В това отношение жалбоподателят твърди, че в редица производства по издаване на разрешения е доказал надлежно и в достатъчна степен, че произвежданата от него фуражна добавка не оказва неблагоприятно въздействие върху човешкото здраве, здравето на животните и околната среда по смисъла на член 5, параграф 2 от Регламент No 1831/2003. Освен това Комисията и ЕОБХ не оборили тези данни.
 4.
 Нарушение на член 6 от Регламент (ЕО) No 178/2002 (2)
 Тук жалбоподателят по същество сочи, че обжалваният регламент не се основава на надлежен и пълен анализ на риска.
 5.
 Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент No 178/2002
 В това отношение жалбоподателят наред с останалото поддържа, че и принципът на предохранителните мерки по член 7 от Регламент No 178/2002 не е давал основание на Комисията да приеме обжалвания регламент. Освен това той посочва, че дори ако се вземе предвид принципът на предохранителните мерки, обжалваният регламент пак е издаден в нарушение на изискванията по член 7, параграф 2 от Регламент No 178/2002.
 6.
 Нарушение на общи принципи на правото на Съюза
 В това отношение жалбоподателят се оплаква от нарушение на правото му на изслушване, правото на справедлив процес и принципа на пропорционалност.
 7.
 Нарушение на член 19 от Регламент No 1831/2003
 По този въпрос се твърди, че Комисията не е спазила предвидения в член 19 от Регламент No 1831/2003 двумесечен срок за преразглеждане на решенията на ЕОБХ или отказите на ЕОБХ за вземане на решение и че се е произнесла по искането му за преразглеждане на едно от становищата на ЕОБХ едва след издаването на обжалвания регламент.
 (1) Регламент (ЕО) No 1831/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 година относно добавки за използване при храненето на


text:
животните (ОВ L 268, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 155).
 (2) Регламент (ЕО) No 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).


text:
 27.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/43
 Жалба, подадена на 2 юни 2015 г. — Hamas/Съвет
 (Дело T-289/15)
 (2015/C 245/52)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Hamas (Доха, Катар) (представител: L. Glock, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ОВППС) 2015/521 на Съвета от 26 март 2015 година за актуализиране и изменение на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма и за отмяна на Решение 2014/483/ОВППС, в частта му, която се отнася до Hamas (включително Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem),
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/513 на Съвета от 26 март 2015 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 790/2014, в частта му, която се отнася до Hamas (включително Hamas-Izz-al-Din-al-Quassem),
 —
 да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага седем основания.
 1.
 Първо основание, изведено от нарушение на член 1, параграф 4 от Обща позиция 2001/931 (1), тъй като посочените от Съвета национални решения не отговарят на условията, изисквани от посочения член, за да могат да се считат за решения, взети от компетентен орган.
 2.
 Второ основание, изведено от грешка в съществуването на фактите, тъй като основната част от фактите, посочени от Съвета, не е подкрепена с каквито и да било доказателства.
 3.
 Трето основание, изведено от грешка в преценката относно терористичния характер на организацията Hamas.
 4.
 Четвърто основание, изведено от нарушение на принципа на ненамеса, който не допуска Hamas — представляващо законно политическо движение, спечелило изборите, организирани в Палестина, и формиращо сърцето на палестинското правителство — да може да се разглежда като терористично образувание.
 5.
 Пето основание, изведено от неизпълнение от страна на Съвета на задължението за мотивиране.
 6.
 Шесто основание, изведено от нарушение на правото на защита на жалбоподателя, както и на правото му на ефективна съдебна защита в хода на националната фаза на производството.
 7.
 Седмо основание, изведено от нарушение на правото на собственост, тъй като замразяването на средства на жалбоподателя представлява необосновано засягане на правото му на собственост.
 (1) Обща позиция на Съвета от 27 декември 2001 година за прилагането на специални мерки за борба с тероризма (ОВ L 344, стр. 93; Специално издание на български език, 2007 г., глава 18, том 1, стр. 179).


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/28
 Жалба, подадена на 8 юни 2012 г. — Fuhr/Комисия
 (Дело T-248/12)
 2012/C 227/49
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Carl Fuhr GmbH & Co. KG (Хайлигенхаус, Германия) (представители: C. Bahr, S. Dethof и A. Malec, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Европейската комисия C(2012) 2069 окончателен от 28 март 2012 г. по дело COMP/39.452 — Обков за прозорци и прозоречни врати, доколкото се отнася до жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност, да намали съответно размера на глобата, наложена на жалбоподателя с обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем правни основания.
 Първо, жалбоподателят твърди, че изводът за участието му в едно-единствено усложнено нарушение е в противоречие с член 101 ДФЕС. Като приложил стандартизиран подход за разглеждане и оценяване на съответните практики на участващите предприятия и като недопустимо разгледал всички участници като едно цяло, ответникът нарушил задължението си да преценява индивидуалното участие на всяко предприятие. Ответникът подвел жалбоподателя под отговорност за чужди действия, без да има правно основание за това, с което нарушил принципа „nulla poena sine lege“ по член 49, параграф 1 от Хартата на основните права.
 Второ, жалбоподателят възразява срещу неправилния според него извод, че е участвал в нарушение на цялата територия на ЕИП. Жалбоподателят изобщо не взел участие в иначе многобройните срещи и разговори извън Германия. Освен това той нито знаел, че се извършва нарушение на цялата територия на ЕИП, нито предвид всички обстоятелства е трябвало да го знае.
 Трето, жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил задължението си за надлежно мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС, доколкото разгледал стандартизирано и общо индивидуалното участие на отделните заинтересовани предприятия.
 Четвърто, жалбоподателят възразява срещу неправилното изчисляване на глобата поради отчитането на оборот, който няма връзка с деянието, и твърди, че по този начин е допуснато нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент No 1/2003 и на Насоките за глобите от 2006 г. Доколкото не било налице участие в нарушение на цялата територия на ЕИП, ответникът можел да вземе предвид само оборота на жалбоподателя в Германия. Освен това ответникът не бивало да взема предвид несвързания с деянието оборот от сделките с търговците на едро, които продавали закупените стоки по предназначение изключително извън територията на ЕИП.
 Пето, жалбоподателят поддържа, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, когато е изчислявал наложената му глоба, и с това е действал в нарушение на член 23, параграф 3 от Регламент No 1/2003 и на принципа на съразмерност на наказанието съгласно член 49, параграф 3 от Хартата на основните права във връзка с член 48, параграф 1 от същата. Наложената на жалбоподателя глоба била прекомерно висока и непропорционална. При изчисляването на глобата ответникът не взел предвид в полза на жалбоподателя някои индивидуализиращи участието му обстоятелства във връзка с продължителността, обхвата и интензитета и някои смекчаващи обстоятелства.
 Шесто, жалбоподателят твърди, че принципът на равно третиране е нарушен поради нищожното намаление


text:
на глобата му, което било произволно и нецелесъобразно. Намалението на глобата на жалбоподателя изобщо не било пропорционално на намалението на глобите на всички останали участници, поставяло жалбоподателя в много по-неблагоприятно положение спрямо тях и в никакъв случай не било обективно обосновано.
 Седмо, жалбоподателят поддържа, че основният размер на глобата е изчислен в нарушение на принципа на равно третиране. Ответникът изобщо не взел предвид тежестта на индивидуалното участие и определил основния размер на глобата за всички предприятия по еднаква ставка, което поставило жалбоподателя в много по-неблагоприятно положение спрямо останалите.
 Осмо, жалбоподателят възразява срещу прекомерната продължителност на производството и несъобразяването на този факт при изчисляването на глобата, което според него съставлява нарушение на член 41 от Хартата на основните права.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/7
 Решение на Съда (голям състав) от 1 юли 2008 г. — Chronopost SA (C-341/06 P), La Poste (C-342/06 P)/Union française de l'express (UFEX), DHL Express (Франция) SAS, Federal express international (Франция) SNC, CRIE SA, Комисия на Европейските общности, Френска република
 (Съединени дела C-341/06 и C-342/06 P) (1)
 (Обжалванe - Редовност на производството пред Първоинстанционния съд - Решение на Първоинстанционния съд - Отмяна - Връщане за ново разглеждане - Второ решение на Първоинстанционния съд - Състав на разглеждащия делото съдебен състав - Държавни помощи - Сектор на пощенските услуги - Публично предприятие, натоварено с услуга от общ икономически интерес - Логистично и търговско подпомагане на дъщерно дружество - Дъщерно дружество, не упражняващо дейност в резервиран сектор - Прехвърляне на дейността за експресни куриерски услуги на това дъщерно дружество - Понятие за държавна помощ - Решение на Комисията - Подпомагане и прехвърляне, не представляващи държавна помощ - Mотиви)
 (2008/C 209/09)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Chronopost SA (представител: D. Berlin, avocat) (C-341/06 P), La Poste (представител: H. Lehman, avocat) ( C-342/06 P)
 Други страни в производството: Union française de l'express (UFEX), DHL Express (Франция) SAS, Federal express international (Франция) SNC, CRIE SA, (представители E. Morgan de Rivery и J. Derenne, avocats), Комисия на Европейските общности (представител: C. Giolito), Френска република (представители: G. de Bergues и F. Million)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (трети разширенсъстав), от 7 юни 2006 г., по дело Ufex и др./Комисия (T-613/97), с което същият е отменил Решение 98/365/EО на Комисията, от 1 октомври 1997 г., относно помощите, които Франция била предоставила на SFMI-Chronopost, в частта, в която се приема за установено, че нито логистичното и търговско подпомагане, предоставено от la Poste на дъщерното му дружество, SFMI-Chronopost, нито прехвърлянето на Postadex представляват държавна помощ в полза на SFMI-Chronopost — Нарушаване на правото на справедлив съдебен процес поради липса на безпристрастност на Първоинстанционния съд (съдебен състав постановил съдебното решение, частично еднакъв с този приел предишно решение, отменено от Съда) — Злоупотреба с власт и нарушаване на членове. 230 EО и 253 EО — Нарушаване на понятието държавна помощ, а следователно на член 87 ЕО.
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решението на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 7 юни 2006 г. по дело UFEX и др./Комисия (T-613/97), от една страна, в частта, с която отменя Решение 98/365/EО на Комисията от 1 октомври 1997 г. относно държавна помощ, която Франция предоставя на SFMI-Chronopost в частта, в която се приема за установено, че нито логистичното и търговско поподпомагане, предоставено от La Poste на неговото дъщерно дружество, а именно SFMI-Chronopost, нито прехвърлянето на Postadex, представляват държавна помощ в полза на SFMI-Chronopost и, от друга страна, в частта, в която в съответствие с това се разпределят съдебните разноски.
 2)
 Отхвърля жалбата, заведена под No T-613/97 пред Първоинстанционния съд на Европейските общности.
 3)
 Всяка от страните, както и Френската република, понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 249, 14.10.2006 г.


text:
 29.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 93/25
 Жалба, подадена на 27 декември 2013 г. — Kinnarps/СХВП (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
 (Дело T-697/13)
 2014/C 93/44
 Език на производството: шведски
 Страни
 Жалбоподател: Kinnarps AB (Falköping, Швеция) (представител: M. Wahlin, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2013 г. по преписка R 2272/2012-2,
 —
 да обяви, че по отношение на посочените в заявката стоки и услуги притежаваната от жалбоподателя марка „MAKING LIFE BETTER AT WORK“ има необходимия отличителен характер, за да бъде регистрирана като марка на Общността,
 —
 до осъди СХВП да заплати разноските на жалбоподателя за производствата пред Общия съд и СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка„MAKING LIFE BETTER AT WORK“ за стоки и услуги от класове 16, 20, 35 и 42 — заявка за регистрация на марка на Общността No 10 887 982.
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 10.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/15
 Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — De Masi/Комисия
 (Дело T-423/16)
 (2016/C 371/17)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: De Masi (Брюксел, Белгия) (представител: проф. A. Fischer-Lescano)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника от 20 май 2016 г. относно заявлението за достъп до документите на групата „Code of Conduct“,
 —
 да отмени решението на ответника от 13 юли 2016 г. относно заявлението за достъп до документите на групата „Code of Conduct“,
 —
 да осъди ответника и евентуална встъпила страна да заплатят съдебните разноски съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1)
 Жалбоподателят твърди, че решенията на ответника от 20 май 2016 г. и 13 юли 2016 г. нарушават предвиденото в посочената по-горе разпоредба право на обоснован отказ на потвърдителното заявление.
 2.
 Второ основание: нарушение на член 15, параграф 3 ДФЕС във връзка с член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1049/2001
 По-нататък жалбоподателят твърди, че отказът да му се предостави пълен достъп до документите относно учредената от Съвета група „Verhaltenskodex“ (Данъчно облагане на предприятията) нарушава правото му да консултира тези документи, което е гарантирано с посочената по-горе разпоредба.
 Във връзка с това жалбоподателят твърди, че изключенията от изискването за прозрачност, които са предвидени в член 4, параграф 3 и в член 4, параграф 1, буква а), четвърто тира от Регламент (ЕО) No 1049/2001, не се прилагат в настоящия случай.
 Налице е също липса на претегляне и на мотиви, както и по-висш обществен интерес от оповестяването на документите.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OB L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/36
 Решение на Първоинстанционния съд от 24 септември 2008 г. — Oakley/СХВП — Venticinque (O STORE)
 (Дело T-116/06) (1)
 (Марка на Общността - Процедура за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „O STORE“ - По-ранна национална словна марка „THE O STORE“ - Сравнение между услугите, предоставяни в рамките на търговията на дребно със съответните стоки - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 - Искане за изменение, предявено от встъпилата страна - Член 134, параграф 3 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд)
 (2008/C 285/64)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Oakley, Inc. (One Icon, Foothill Ranch, Съединени щати) (представители: M. Huth-Dierig и M. Nentwig, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Venticinque Ltd (Hailsham, East Sussex, Обединено кралство) (представител: D. Caneva, lawyer)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 17 януари 2006 г. (съединени преписки R 682/2004-1 и R 685/2004-1) относно процедура за обявяване на недействителност между Venticinque Ltd и Oakley, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Oakley, Inc. да заплати съдебните разноски с изключение на направените от встъпилата страна.
 3.
 Venticinque Ltd понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 154, 1.7.2006 г.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/37
 Жалба, подадена на 27 март 2017 г. — CeramTec/EUIPO — C5 Medical Werks (Изображение на глава на бедрена кост)
 (Дело T-194/17)
 (2017/C 161/53)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: CeramTec (Плохинген, Германия) (представители: A. Renck и E. Nicolás Gómez, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: C5 Medical Werks (Гранд Джънкшън, Колорадо, Съединени щати)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: цветна фигуративна марка на Европейския съюз в розово (Изображение на глава на бедрена кост) — марка на Европейския съюз No 10 214 112
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 15 февруари 2017 г. по преписка R 928/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника или встъпилата страна, в случай че C5 Medical Werks встъпи в производството, да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на членове 59 и 83 от Регламент No 207/2009.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/31
 Жалба, подадена на 21 февруари 2014 г. от Alvaro Sesma Merino срещу решението, постановено на 11 декември 2013 г. от Съда на публичната служба по дело F-125/12, Sesma Merino/СХВП
 (Дело T-127/14 P)
 2014/C 184/53
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Alvaro Sesma Merino (Кампело, Испания) (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 изцяло да се отмени решението на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2013 г. по дело F-125/12 и да бъде постановено решение по исканията, направени от жалбоподателя в първоинстанционното производство,
 —
 при условията на евентуалност, след отмяната на посоченото решение делото да бъде върнато на Съда на публичната служба за ново разглеждане,
 —
 да се отменят атестационният доклад (appraisal report) на жалбоподателя за 2011 г. с измененията от 1 февруари 2012 г., както и електронните съобщения на ответника от 14,51 ч. и от 15,49 ч. на 2 февруари 2012 г., доколкото с тях СХВП определя задачите на жалбоподателя за периода от 1 октомври 2011 г. до 30 септември 2012 г.,
 —
 СХВП да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя справедливо обезщетение в размер по преценка на Общия съд за причинените имуществени и неимуществени вреди,
 —
 СХВП да бъде осъдена да заплати всички съдебни разноски, включително разноските по производството пред Съда на публичната служба.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага три правни основания за обжалване.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица.
 —
 Жалбоподателят твърди, че обратно на становището, възприето в обжалваното съдебно решение, определянето на задачите несъмнено е мярка, която пряко и лично засяга правното положение на съответното лице и е годна да произведе неблагоприятни последици за придобитите от него права.
 —
 Във връзка с това жалбоподателят в частност поддържа, че Съдът на публичната служба само е проверил дали определянето на задачите поражда задължителни правни последици за бъдещото атестиране на длъжностното лице, вместо да провери дали самото определяне на задачите поражда задължителни правни последици за жалбоподателя, което несъмнено било така. Жалбоподателят се оплаква, че Съдът на публичната служба е смесил понятията за определяне на задачите и за атестиране на жалбоподателя. Освен това било в противоречие със задължението за полагане на грижа и с принципа на пропорционалност, а съответно и с началата на правовата държава, длъжностното лице да бъде принудено в продължение на цяла година евентуално да търпи неприемливи условия на труд в резултат от непосилните задачи, които са му определени, без да има право пряко да се защити.
 2.
 Второ правно основание: нарушение на основното право на ефективни правни средства за защита по член 6, точка 1 от ЕКПЧ и член 47 от Хартата на основните права.
 —
 Жалбоподателят твърди, че е допуснато нарушение на основното му право на ефективни правни средства за защита поради това, че оплакванията му не са били разгледани по същество. Той поддържа, че се е оплаквал от нарушение на други основни права, което не би могло


text:
да е друго, освен мярка, която засяга неговите интереси по смисъла на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица. Изводът, че това може да се прецени в евентуално дело относно бъдещото му атестиране, бил в разрез с основното право на ефективни правни средства за защита.
 3.
 Трето правно основание: нарушение на правилата на логиката.
 —
 По този въпрос жалбоподателят твърди, че е в разрез с правилата на логиката определянето на задачите да бъде окачествявано просто като подготвителен акт за целите на атестирането.
 —
 Същото се отнасяло и за констатацията на Съда на публичната служба, че при някои условия и определянето на задачите може да се разглежда като мярка, която засяга интересите на съответното лице по смисъла на член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица. Именно преценката дали са налице тези условия представлявала преценка на основателността. Така Съдът на публичната служба признал необходимостта да се осигури възможност за съдебна защита, а същевременно — напълно нелогично — отхвърлил жалбата като недопустима.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/39
 Определение на Общия съд от 25 май 2016 г. — Stagecoach Group/EUIPO (MEGABUS.COM)
 (Дело T-805/14) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка на Европейския съюз „MEGABUS.COM“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009 - Член 7, параграф 3 от Регламент No 207/2009 - Член 75 от Регламент No 207/2009 - Явно недопустима или явно лишена от всякакво правно основание жалба))
 (2016/C 260/48)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Stagecoach Group plc (Perth, Обединено кралство) (представител: G. Jacobs, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 октомври 2014 г. (преписка R 1894/2013-4) относно заявка за регистрация на словния знак „MEGABUS.COM“ като марка на Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като частично явно недопустима и частично явно лишена от всякакво правно основание.
 2)
 Осъжда Stagecoach Group plc да понесе съдебните разноски.
 (1) ОВ C 34, 2.2.2015 г.


text:
 7.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 139/26
 Жалба, подадена на 15 март 2011 г. — High Tech/СХВП — Vitra Collections (Форма на стол)
 (Дело T-161/11)
 2011/C 139/50
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: High Tech Srl (Милано, Италия) (представители: G. Floridia и R. Floridia, avvocati)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Vitra Collections AG
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и да обяви за недействителна марка на Общността No 2 298 420.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна триизмерна марка с предмет „Alu chair“ (марка на Общността No 2 298 420) за стоки от клас 20
 Притежател на марката на Общността: Vitra Collections, AG
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят
 Мотиви на искането за обявяване на недействителност: нарушение на член 7, параграф 1, буква д), iii) от Регламент No 207/2009. Жалбоподателят твърди също, че марката е недействителна тъй като с регистрацията ѝ се цели изключването му от пазара на дизайнерски изделия, станали публична собственост, и следователно тази регистрация е недобросъвестна.
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 7, параграф 1, буква д), iii) и на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.