text:
 2.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/16
 Жалба, подадена на 18 април 2011 г. — TeamBank/СХВП — Fercredit Servizi Finanziari (f@ir Credit)
 (Дело T-220/11)
 2011/C 194/26
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: TeamBank AG Nürnberg (Нюрнберг, Германия) (представители: T. Kiphuth, H. Lindner и D. Terheggen, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Fercredit Servizi Finanziari SpA (Рим, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 3 февруари 2011 г. по преписка No R 719/2010-1,
 —
 ответникът да се осъди да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „f@ir Credit“ за услуги от клас 36 (заявка No 6 947 766).
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в производството по възражение: Fercredit Servizi Finanziari SpA.
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка „FERCREDIT“ за стоки и услуги от класове 6, 7, 12, 14, 16, 18, 25, 35, 36, 39, 41, 42, 43 и 44 (марка на Общността No 3 749 801), като възражението е насочено срещу регистрацията за услуги от клас 36.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), тъй като нямало вероятност от объркване между конфликтните знаци.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия), OB L 78, стр. 1.


text:
 30.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/7
 Решение на Съда (трети състав) от 9 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Campsa Estaciones de Servicio SA/Administración del Estado
 (Дело C-285/10) (1)
 (Шеста директива ДДС - Член 11, A, параграф 1 и член 27 - Данъчна основа - Разширяване на действието на нормите относно приспадането и по отношение на сделките между свързани страни в случаите на цени, които са явно по-ниски от пазарните)
 2011/C 226/11
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Campsa Estaciones de Servicio SA
 Ответник: Administración del Estado
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на членове 6, 11 и 27 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Разширяване на действието на нормите относно собственото потребление върху сделките между свързани образувания при наличие на цени, които са явно по- ниски от нормалната пазарна стойност
 Диспозитив
 Шеста директива 77/388/ЕИО от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, следва да се тълкува в мисъл, че не допуска държавите членки да прилагат по отношение на сделки като тези в главното производство, осъществени между свързани страни, които са се договорили за цени, явно по-ниски от пазарните, правило за определяне на данъчната основа, различно от общото правило, предвидено в член 11, A, параграф 1, буква a) от Шеста директива, като разпростират по отношение на тези сделки прилагането на правилата за определяне на данъчната основа, свързани с приспадането или с употребата на стоки или услуги за личните нужди на данъчнозадълженото лице по смисъла на член 5, параграф 6 и член 6, параграф 2 от Шеста директива, в случаите, в които тези държави членки не са изпълнили процедурата, предвидена в член 27 от Шеста директива, за получаване на разрешение да прилагат такава мярка за дерогация от посоченото общо правило.
 (1) ОВ C 246 от 11.9.2010 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 24.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/47
 Жалба, подадена на 27 юни 2015 г. — Polski Koncern Naftowy Orlen/СХВП (форма на бензиностанция)
 (Дело T-341/15)
 (2015/C 279/59)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Polski Koncern Naftowy Orlen SA (Плоцк, Полша) (представител: M. Siciarek, adwokat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: триизмерна марка на Общността (форма на бензиностанция) — заявка за регистрация No 12 411 138
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 2 април 2015 г. по преписка R 2248/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, в това число разноските на жалбоподателя в производството пред апелативния състав на СХВП и в производството пред Общия съд.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б), член 7, параграф 2 и член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 5.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 454/28
 Жалба, подадена на 26 септември 2016 г. — Murka/EUIPO (SCATTER SLOTS)
 (Дело T-704/16)
 (2016/C 454/50)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Murka Ltd (Тортола, British Virgin Islands) (представител: S. Santos Rodriguez, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на ЕС „SCATTER SLOTS“ — Заявка за регистрация No 14 590 889
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 21 юни 2016 г. по преписка R 471/2016-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени пред EUIPO.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент No 207/2009.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/35
 Определение на Първоинстанционния съд от 28 август 2007 г. — Galileo Lebensmittel/Комисия
 (Дело T-46/06) (1)
 („Иск за отмяна - Въвеждане на .eu домейн от най-високо ниво - Регистриране на име на домейн „galileo.eu“ - Запазено за използване от институциите и органите на Общността - Процесуална легитимация - Недопустимост“)
 (2007/C 247/57)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG (Trierweiler, Германия) (представител: K. Bott, адвокат)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: E. Montaguti и T. Jürgensen, впоследствие G. Braun и E. Montaguti)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Комисията да запази, съгласно член 9 от Регламент (ЕО) No 874/2004 на Комисията от 28 април 2004 година относно определяне на правила на обществената политика за въвеждането и функциите на .eu домейн от най-високо ниво и принципите, които ръководят регистрирането (ОВ L 162, стр. 40), името на домейн „Galileo.eu“ като име на домейн, запазено за използване от институциите и органите на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля като недопустим.
 2)
 Galileo Lebensmittel GmbH & Co. KG се осъжда да заплати своите разноски, както и тези на Комисията.
 (1) ОВ C 86, 8.4.2006 г.


text:
 17.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 383/12
 Решение на Общия съд от 8 септември 2016 г. — Merck/Комисия
 (Дело T-470/13) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Пазар на антидепресивни лекарствени продукти, съдържащи активната фармацевтична съставка циталопрам - Понятие за ограничение на конкуренцията по предмет - Потенциална конкуренция - Генерични лекарствени продукти - Бариери пред навлизането на пазара, произтичащи от съществуването на патенти - Споразумения, сключени между патентопритежателя и предприятие - производител на генерични продукти - Грешка при прилагане на правото - Грешка в преценката - Възможност за вменяване на нарушенията - Отговорност на дружеството майка за нарушенията на правилата за конкуренция, извършени от някое от дъщерните му дружества - Правна сигурност - Разумен срок - Глоби))
 (2016/C 383/16)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Merck KGaA (Дармщат, Германия) (представители: първоначално B. Bär-Bouyssière, K. Lillerud, L. Voldstad, B. Marschall, P. Sabbadini, R. De Travieso, M. Holzhäuser и S. O, avocats, M. Marelus, solicitor, и R. Kreisberger и L. Osepciu, barristers, впоследствие B. Bär-Bouyssière, L. Voldstad, M. Holzhäuser, A. Cooke, M. Gampp, avocats, M. Marelus, R. Kreisberger и L. Osepciu)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Bourke, F. Castilla Contreras и T. Vecchi, впоследствие F. Castilla Contreras, T. Vecchi, B. Mongin и C. Vollrath, подпомагани от S. Kingston, barrister)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Generics (UK) Ltd (Potters Bar, Обединено кралство) (представители: първоначално G. Drauz, M. Rosenthal и B. Record, avocats, впоследствие G. Drauz и M. Rosenthal)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2013) 3803 окончателен на Комисията от 19 юни 2013 г. относно процедура по прилагане на член 101 [ДФЕС] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка AT/39229 — Lundbeck) и искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя с това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Merck KGaA да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската комисия.
 3)
 Осъжда Generics (UK) Ltd да понесе направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г.


text:
 6.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/2
 Жалба, подадена на 1 юли 2008 г. от Carlos Correia de Matos срещу определението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 9 април 2008 г. по дело T-38/08, Correia de Matos/Комисия
 (Дело C-290/08 P)
 2009/C 129/02
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Carlos Correia de Matos (представител: C.I. Correia de Matos, advogada)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 С определение от 10 февруари 2009 г. Съдът (осми състав) отхвърля жалбата.


text:
 2.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 103/25
 Жалба, подадена на 7 февруари 2011 г. от Erika Lenz срещу решение, постановено на 14 декември 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-80/09, Lenz/Комисия
 (Дело T-78/11 P)
 2011/C 103/44
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Erika Lenz (Osnabrück, Германия) (представител: Rechtsanwälte V. Lenz и J. Römer)
 Друга страна в производството: Европейската комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени изцяло Решение на Съда на публичната служба от 14 декември 2010 г. по дело F-80/09,
 —
 да се уважат изцяло исканията, направени в първоинстанционното производство,
 —
 Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания.
 1. Първо правно основание: неправилно излагане на фактическата обстановка в точка 29 от обжалваното решение и нарушение на Процедурния правилник
 Жалбоподателят упреква Съда на публичната служба, че счел „становището“ на Комисията за такова и че го приел, независимо че не било представено на немски език и поради това не било изрично прието от жалбоподателя. По този начин Съдът на публичната служба нарушил член 29 от Процедурния си правилник, както и Регламент No 1 за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност (ОВ No 17, 1958 г., стр. 385; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 3). Според жалбоподателя точка 29 от обжалваното решение потвърждава, че е допуснато не само нарушение на процесуалните правила, но и неправилно излагане на фактическата обстановка.
 2. Второ правно основание: неправилно представяне на професията на лечител в Германия
 Твърди се, че Съдът на публичната служба е представил фактически неправилно медицинската професия на лечителите в Германия.
 3. Трето правно основание: неправилно излагане на фактическата обстановка във връзка с призоваването на един свидетел
 Жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба неправилно е изложил фактическата обстановка във връзка с призоваването на един свидетел. В точки 20 и 45 от обжалваното решение Съдът на публичната служба неправилно приел, че с жалбата се иска възстановяване на разходите на свидетеля. Според жалбоподателя обаче се иска същият да свидетелства за по-ранни разходи за времето, докато е работил в Общата схема за здравно осигуряване на институциите на Европейския съюз.
 4. Четвърто правно основание: липсващи факти при изготвянето на решението
 Жалбоподателят твърди, че някои изявления на страните по време на съдебното заседание на Съда на публичната служба не са изложени в обжалваното решение и следователно не са взети предвид.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/10
 Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. — Европейска комисия/Френска република
 (Дело C-145/11) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2001/82/ЕО - Ветеринарни лекарствени продукти - Децентрализирана процедура за предоставяне на разрешително за пускане на пазара на ветеринарен лекарствен продукт в няколко държави членки - Генерични лекарствени продукти, сходни с вече разрешените референтни лекарствени продукти - Отказ за валидиране на заявлението от държава членка - Състав и форма на лекарствения продукт)
 2012/C 295/16
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Šimerdová, A. Marghelis и O. Beynet)
 Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues, S. Menez и R. Loosli-Surrans)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 32 и 33 от Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти (ОВ L 311, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 31, стр. 200) — Децентрализирана процедура за предоставяне на разрешително за пускане на пазара в повече от една държава членка — Генерични лекарствени продукти, сходни с вече разрешените референтни лекарствени продукти — Отказ за валидиране от държава членка, основан на научни мотиви, свързани със състава на лекарствения продукт и с избора на фармацевтичната форма — Принцип за взаимно признаване
 Диспозитив
 1.
 Като е отказала да валидира две заявления за разрешителни за пускане на пазара на ветеринарните лекарствени продукти CT-Line 15 % Premix и CT-Line 15 % Oral Powder в рамките на децентрализираната процедура, предвидена в Директива 2001/82/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година относно кодекса на Общността за ветеринарните лекарствени продукти, изменена с Директива 2004/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г., Френската република не е изпълнила задълженията си по членове 32 и 33 от тази директива.
 2.
 Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 160, 28.5.2011 г.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/48
 Жалба, подадена на 8 април 2014 г. — Gmina Miasto Gdynia и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo/Комисия
 (Дело T-215/14)
 2014/C 175/67
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподатели: Gmina Miasto Gdynia (Гдиня, Полша) и Port Lotniczy Gdynia Kosakowo sp. z o.o. (Гдиня) (представител: T. Koncewicz, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 11 февруари 2014 г. по преписка SA.35 388, с което се разпорежда Полша да си възстанови неправомерно платените държавни помощи за летище „Гдиня-Косаково“,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателите сочат следните правни основания.
 1.
 Първо основание:
 —
 Допуснати са произвол и явна грешка при установяването на фактите, на които се основава обжалваното решение, като в резултат Комисията е действала извън пределите на дискреционните си правомощия и очевидно неправилно е преценила доказателствата.
 2.
 Второ основание:
 —
 Комисията не е преценила факторите и обстоятелствата, релевантни за правната квалификация на инвестициите в летище „Гдиня-Косаково“.
 3.
 Трето основание:
 —
 Комисията е действала извън пределите на дискреционните си правомощия по смисъла на съдебната практика, съгласно която всяка институция, разполагаща с право на преценка, трябва да се мотивира защо взема предвид определени факти и доказателства, а други — не.
 4.
 Четвърто основание:
 —
 Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС във връзка с общия принцип на европейското право за правна сигурност и лоялност на институциите към субектите на правото, доколкото този принцип е тълкуван и приложен неправилно.
 5.
 Пето основание:
 —
 Неправилна квалификация на фактите и неправилна преценка на доказателствата, а съответно и нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото в обжалваното решение е констатирано, че в случая не са изпълнени предпоставките, за да се приеме, че действията на жалбоподателите отговарят на критерия за частния инвеститор, и че не е доказано, че инвестиционният проект би бил осъществен от частен инвеститор, а в резултат от това е прието, че инвестициите в летище „Гдиня-Косаково“ представляват неправомерна държавна помощ.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/37
 Решение на Общия съд от 15 октомври 2014 г. — Skysoft Computersysteme/СХВП — British Sky Broadcasting Group и Sky IP International (SKYSOFT)
 (Дело T-262/13) (1)
 ((„Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „SKYSOFT“ - По-ранна словна марка на Общността „SKY“ - Относително основаниe за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б)от Регламент (ЕО) Noo207/2009“))
 2014/C 421/50
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Skysoft Computersysteme GmbH (Kleinmachnow, Германия) (представители: P. Ehrlinger и T. Hagen, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock и N. Bambara)
 Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпили в производството пред Общия съд: British Sky Broadcasting Group plc (Isleworth, Обединено кралство) и Sky IP International Ltd (Isleworth) (представители: J. Barry, S. Wright, solicitors, и P. Roberts, barrister)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 20 март 2013 г. (преписка R 2503/2011-4), отнасящо се до производство по възражение със страни British Sky Broadcasting Group plc и Sky IP International Ltd, от една страна, и Skysoft Computersysteme GmbH, от друга
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Skysoft Computersysteme GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 7.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/12
 Преюдициално запитване, отправено от Pest Megyei Bíróság (Република Унгария) на 3 март 2008 г. — CIBA Speciality Chemicals Central and Eastern Europe Szolgáltató, Tanácsadó és Keresdedelmi Kft/Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály
 (Дело C-96/08)
 (2008/C 142/18)
 Език на производството: унгарски
 Препращаща юрисдикция
 Pest Megyei Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищец: CIBA Speciality Chemicals Central and Eastern Europe Szolgáltató, Tanácsadó és Keresdedelmi Kft.
 Ответник: Adó- és Pénzügyi Ellenőrzési Hivatal Hatósági Főosztály
 Преюдициален въпрос
 Дали в светлината на свободата на установяване, уредена от членове 43 и 48 ЕО, могат да се формулират възражения срещу разпоредба, според която местните търговски дружества в Унгария дължат вноската за професионално обучение и когато наемат работници в своите клонове в чужбина и изпълняват данъчните си задължения и свързаните си със социалното осигуряване задължения за тези работници в държавата, в която се намира клонът?


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/16
 Иск, предявен на 25 януари 2011 г. — Европейска комисия/Чешка република
 (Дело C-37/11)
 2011/C 80/31
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: Z. Malůšková, H. Tserepa-Lacombe)
 Ответник: Чешка република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е определила в член 1, параграф 2, буква q) от Закон No 77/2003 под „масло за намазване“ (pomazánkové máslo) да се разбира млечен продукт от сметана, обогатено с мляко на прах или с бито мляко, теглото на който съдържа поне 31 % маслена млечна маса и 42 % сухо вещество, и като допуска този продукт да се разпространява под търговското наименование „масло за намазване“, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 115 от Регламент (ЕО) No 1234/2007 (1) във връзка с точка 1, параграф 2, първа и втора алинея от приложение XV към Регламент (ЕО) No 1234/2007, и част A, точки 1 и 4 от допълнението към приложение XV към Регламент (ЕО) No 1234/2007;
 —
 да се осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Член 115 от Регламент (EC) No 1234/2007 във връзка с точка I, параграф 2, първа и втора алинея от приложение XV, и част A, точка 1 от допълнението към приложение XV към Регламент (ЕО) No 1234/2007, предвижда търговското наименование „масло“ да се запази за продукти със съдържание на млечна мазнина не по-малко от 80 % и съдържание на вода, ненадхвърлящо 16 %. С член 1, параграф 2, буква q) от Постановление на Министъра на земеделието No 77/2003 от 6 март 2003 г., на пазара в Чешката република е въведен продукт с търговското наименование „масло за намазване“. Продуктът е втвърдена, податлива на обработка емулсия от типа вода в масло, получена предимно от сметана, теглото на която съдържа поне 31 % маслена млечна маса и 42 % сухо вещество. Поради по-ниското от предписаното съдържание на маслената млечна маса продуктът „масло за намазване“ не изпълнява условията за използване на търговското наименование „масло“, поради което посочената разпоредба на правото на Европейския съюз не е спазена.
 Точка I, параграф 2 от приложение XV във връзка с част A, точка 4 от допълнението към приложение XV към Регламент (ЕО) No 1234/2007 изисква за млечните продукти с млечна мазнина по-малко от 39 % да се използва търговското наименование „Х % млечна паста за намазване“. „Маслото за намазване“ не е обозначено с това наименование, поради което посочената разпоредба на правото на Европейския съюз не е спазена.
 По изключение продукти могат да бъдат обозначени с търговското наименование „масло“, дори когато те не изпълняват посочените по-горе условия, но са спазени изведените в точка I, параграф 2, трета алинея, буква a) от приложение XV към Регламент (ЕО) No 1234/2007 изисквания. Тези продукти са изчерпателно изброени в списъка с продукти на приложение I към Регламент (ЕО) No 445/2007 на Комисията (2). В този списък не е включено „масло за намазване“, тъй като то не изпълнява посочените в точка I, параграф 2, трета алинея, буква a) от приложение XV към Регламент (ЕО)


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/47
 Определение на Общия съд от 26 ноември 2012 г. — MIP Metro/СХВП — Real Seguros (real,- QUALITY)
 (Дело T-548/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Отмяна на предходните национални марки - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 26/93
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Real Seguros, SA (Порто, Португалия)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 17 август 2011 г. (преписка R 114/2011-4), постановено в производство по възражение между Real Seguros, SA и MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG.
 Диспозитив
 1.
 Основанието за произнасяне по жалбата е отпаднало.
 2.
 Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски в производството пред Общия съд.
 (1) ОВ C 6, 7.1.2012 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/46
 Решение на Общия съд от 8 декември 2011 г. — Deutsche Post/Комисия
 (Дело T-421/07) (1)
 (Държавни помощи - Мерки, приети от германските власти в полза на Deutsche Post AG - Решение за започване на процедурата по член 88, параграф 2 ЕО - Липса на предходно окончателно решение - Недопустимост)
 (2012/C 25/87)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: J. Sedemund и T. Lübbig, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално N. Khan и B. Martenczuk, впоследствие B. Martenczuk и D. Grespan)
 Встъпили страни в подкрепа на исканията на ответника: UPS Europe NV/SA (Брюксел, Белгия); и UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (Neuss, Германия) (представители: T. Ottervanger и E. Henny, avocats)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение на Комисията от 12 септември 2007 година за започване на процедурата по член 88, параграф 2 [ЕО] по отношение на държавната помощ, предоставена от Федерална република Германия в полза на Deutsche Post AG (държавна помощ C 36/07 (ex NN 25/07)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Deutsche Post AG понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 3.
 UPS Europe NV/SA и UPS Deutschland Inc. & Co. OHG понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 22, 26.1.2008 г.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/40
 Жалба, подадена на 6 май 2013 г. — Orthogen/СХВП — Arthrex Medizinische Instrumente (IRAP)
 (Дело T-253/13)
 2013/C 207/67
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Orthogen AG (Дюселдорф, Германия) (представители: M. Finger и S. Krüger, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Arthrex Medizinische Instrumente GmbH (Карлсфелд, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 февруари 2013 г. по дело R 382/2012-1;
 —
 да осъди СХВП да понесе разноските по производството, включително разноските, направени в хода на производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: словната марка „IRAP“ за стоки и услуги от класове 1, 5, 10, 42 и 44 — марка на Общността No 3 609 121
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Arthrex Medizinische Instrumente GmbH
 Основание на искането за обявяване на недействителност: абсолютно основание за отмяна; „IRAP“ е общоизвестно съкращение за протеин, чиято значителна ефикасност е призната в рамките на медицинското и ветеринарномедицинско лечение.
 Решение на отдела по отмяна: уважава искането за обявяване на недействителността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на член 52, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 19.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/9
 Молба за консултативно становище на Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur, от 16 април 2013 г. по дело Creditinfo Lánstraust hf./Registers Iceland и Исландия
 (Дело Е-7/13)
 2013/C 270/07
 С писмо от 16 април 2013 г., получено в деловодството на Съда на 29 април 2013 г., е отправена молба до Съда на ЕАСТ от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд на Рейкявик) за консултативно становище по дело Creditinfo Lánstraust hf./Registers Iceland и Исландия по следните въпроси:
 1.
 Съвместимо ли е с правото на ЕИП, и по-специално с член 6 от Директива 2003/98/ЕО относно повторната употреба на информацията в обществения сектор (вж. Решение на Съвместния комитет на ЕИП No 105/2005 за изменение на приложение XI (Телекомуникационни услуги) към Споразумението за ЕИП), удържането на такса за всяко механично запитване за информация от регистъра, ако към момента на определянето на таксата не са калкулирани „общият приход“ и „стойността“ по смисъла на член 6 от Директивата?
 2.
 Съвместимо ли е с член 6 от Директивата, ако при определянето на „стойността“, посочена в член 6 от Директивата, не се вземат предвид:
 а)
 приходите на държавата при събиране на документи — под формата на такси, плащани от физически лица и предприятия за вписването на договори в регистрите на правни актове; и
 б)
 приходите на държавата при събиране на документи — под формата на такси, които се събират като държавна такса за вписани правни актове в момента, в който гражданите и предприятията подават заявление за вписване в регистрите на правни актове?
 3.
 Съвместимо ли е с член 6 от Директивата, ако при определянето на „стойността“ съгласно член 6 от Директивата се вземат предвид разходите, направени от публичен орган във връзка със събирането на документи, които е правно задължен да събира, независимо от това дали има искане от лицата или предприятията за повторното им използване?
 4.
 Съвместимо ли е с член 6 от Директивата, ако при определянето на „стойността“ съгласно посочения член законодателят определя размера на таксата в законодателството, без конкретна сума да е била предмет на разглеждане по същество?
 5.
 Би ли било съвместимо с член 6 от Директивата, ако при определянето на „стойността“ съгласно Директивата се взема съответно предвид общо изискване в националното законодателство за самофинансиране на публичните органи?
 6.
 Ако отговорът на въпрос No 5 е утвърдителен, какво точно включва това и какви елементи на разходите в публичния сектор могат да се вземат предвид в тази връзка?


text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/36
 Жалба, подадена на 28 ноември 2014 г. — Румъния/Комисия
 (Дело T-784/14)
 (2015/C 065/51)
 Език на производството: румънски
 Страни
 Жалбоподател: Румъния (представители: R. Radu, R. Haţieganu, A. Buzoianu)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията, прието под формата на писмо BUDG/B3/MV D(2014) 3079038 от 19 септември 2014 г., с което Комисията иска от Румъния да предостави на разположение на бюджета на Европейския съюз брутна сума в размер на 14 883,79 EUR, съответстваща на загубата на традиционни собствени ресурси;
 —
 Задължаване на ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от липса на компетентност на Европейската комисия за приемане на оспорваното решение
 —
 Законодателството на Европейския съюз не съдържа разпоредба, която да предвижда правомощие на Комисията да възлага на държава членка задължение за плащане на парична сума, която да съответства на загубата на собствени ресурси на ЕС, загуба, възникнала в резултат на прехвърлянето на мита, за което е взела решение друга държава членка, отговаряща за тяхното определяне, събиране и плащане като традиционни собствени ресурси в бюджета на ЕС.
 2.
 Второто правно основание е изведено от недостатъчно и неподходящо мотивиране на оспорваното решение
 —
 Оспорваното решение не е мотивирано в достатъчна и задоволителна степен, така както предвижда член 296 ДФЕС. От една страна, оспорваното решение не съдържа правното основание, на което е прието, като то не може да бъде определено и с оглед на други елементи от писмото на Комисията. От друга страна, Комисията не излага в съдържанието на оспорваното решение правната логика, довела до установяване на задължението за плащане в тежест на Румъния като обезщетение за вреди, настъпили при компенсирането на загубите на традиционни собствени ресурси на ЕС в резултат на прехвърляне на нотифицирано данъчно задължение от друга държава членка.
 3.
 Третото правно основание е изведено, в хипотезата, в която Общият съд прецени, че Комисията е действала в рамките на определената й от договорите компетентност, от нарушаване от страна на Комисията на принципа на добро администриране и на правото на защита на Румъния
 —
 Комисията е нарушила задължението си за полагане на дължима грижа и за добро администриране, като не е разгледала внимателно всички релевантни данни и не е направила искане да й бъде предоставена необходимата информация преди да приеме оспорваното решение. Комисията не доказва пряка причинно-следствена връзка между обстоятелствата, за които Румъния е подложена на критика, и загубата на собствени ресурси на ЕС. Също така Комисията не дава обосновка за сумата, която се иска от Румъния, съразмерно на митата, съответстващи на стойността на разглеждания транзит, като се основава по задоволителен начин на стойността, прехвърлена от Федерална република Германия.
 —
 Действието на Комисията е лишено от предвидимост и не позволява на Румъния да упражни правото си на защита.
 4.
 Четвъртото правно основание, изведено от нарушаване на изискванията за правна сигурност и на оправданите правни очаквания
 —
 Правните норми, въз основа на които Комисията определя


text: задължението за плащане с оспорваното решение, не се посочват и не се уточняват от нея, а тяхното прилагане не е било предвидимо за Румъния. Румънската държава не е могла да предвиди и нито е могла да узнае преди получаването на писмото от Комисията, за своето задължение да й предостави исканата парична сума, съответстваща на загубата на собствени ресурси на ЕС. Също така, с издаването на оспорваното решение и с определянето на задължението за плащане в тежест на Румъния, четири години след настъпването на събитията и въпреки изводите, направени от Комисията в диалога, воден в този интервал от време с румънските власти, Комисията е нарушила оправданите правни очаквания на Румъния по отношение на отсъствието на финансово задължение във връзка с плащането на съответното митническо задължение, и вследствие на това, на каквото и да било задължение към бюджета на ЕС.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/27
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Breda (Нидерландия) на 27 юни 2011 г. — A.T.G.M. van de Ven и M.A.H.T. van de Ven-Janssen/Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
 (Дело C-315/11)
 2011/C 269/51
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Breda
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: A.T.G.M. van de Ven, M.A.H.T. van de Ven-Janssen
 Ответник: Koninklijke Luchtvaart Maatschappij NV
 Преюдициални въпроси
 1.
 В съответствие ли е правото на обезщетение при закъснение съгласно член 7 от Регламент No 261/2004 (1) с член 29, последно изречение от Конвенцията от Монреал (2), като се има предвид, че съгласно член 29, първо изречение от Конвенцията от Монреал исковете за обезщетение, които се основават на договор, на непозволено увреждане или на друго правно основание, могат да бъдат предявявани само съгласно условията и при ограниченията на отговорността, предвидени в тази конвенция?
 2.
 Ако право на обезщетение при закъснение съгласно член 7 от Регламент No 261/2004 е несъвместимо с член 29 от Конвенцията от Монреал, налагат ли се определени ограничения по отношение на момента, в който решението на Съда влиза в сила във връзка с настоящото дело и/или общо?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).
 (2) Решение 2001/539/ЕО на Съвета от 5 април 2001 година относно сключването от Европейската общност на Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз (Конвенцията от Монреал) (ОВ L 194, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 112).


text:
 8.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/7
 Решение на Съда (седми състав) от 28 юли 2011 г. (преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo, Португалия) — Lidl & Companhia/Fazenda Pública
 (Дело C-106/10) (1)
 (Данъчни въпроси - Директива 2006/112/ЕО - ДДС - Данъчна основа - Данък, дължим за производството, монтажа, допускането или вноса на моторните превозни средства)
 2011/C 298/10
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Supremo Tribunal Administrativo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lidl & Companhia
 Ответник: Fazenda Pública
 В присъствието на: Ministério Público
 Предмет
 Преюдициално запитване — Supremo Tribunal Administrativo — Тълкуване на член 73 и член 78, първа алинея, буква а) във връзка с член 79, първа алинея, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Включване в основата за облагане с ДДС на размера на португалския „imposto sobre veículos“ — Данък за новите моторни превозни средства, дължим за производството, монтажа, допускането или вноса на моторните превозни средства — Еднократно заплащан данък от оператора или продавача на моторното превозно средство при пускането му на португалския пазар
 Диспозитив
 1.
 Данък върху моторните превозни средства (imposto sobre veículos) като разглеждания в главното производство, при който данъчното събитие е непосредствено свързано с доставката на моторно превозно средство, попадаща в приложното поле на този данък, и който е платен от доставчика на това моторно превозно средство, е обхванат от понятието „данъци, мита, налози и такси“ по смисъла на член 78, първа алинея, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и в приложение на тази разпоредба трябва да бъде включен в данъчната основа за начисляване на данък върху добавената стойност при доставката на посоченото моторно превозно средство.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/23
 Решение на Общия съд от 21 май 2014 г. — Toshiba/Комисия
 (Дело T-519/09) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Пазар на електрически трансформатори - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Споразумение за разпределяне на пазара - Доказателство за дистанциране от картела - Ограничаване на конкуренцията - Засягане на търговията - Пречки за навлизане на пазара - Глоби - Начален размер - Референтна година - Точка 18 от Насоките относно метода за определяне на размера на глобите от 2006 г. - Използване на фиктивен пазарен дял на пазара на ЕИП))
 2014/C 212/26
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Toshiba Corp. (Токио, Япония) (представители: J. F. MacLennan, solicitor, A. Schulz, J. Jourdan и P. Berghe, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално J. Bourke и K. Mojzesowicz, впоследствие K. Mojzesowicz и F. Ronkes Agerbeek)
 Предмет
 Главното искане е за отмяна на решението на Комисията от 7 октомври 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението ЕИП (преписка COMP/39.129 — Електрически трансформатори), а при условията на евентуалност е поискано намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя в това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Toshiba Corp. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 51, 27.2.2010 г.


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/9
 Решение на Съда (първи състав) от 29 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts — Република Латвия) — SIA Pakora Pluss/Valsts ieņēmumu dienests
 (Дело C-248/09) (1)
 (Акт за присъединяване към Европейския съюз - Митнически съюз - Преходни мерки - Допускане до свободно обращение при освобождаване от мита - Стока, която към датата на присъединяването на Република Латвия се транспортира в разширената Общност - Формалности при износ - Вносни сборове - ДДС)
 2010/C 246/15
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākās tiesas Senāts
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SIA Pakora Pluss
 Ответник: Valsts ieņēmumu dienests
 Предмет
 Преюдициално запитване — Augstākās tiesas Senāts — Тълкуване на член 4, точка 10 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58), на член 448 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3), както и на глава 5, точка 1 от приложение IV към Акта за присъединяване от 2003 г. — Внос на автомобил по море — Допускане до свободно обращение при освобождаване от мита и други митнически мерки, приложими към стоките, които към датата на присъединяването се транспортират в разширената Общност след като са били предмет на формалности при износ
 Диспозитив
 1.
 Глава 5, точка 1 от приложение IV към Акта относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че за да се провери дали са спазени посочените в нея формалности при износ, е без значение дали са извършени действията, предвидени в член 448 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 2787/2000 на Комисията от 15 декември 2000 година, дори когато е съставен товарен манифест.
 2.
 Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 82/97 на Европейския парламент и на Съвета от 19 декември 1996 година, и Регламент No 2454/93, изменен с Регламент No 2787/2000, са приложими в новите държави членки, считано от 1 май 2004 г., без да е възможно да се твърди, че се прилага режимът, предвиден в глава 5, точка 1 от приложение IV към посочения акт за присъединяване, когато предвидените в нея формалности при износ не са изпълнени за стоки, които към датата на присъединяването на тези нови държави членки към


text:
Европейския съюз се транспортират в разширената Общност.
 3.
 Член 4, параграф 10 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 82/97, трябва да се тълкува в смисъл, че вносните сборове не включват подлежащия на събиране при вноса на стоки данък върху добавената стойност.
 4.
 При внос на стока данъкът върху добавената стойност се дължи от лицето или лицата, посочено/посочени или прието/приети за платец/платци в държавата членка на вноса.
 (1) ОВ C 220, 12.9.2009 г.


text:
 29.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 93/17
 Решение на Съда (втори състав) от 13 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale civile di Roma — Италия) — Mediaset SpA/Ministero dello Sviluppo Economico
 (Дело C-69/13) (1)
 (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Субсидиране на покупката или на наемането на цифрови декодери - Решение на Комисията, с което схема за помощи се обявява за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар - Възстановяване - Изчисляване на сумата, подлежаща на възстановяване - Роля на националния съд - Вземане предвид от националния съд на становищата, изразени от Комисията в рамките на изпълнението на решението ѝ - Принцип на лоялно сътрудничество)
 2014/C 93/27
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale civile di Roma
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mediaset SpA
 Ответник: Ministero dello Sviluppo Economico
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale civile di Roma — Възстановяване на неправомерни държавни помощи — Изчисляване на сумата, подлежаща на възстановяване — Решение на Комисията, с което се установяват критериите за определяне на тази сума — Решение на Съда, с което на националния съд се признава възможността да прецени дали установените от Комисията критерии са подходящи — Обхват на свободата на преценка на националния съд
 Диспозитив
 1.
 За да гарантира изпълнението на решение на Европейската комисия, с което дадена схема за помощи се обявява за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда съответните помощи да бъдат възстановени, но не се индивидуализират отделните получатели на тези помощи и не се определят конкретните суми, които трябва да се възстановят, националният съд е обвързан от посоченото решение, но за сметка на това не е обвързан от становищата, изразени от същата институция в рамките на изпълнението на това решение. С оглед обаче на принципа на лоялно сътрудничество, закрепен в член 4, параграф 3 ДЕС, националният съд трябва да вземе предвид тези становища като елемент от преценката в рамките на висящия пред него спор.
 2.
 Когато националният съд определя точните размери на подлежащите на възстановяване помощи, а в решението си, с което дадена схема за помощи се обявява за неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар, Европейската комисия не е индивидуализирала отделните получатели на съответните помощи и не е определила конкретните суми, които трябва да се възстановят, той може да направи извод — без да поставя под въпрос нито валидността на решението на Европейската комисия, нито задължението за възстановяване на съответните помощи — че подлежащият на възстановяване размер на помощта е равен на нула, ако това следва от изчисленията, направени въз основа на всички наведени пред него относими данни.
 (1) ОВ C 147, 25.5.2013 г.


text:
 6.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/4
 Определение на Съда (пети състав) от 23 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de les Illes Balears — Испания) — Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín/Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca и Soria SA, Intercotrans SL
 (Дело C-380/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Право на ефективна съдебна защита - Производство по принудително изпълнение върху ипотекиран имот - Правомощия на националния съд в исковото производство - Неприлагане на правото на Съюза - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Явна липса на компетентност на Съда))
 (2016/C 200/05)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de les Illes Balears
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Francisca Garzón Ramos, José Javier Ramos Martín
 Ответници: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca и Soria SA, Intercotrans SL
 Диспозитив
 Произнасянето по преюдициалните въпроси, поставени от Audiencia Provincial de les Illes Balears (Върховен съд на област Балеарски острови, Испания) с акт от 1 юли 2015 г., очевидно не е от компетентността на Съда на Европейския съюз.Съдът на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/18
 Преюдициално запитване от Conseil d'État (Франция), постъпило на 3 септември 2015 г. — Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben/Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique
 (Дело C-466/15)
 (2015/C 381/22)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Jean-Michel Adrien, Frédéric Baron, Catherine Blanchin, Marc Bouillaguet, Anne-Sophie Chalhoub, Denis D'Ersu, Laurent Gravière, Vincent Cador, Roland Moustache, Jean-Richard de la Tour, Anne Schneider, Bernard Stamm, Éléonore von Bardeleben
 Ответници: Premier ministre, Ministre des finances et des comptes publics, Ministre de la décentralisation et de la fonction publique
 Преюдициален въпрос
 Нарушава ли национална правна уредба — която позволява на държавен служител, командирован в институция на Европейския съюз, да избере, за срока на командироването си, или да спре да прави вноски по пенсионната схема на своята държава, в който случай пенсията, получена по тази схема, ще бъде кумулирана изцяло с пенсионните предимства, свързани с длъжността, на която е командирован, или да продължи да прави вноски, в който случай пенсията му по тази схема ще бъде ограничена до размера, необходим за изравняването на общия сбор на пенсиите, включително пенсията, придобита по схемата, която се прилага към длъжността, на която е командирован, с размера на пенсията, която този служител би придобил, ако не бе командирован — задълженията, произтичащи от член 45 от Договора за функционирането на Европейския съюз, тълкуван в светлината на член 48 от същия Договор, и на принципа на лоялно сътрудничество, посочен в член 4 от Договора за Европейския съюз?


text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/2
 Решение на Съда (голям състав) от 13 май 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-184/11) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Решение на Съда, с което се установява неизпълнение на задължения - Неизпълнение - Член 260 ДФЕС - Държавни помощи - Възстановяване - Схема за помощи, която е неправомерна и несъвместима с вътрешния пазар - Индивидуални помощи, предоставяни в рамките на тази схема - Имуществени санкции))
 2014/C 212/02
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes и B. Stromsky)
 Ответник: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Член 260 ДФЕС — Неизпълнение на Решението на Съда от 14 декември 2006 г. по съединени дела C 485/03 — C-490/03, Комисия/Испания (Recueil, стр. I-11887) — Искане да се определи периодична имуществена санкция
 Диспозитив
 1)
 Като не е предприело до датата на изтичане на срока, определен в издаденото от Комисията на 26 юни 2008 г. мотивирано становище, всички мерки за изпълнение на решение Комисия/Испания (C-485/03 — C-490/03, EU:C:2006:777), Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 260, параграф 1 ДФЕС.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати на Европейската комисия по сметка „Собствени ресурси на Европейския съюз“ еднократно сумата от 30 милиона евро.
 3)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 186, 25.6.2011 г.


text:
 29.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 168/11
 Решение на Съда (трети състав) от 5 април 2017 г. — Европейска комисия/Република България
 (Дело C-488/15) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 2008/50/ЕО - Качество на атмосферния въздух - Член 13, параграф 1 - Приложение XI - Дневни и годишни пределно допустими стойности, приложими за концентрациите на ПЧ10 - Систематично и постоянно превишаване на пределно допустимите стойности - Член 22 - Удължаване на крайните срокове за постигане на някои пределно допустими стойности - Условия за прилагане - Член 23, параграф 1 - Планове за качеството на въздуха - „Възможно най-кратък“ срок на превишаване - Подходящи мерки - Критерии за преценка))
 (2017/C 168/12)
 Език на производството: български
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: E. Kružíková, С. Петрова, П. Михайлова и E. Manhaeve)
 Ответник: Република България (представители: Ел. Петранова и М. Георгиева)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Република Полша (представители: A. Gawłowska,. B. Majczyna и D. Krawczyk)
 Диспозитив
 1)
 Република България
 —
 със систематичното и постоянно неспазване от 2007 г. до 2014 г. включително както на годишните, така и на дневните пределно допустими стойности, приложими за концентрациите на ПЧ10, в следните зони и агломерации: БГ0001 агломерация София, БГ0002 агломерация Пловдив, БГ0004 Северна, БГ0005 Югозападна и БГ0006 Югоизточна,
 —
 както и със систематичното и постоянно неспазване от 2007 г. до 2014 г. включително на дневната пределно допустима стойност, приложима за концентрациите на ПЧ10, в зона БГ0003 Варна, както и на годишната пределно допустима стойност, приложима за концентрациите на ПЧ10 през 2007 г., 2008 г., и от 2010 г. до 2014 г. включително, също в зона БГ0003 Варна,
 не е изпълнила задълженията си по член 13, параграф 1 във връзка с приложение XI към Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа, а
 —
 с превишаването както на годишните, така и на дневните пределно допустими стойности, приложими за концентрациите на ПЧ10, във всички горепосочени зони и агломерации, не е изпълнила задълженията си по член 23, параграф 1, втора алинея от тази директива, и по-специално задължението периодът на тези превишавания да бъде възможно най-кратък, що се отнася до периода от 11 юни 2010 г. до 2014 г. включително.
 2)
 Осъжда Република България да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
 3)
 Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 389, 23.11.2015 г.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/33
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединено кралство) на 5 ноември 2012 г. — Eli Lilly and Company Ltd/Human Genome Sciences Inc
 (Дело C-493/12)
 2013/C 9/55
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Eli Lilly and Company Ltd
 Ответник: Human Genome Sciences Inc
 Преюдициални въпроси
 1.
 Какви са критериите за определяне дали „продуктът е защитен с основен патент, който е в сила“ в член 3, буква а) от Регламент 469/2009 (1) (наричан по-нататък „регламентът“)?
 2.
 Различни ли са тези критерии, когато въпросният продукт не е комбинация от вещества и ако това е така, какви критерии се прилагат?
 3.
 В случай на претенция за антитяло или за вид антитела достатъчно ли е това антитяло или антитела да бъдат определени с оглед на техните характеристики като свързващи се с целеви протеин, или е необходимо да се предостави структурна дефиниция на същите, и ако това е така, до каква степен?
 (1) Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (кодифицирана версия) (ОВ L 152, стр. 1).


text:
 19.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 41/32
 Дело, заведено на 6 февруари 2009 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Република Исландия
 (Дело E-2/09)
 (2009/C 41/10)
 На 6 февруари 2009 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Република Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Bjørnar Alterskjær и Ólafur Jóhannes Einarsson, агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: rue Belliard 35, B-1040 Brussels.
 Надзорният орган на ЕАСТ моли Съда на ЕАСТ да декларира, че:
 1.
 с неприемането на мерките, необходими за да стане актът, посочен в точка 66т от глава VI на приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕО) No 593/2007 на Комисията от 31 май 2007 г. относно таксите и възнагражденията, събирани от Европейската агенция за авиационна безопасност), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него, част от нейната вътрешна правна уредба в предписания срок, Република Исландия не е изпълнила своите задължения съгласно член 7 от ЕИП;
 и
 2.
 да нареди на Република Исландия да поеме разходите по съдебното производство.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:
 —
 настоящият случай засяга Регламент на ЕО относно таксите и възнагражденията, събирани от Европейската агенция за авиационна безопасност,
 —
 член 7 от Споразумението за ЕИП постановява, че:
 „Актовете, на които се прави позоваване или които се съдържат в приложенията на настоящото споразумение или в решенията на Съвместния комитет на ЕИП, са задължителни за договарящите се страни и представляват съставна част от, или се включват в тяхната вътрешна правна уредба по следния начин:
 а)
 даден акт, който съответства на определен регламент на ЕИО, се включва като такъв във вътрешната правна уредба на договарящите се страни;
 б)
 даден акт, който съответства на определена директива на ЕИО, предоставя на договарящите се страни възможността да изберат формата и начините на неговото прилагане.“,
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че правителството на Исландия не е успяло да направи регламента част от своята вътрешна правна уредба в предписания срок.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/32
 Определение на Общия съд от 16 септември 2015 г. — Bionorica/Комисия
 (Дело T-619/14) (1)
 ((Иск за установяване на неправомерно бездействие - Защита на потребителите - Здравни претенции за храните - Регламент (ЕО) No 1924/2006 - Растителни вещества - Срок за предявяване на иск - Липса на правен интерес - Неподлежащ на обжалване акт - Недопустимост))
 (2015/C 381/36)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Bionorica SE (Ноймарк, Германия) (представители: M. Weidner, T. Guttau и N. Hußmann, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: M. Wilderspin и S. Grünheid)
 Предмет
 Искане да се установи неправомерно бездействие от страна на Комисията, доколкото тя не е разпоредила на Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ) да извърши оценка на здравните претенции относно растителните вещества като предварително условие за приемане на окончателния списък на разрешените претенции съгласно член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (OВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска като недопустим.
 2)
 Осъжда Bionorica SE да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 409, 17.11.2014 г.


text:
 18.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 250/4
 Решение на Съда (пети състав) от 21 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)/Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.
 (Дело C-78/11) (1)
 (Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Право на платен годишен отпуск - Отпуск по болест - Годишен отпуск, който съвпада с отпуск по болест - Право на ползване на платения годишен отпуск през друг период)
 2012/C 250/07
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Asociación Nacional de Grandes Empresas de Distribución (ANGED)
 Ответници: Federación de Asociaciones Sindicales (FASGA), Federaciόn de Trabajadores Independientes de Comercio (Fetico), Federaciόn Estatal de Trabajadores de Comercio, Hostelería, Turismo y Juego de UGT, Federaciόn de Comercio, Hostelería y Turismo de CC.OO.
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3) — Временна нетрудоспособност, настъпила внезапно през периода на отпуск — Национална правна уредба, който не позволява прекъсване на годишния отпуск и неговото последващо продължаване изцяло или за остатъчния период
 Диспозитив
 Член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национални разпоредби, които предвиждат, че работник, намиращ се в положение на неработоспособност, настъпила през периода на платения му годишен отпуск, няма право да ползва по-късно този годишен отпуск, който съвпада с периода на неработоспособност.
 (1) ОВ C 152, 21.5.2011 г.


text:
 8.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 190/32
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 22 април 2015 г. — ED/ENISA
 (Дело F-105/14) (1)
 ((Публична служба - Срочно нает служител - Процедура за подбор - Решение за отхвърляне на кандидатурата във фазата на предварителния подбор след разглеждане от комисия за подбор - Липса на обжалване по административен ред в срока, предвиден в Правилника за длъжностните лица, на решението за отхвърляне на кандидатурата - Искания за информация - Отговор на органа, оправомощен да сключва договори, без преразглеждане на решението за отхвърляне на кандидатурата - Подадена по административен ред жалба срещу този отговор - Неспазване на изискването за обжалване по административен ред - Явна недопустимост - Член 81 от Процедурния правилник))
 (2015/C 190/37)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ED (представител: S. A. Pappas, адвокат)
 Ответник: Агенция на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност (представители: A. Ryan, D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за отхвърляне на кандидатурата на жалбоподателя за длъжността юрист („legal officer“) по обявата за свободно работно място ENISA-TA-AD-2013-05.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда ED да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати разноските, направени от Агенцията на Европейския съюз за мрежова и информационна сигурност.
 (1) ОВ C 7, 12.1.2015 г., стр. 53.


text:
 12.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/17
 Решение на Общия съд от 29 септември 2011 г. — adidas/СХВП — Patrick Holding (Изображение на обувка с две ивици)
 (Дело T-479/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща обувка с две странични ивици - По-ранна национална марка, изобразяваща обувка с три странични ивици - Относително основание за отказ - Липса на обосновка за по-ранното право - Липса на превод на съществени елементи, обосноваващи регистрацията на по-ранната марка - Правило 16, параграф 3, правило 17, параграф 2 и правило 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2011/C 331/30
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: adidas AG (Herzogenaurach, Германия) (представители: V. von Bomhard, A. Renck, avocats, и I. Fowler, solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Patrick Holding ApS (Fredensborg, Дания) (представители: J. Løje и T. Meedom, avocats)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 27 август 2008 г. по преписка R 849/2007-2, свързано с производство по възражение между adidas AG и Patrick Holding ApS.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда adidas AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 6, 10.1.2009 г.


text:
 22.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 52/37
 Жалба, подадена на 22 ноември 2013 г. — Reed Exhibitions/СХВП (INFOSECURITY)
 (Дело T-633/13)
 2014/C 52/71
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Reed Exhibitions Ltd (Ричмънд, Обединено кралство) (представител: S. Malynicz, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2013 г., постановено по преписка R 1544/2012-5,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „INFOSECURITY“ за стоки и услуги от класове 16, 35 и 41 — заявка за марка на ОбщносттаNo 10 155 596
 Решение на проверителя: частично отхвърля заявката за марка на Общността
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в), и на член 7, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността.


text:
 14.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 414/34
 Жалба, подадена на 12 октомври 2015 г г. — Onix Asigurări/EIOPA
 (Дело T-590/15)
 (2015/C 414/45)
 Език на производството: румънски
 Страни
 Жалбоподател: Onix Asigurări SA (Букурещ, Румъния) (представител: M. Vladu, avocat)
 Ответник: Европейски орган за застраховане и професионално пенсионно
 осигуряване (EIOPA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да установи, че ответникът не предприел мерки за вземане на решение вследствие на неправилното прилагане от Istituto per la Vigilanza sulle Assicurazioni на разпоредбите на член 40, параграф 6) от Директива 92/49/ЕИО на Съвета;
 —
 при условията на евентуалност да отмени решение на отделението по жалбите BOA 2015 001 от 3 август 2015 г. и решение на председателя на EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г., потвърдено със становище EIOPA-14-653 от 24 ноември 2014 г.;
 —
 да установи отговорността на ответника за вредата, причинена на жалбоподателя от невземането на решение съгласно точка 1, съответно чрез вземане на решенията съгласно точка 2.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 17 от Регламент (ЕС) No 1094/2010 на Европейския парламент и на Съвета
 —
 Не съществува законно прието решение от ответника във връзка с основателността и целесъобразността на започването на разследване;
 —
 Решението на председателя на EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г. е прието без да са били изпълнени условията, предвидени в член 39, параграфи 1, 2 и 3 от регламента;
 —
 Мотивите за решението на председателя на EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г. нямат връзка с аспектите, свързани с целесъобразността на започването на разследване, тъй като всъщност те представляват съображения относно процесуалните способи, с които разполага жалбоподателят срещу решението на италианския национален орган.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушението на съществено процесуално правило във връзка с решението на отделението по жалбите BOA 2015 001 от 3 август 2015 г. и с решението на председателя EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г.
 —
 Решението на отделението по жалбите е взето без да се разгледа законосъобразността и основателността на решението на председателя EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г.; отделението по жалбите е произнесло решение без да разгледа цялостно предмета на отнесените за решаване пред него въпроси;
 —
 Решение на председателя EIOPA-14-267 от 6 юни 2014 г. е прието без да са изпълнени условията, предвидени в член 39, параграфи 1, 2 и 3 от регламента и не е мотивирано дори и по отношение на съществените аспекти, представени за разглеждане.
 3.
 Третото основание, изведено от съществуването на имуществена вреда и на засягане на репутацията, причинени пряко и виновно на жалбоподателя (спадане на оборота, на печалбата, негативно отражение върху репутацията) от ответника чрез неприемането от последния на решение, съответно от приемането на горепосочените невалидни решения.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/28
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Германия) на 8 ноември 2012 г. — Alexander Wieland/Land Berlin
 (Дело C-503/12)
 2013/C 26/55
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Alexander Wieland
 Ответник: Land Berlin
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО (1), да се тълкува в смисъл, че установява всеобхватна забрана за допускане на необоснованата дискриминация, основана на възраст, която забрана се прилага и по отношение на нормите на националното право относно заплатите на служителите във федералните провинции?
 2.
 При положителен отговор на първия въпрос, в резултат на тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз стига ли се до извода, че е налице пряка или непряка дискриминация, ако съгласно определена национална уредба размерът на основната заплата на даден държавен служител се повишава в съответствие с неговата възраст при учредяване на служебното му правоотношение, а впоследствие — преимуществено в зависимост от продължителността на служебното му правоотношение?
 3.
 При положителен отговор и на втория въпрос, тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз допуска ли подобна национална уредба да бъде оправдавана с преследваната от законодателя цел да възнаграждава натрупания професионален опит?
 4.
 При положителен отговор и на третия въпрос, ако националният законодател не е успял да въведе в националното право норми относно заплатите на държавните служители, с които не се допуска дискриминация, тълкуването на първичното и/или вторично право на Европейския съюз позволява ли в полза на дискриминираното лице да възникне и друга правна последица, освен заплащането с обратна сила на възможно най-високата по степен заплата за съответната длъжностна категория?
 В това отношение единствено въз основата на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО, ли възниква правната последица от забраната за допускане на дискриминация, или претенцията на държавния служител възниква единствено с оглед на неправилното транспониране на разпоредбите на правото на Европейския съюз в съответствие с установеното в правото на Съюза право на иск за отговорност на държавите членки?
 5.
 Тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз допуска ли съществуването на национална мярка, която обвързва предявяването на претенциите на държавните служители за (последващо) плащане на определена сума или за обезщетение от изискването държавните служители да предявят тези претенции възможно най-скоро след възникването им?
 6.
 При положителен отговор на въпроси от 1 до 3, от тълкуването на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз следва ли, че ако със закон, уреждащ прехода към нов режим за определяне на заплатите на държавните служители, на заварените държавни служители се определя степен на заплатата по нововъведената система, като се взема единствено предвид размерът на основна заплата, която те са получавали съгласно старата (дискриминационна) уредба на конкретна, посочена в новия закон релевантна дата на прехода, като съгласно този закон релевантна за повишението на заплатите на тези държавни служители в последващи степени е единствено продължителността на придобития след влизането в сила на новия закон опит, без да се


text:
отчита абсолютната продължителност на целия, придобит от тях опит, по този начин на практика се запазва в непроменен вид допусканата със старата уредба дискриминация, основана на възраст — и това състояние продължава до евентуалното достигане на възможно най-високата по степен заплата?
 7.
 При положителен отговор и на шестия въпрос, тълкуването на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз допуска ли това неограничено продължаващо неравно третиране да бъде оправдано с преследваната от законодателя цел, според която със закона, уреждащ прехода към новата система за определяне на заплатите на държавните служители не следва да се защитават (единствено) придобитите права към настъпването на посочената в закона релевантна за прехода дата, а (също) и възникналите въз основа на стария режим прогнозни очаквания за доходите, които държавният служител ще получи в рамките на цялата продължителност на неговия професионален живот, като му бъде изплащана заплатата за съответната длъжностна категория?
 Допустимо ли е продължаващата дискриминация на заварените държавни служители да бъде оправдана с аргумента, че алтернативните разрешения на установените с новия режим правила (индивидуално определяне на съответната степен на заплата в зависимост от продължителността на придобития опит също и за всеки от заварените държавни служители) са свързани с по-голяма административна тежест?
 8.
 В случай че се отхвърли посочената във въпрос 7 възможност да се оправдае допускането на дискриминация, ако националният законодател не е успял да въведе в националното право норми също и относно заплатите на заварените държавни служители, с които не се допуска дискриминация, тълкуването на първичното и/или вторично право на Европейския съюз позволява ли в полза на заварените държавни служители да възникне и друга правна последица, освен да им бъде изплатена с обратна сила, и да се продължи да им се изплаща за в бъдеще, възможно най-високата по степен заплата за съответната длъжностна категория?
 В това отношение единствено въз основата на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО, ли възниква правната последица от забраната за допускане на дискриминация, или претенцията на длъжностното лице възниква единствено с оглед на неправилното транспониране на разпоредбите на правото на Европейския съюз в съответствие с установеното в правото на Съюза право на иск за отговорност на държавите членки?
 (1) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/56
 Жалба, подадена на 14 ноември 2012 г. — Sanofi/СХВП — GP Pharm (GEPRAL)
 (Дело T-493/12)
 2013/C 26/113
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sanofi (Париж, Франция) (представител: C. Hertz-Eichenrode, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: GP Pharm, SA (Сант Кинти де Медиона, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 5 септември 2012 г. по преписка R 201/2012-2, и
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „GEPRAL“ за стоки от клас 5 — международна регистрация No 1010832, посочваща Европейския съюз.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация No 418607 с действие в Австрия на словната марка „DELPRAL“ за стоки от клас 5.
 Решение на отдела по споровете: изцяло уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата и изцяло допуска международната регистрация.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/35
 Решение на Първоинстанционния съд от 15 февруари 2007 г. — Bodegas Franco-Españolas/СХВП — Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro (ROYAL)
 (Дело T-501/04) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността ROYAL - По-ранна словна марка на Общността ROYAL FEITORIA - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2007/C 82/78)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Bodegas Franco-Españolas, SA (Logroño, Испания) (представител: E. López Camba, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. García Murillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) (Vila Nova de Gaia, Португалия) (представител: D. Martins Pereira, адвокат)
 Предмет
 Иск срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 25 октомври 2004 г. (Дело R 513/2002-1) относно производство по възражение между Companhia Geral da Agricultura das Vinhas do Alto Douro, SA (Real Companhia Velha) и Bodegas Franco-Españolas, SA
 Диспозитив
 1)
 Решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 25 октомври 2004 г. (Дело R 513/2002-1) се отменя.
 2)
 СХВП се осъжда да заплати разноските.
 (1) ОВ C 45, 19.2.2005 г.


text:
 5.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/27
 Жалба, подадена на 6 август 2015 г. — EEB/Комисия
 (Дело T-448/15)
 (2015/C 328/25)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: European Environmental Bureau (EEB) (Брюксел, Белгия) (представител: B. Kloostra, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви, че Комисията е нарушила Регламент (ЕО) No 1367/2006 и Орхуската конвенция, а именно:
 а)
 член 1, параграф 1, буква a), член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 (1) като не е тълкувала тези разпоредби в съответствие с член 4, параграфи 1, 3 и 4 от Орхуската конвенция и/или като не е приложила пряко член 4, параграфи 1, 3 и 4 от Орхуската конвенция по отношение на информация относно околната среда, предвид че член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 са несъвместими с член 4, параграфи 1, 3 и 4 от Орхуската конвенция и незаконосъобразно разширяват обхвата на основанията за отказ по член 4, параграф 3) Регламент (ЕО) No 1049/2001 (2) до информацията относно околната среда,
 б)
 член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 като не е тълкувала и приложила ограничително основанията за отказ по член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 и/или като не е взела предвид обществения интерес от разкриването на информация относно околната среда, и/или не е взела предвид, че съответната информация е свързана с емисии в околната среда,
 —
 да обяви, че Комисията е нарушила Регламент (ЕО) No 1049/2001, а именно:
 а)
 член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001, като не е представила подробни мотиви за отказа на достъп до съответните документи,
 б)
 член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001, като е приложила първия параграф от тази разпоредба за документи, свързани с приключил процес на вземане на решение,
 в)
 член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 като не е преценила в достатъчна степен наличието на по-висш обществен интерес от оповестяването,
 г)
 член 6, параграф 3, член 7, параграфи 1 и 3 и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 като не положила никакви усилия за неформално обсъждане с оглед на намирането на справедливо решение и като не е взела решение в установения срок,
 —
 да осъди ЕС, представляван от Комисията, да заплати обезщетение в размер, определен от Общия съд, но не по-малък от 1 евро, заедно с лихвите, за причинените на EEB вреди поради липсата на своевременен достъп до заявените документи, които не са били оповестени от Комисията в сроковете, предвидени в член 7, параграфи 1 и 3 и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001,
 —
 да отмени оспореното решение на Комисията от 1 юни 2015 г. и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително тези на встъпилите страни.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага следните правни основания и доводи по отношение на нарушението от страна на Комисията на Регламент (ЕО) No 1367/2006, Регламент (ЕО) No 1049/2001


text:
и на Орхуската конвенция (3):
 1.
 Първото правно основание е нарушение на член 1, параграф 1, буква a), член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 и/или член 4, параграфи 1, 3 и 4 от Орхуската конвенция.
 —
 Заявената информация представлява информация относно околната среда съгласно Орхуската конвенция и съгласно член 2, буква г), подточка iii), член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006;
 —
 Член 3 и член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 са несъвместими с член 4, параграфи 3 и 4 от Орхуската конвенция и незаконосъобразно разширяват основанията за отказ по член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 до информация относно околната среда;
 —
 Комисията нарушила член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 по отношение на ограничителното тълкуване на изключенията от общото правило за оповестяване, на задължението за претегляне на интересите и на „правилото за емисиите“.
 2.
 Второто правно основание е нарушение на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 —
 Основанието за отказ, предвидено в член 4, параграф 3, първа алинея от Регламент (ЕО) No 1049/2001 не се прилага за заявените документи;
 —
 Оповестяването на заявените документи не засяга сериозно процеса на вземане на решение на Комисията;
 —
 Нарушение на член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1049/2001, тъй като Комисията не претеглила правилно интересите, защитени от неоповестяването по отношение на обществения интерес от оповестяване на съответните документи.
 3.
 Третото правно основание е нарушение на член 7, параграфи 1 и 3 и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 4.
 Четвъртото правно основание, свързано с иска за обезщетение съгласно член 340 ДФЕС, е нарушение от страна на Комисията на член 7, параграфи 1 и 3 и член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 (1) Регламент (ЕО) No 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, 25.9.2006 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).
 (2) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 31.5.2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (3) Конвенцията за достъпа до информация, участието на обществеността в процеса на вземането на решения и достъпа до правосъдие по въпроси на околната среда, подписана в Орхус на 25 юни 1998 г. и одобрена от името на Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 г. (ОВ L 124, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/24
 Жалба, подадена на 2 март 2012 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-135/12)
 2012/C 174/41
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, J. Gstalter и J. Rossi)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска Общият съд:
 —
 да отмени изцяло обжалваното решение;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Със своята жалба жалбоподателят иска да се отмени Решение C(2011) 9403, окончателен, на Комисията от 20 декември 2011 г., с което се обявява за съвместима с вътрешния пазар при някои условия предоставената от Френската република помощ в полза на France Télécom във връзка с реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи във France Télécom (държавна помощ No C 25/2008 (бивш NN 23/2008).
 Жалбоподателят изтъква три правни основания в подкрепа на своята жалба.
 1.
 Първото правно основание, състоящо се от две части, е изведено от нарушението на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото Комисията приела, че реформата на начина на финансиране на пенсиите на държавните служители, работещи във France Télécom, представлявала държавна помощ. Жалбоподателят твърди, че:
 —
 Комисията погрешно приела, че намалението на изплатената от France Télécom на държавата насрещна престация не освобождава France Télécom от структурно неизгодното положение, което предприятието е понесло вследствие от влизането в сила на закона от 1990 г., както и че мярката давала предимство на това предприятие;
 —
 при условията на евентуалност Комисията погрешно приела, че France Télécom се е ползвало с предимство, считано от 1996 г., въпреки изплащането от страна на това предприятие на изключителна вноска с определена сума.
 2.
 Второто правно основание е изведено при условията на евентуалност от нарушението на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, доколкото Комисията обвързала съвместимостта на разглежданата мярка със зачитането на поставеното от член 2 на обжалваното решение условие. Второто правно основание съдържа две части.
 —
 С първата част жалбоподателят твърди, че Комисията нарушила член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС като приела, че конкурентната ставка на равно заплащане в случая не била достигната поради невземането под внимание на необичайните рискове при изчисляването на изплатената на France Télécom насрещна престация вследствие от влизането в сила на закона от 1996 г.
 —
 С втората част жалбоподателят твърди при условията на евентуалност, че Комисията нарушила член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС с отказа да прецени недостатъчното ниво на конкурентна ставка на равно заплащане с оглед на изплащането от France Télécom на изключителна вноска с определена сума и с извода ѝ, че това предприятие не е поставено в напълно равностойно положение спрямо своите конкуренти до 2043 г.
 3.
 Третото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, доколкото Комисията отказала да приеме ставката от 7 % в качеството на процент за актуализиране на изключителната вноска с определена сума.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/31
 Решение на Общия съд от 30 септември 2010 г. — PVS/СХВП — MeDiTA Medizinische Kurierdienst (medidata)
 (Дело T-270/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността medidata - По-ранна национална словна марка MeDiTA - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство между знаците - Сходство между услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 317/56
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH (Mülheim an der Ruhr, Германия) (представител: F. Lindberg, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH (Дюселдорф, Германия) (представител: T. Schulte-Beckhausen, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 май 2009 г. (преписка R 1724/2007-4) относно производство по възражение между MeDiTA Medizinische Kurierdienst- und Handelsgesellschaft mbH и PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда PVS — Privatärztliche Verrechnungsstelle Rhein-Ruhr GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 220, 12.9.2009 г.


text:
 5.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/26
 Жалба, подадена на 2 октомври 2009 г. — NEC Display Solutions Europe/СХВП — Nokia (NaViKey)
 (Дело T-393/09)
 2009/C 297/38
 Език, на който е подадена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: NEC Display Solutions Europe GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: P. Munzinger, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Nokia Corp. (Хелзинки, Финландия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 юни 2009 г. по преписка R 1143/2008-2
 —
 да се отхвърли възражението, подадено от другата страна в производството пред апелативния състав, срещу регистрацията на разглежданата марка на Общността;
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително и тези, направени пред апелативния състав; и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски, включително и тези направени от жалбоподателя пред апелативния състав, ако тя стане встъпила страна по това дело.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „NaViKey“ за стоки в клас 9
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация като марка на Общността на словната марка „NAVI“ за стоки и услуги в класове 9 и 38; регистрация като финландска марка на словната марка „NAVI“ за стоки в клас 9
 Решение на отдела по споровете: Уважава изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав: (i) е допуснал грешка при определянето на съответните потребители, чието възприемане трябва да бъде взето предвид; (ii) е допуснал грешка при преценяването на приликата между разглежданите марки и обхванатите стоки; и (iii) не е взел предвид, че другата страна в производството пред апелативния състав не може да забрани използването на по-късните марки, които съдържат елемента „NAVI“, поради липсата на самия или на ниска степен на отличителен характер и следователно не може да се позове на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, за да иска да се отхвърли заявката на съответната марка на Общността; нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009, тъй като апелативният състав не е посочил причините за неговата констатация, че е налице вероятност от объркване между разглежданите марки.


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/30
 Жалба, подадена на 15 февруари 2012 г. — ZZ/Европейски икономически и социален комитет
 (Дело F-21/12)
 2012/C 133/61
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Ответник: Европейски икономически и социален комитет (ЕИСК)
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението, с което е отнето правото на жалбоподателя да получава надбавката за експатриране и е разпоредено връщането с обратно действие на получените надбавки.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на органа по назначаването (наричан по-нататък ОН) на ЕИСК от 9 юни 2011 г., с което е отнето правото на жалбоподателя да получава надбавката за експатриране, считано от 1 юли 2010 г., и е разпоредено връщането на получената след тази дата надбавка за експатриране,
 —
 ако е необходимо, да се отмени решението на ОН на ЕИСК, с което е отхвърлена жалбата по административен ред на жалбоподателя, подадена на 9 септември 2011 г. на основание член 90, параграф 2 от Правилника,
 —
 да бъде осъден ЕИСК да върне на жалбоподателя надбавката за експатриране, възстановена считано от 1 юли 2010 г., както и да заплати надбавката за експатриране, която вече не е изплащана от 9 юни 2011 г., заедно с лихвата за забава в размера, прилаган от Европейската централна банка, увеличен с два пункта,
 —
 да се осъди ЕИСК да заплати съдебните разноски.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/33
 Преюдициално запитване, отправено от Eparchiako Dikastirio Lefkosias (Кипър) на 27 май 2013 г. — Sotiris Papasavvas/O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi и Giorgos Sertis
 (Дело C-291/13)
 2013/C 207/56
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Eparchiako Dikastirio Lefkosias
 Страни в главното производство
 Ищец: Sotiris Papasavvas
 Ответници: O Fileleftheros Dimosia Etaireia Ltd, Takis Kounnafi и Giorgos Sertis
 Преюдициални въпроси
 1.
 Като се има предвид, че правната уредба на държавите членки относно клеветата оказва въздействие върху способността за предоставяне на информационни услуги по електронен път както на национално равнище, така и в рамките на ЕС, посочената правна уредба може ли да се квалифицира като ограничаване на предоставянето на информационни услуги с оглед на прилагането на Директива 2000/31/ЕО?
 2.
 При утвърдителен отговор на въпроса в точка 1) разпоредбите на членове 12, 13 и 14 от Директива 2000/31/ЕО относно отговорността прилагат ли се към граждански спорове от частноправен характер, например такива относно гражданската отговорност за клевета, или се ограничават до гражданската отговорност за търговски сделки/потребителски договори?
 3.
 С оглед целта на членове 12, 13 и 14 от Директива 2000/31/ЕО относно отговорността на доставчиците на услуги на информационното общество и предвид факта, че в много държави членки е необходимо предварително образуване на съдебно производство, за да бъдат постановени привременни мерки за въздържане от действие, валидни до приключване на производството, посочените разпоредби пораждат ли права, на които правните субекти могат да се позовават в своя защита в контекста на предявен по реда на гражданското производство иск за клевета или са пречка за предявяването на такъв иск?
 4.
 Понятията „услуги на информационното общество“ и „доставчик [на услуги на информационното общество]“ по смисъла на член 2 от Директива 2000/31/ЕО и член 1, параграф 2 от Директива 98/34/ЕО, изменена с Директива 98/48/ЕО, прилагат ли се по отношение на онлайн информационни услуги, когато възнаграждението не се заплаща директно от получателя на услугите, а косвено чрез рекламите, показани на уебстраницата.
 5.
 Предвид определението за „доставчик [на услуги на информационното общество]“ по смисъла на член 2 от Директива 2000/31/ЕО и член 1, параграф 2 от Директива 98/34/ЕО, изменена с Директива 98/48/ЕО, в каква степен може да се приеме, че едно или няколко от следните положения представляват „обикновен пренос“ или „временно съхраняване, наречено кеширане“ или „съхраняване на информация“ по смисъла на членове 12, 13 и 14 от Директива 2000/31/ЕО:
 а)
 вестник, притежаващ достъпна безплатно уебстраница, на която е публикувано електронното издание на отпечатания вестник с всички съдържащи се в него статии и реклами, във формат PDF или друг аналогичен електронен формат;
 б)
 електронен вестник със свободен достъп, чийто доставчик получава възнаграждение от търговските реклами, показани на уебстраницата. Публикуваните в електронния вестник информации са предоставени от служителите на вестника и/или журналисти на свободна практика;
 в)
 платена уебстраница, която предоставя някоя от услугите по букви a) и б) по-горе?


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/15
 Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — Efag Trade Mark Company/СХВП („FICKEN LIQUORS“)
 (Дело T-54/13) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „FICKEN LIQUORS“ - Абсолютни основания за отказ - Марка, която противоречи на обществения ред и на добрите нрави - Член 7, параграф 1, буква е) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 377/35
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG (Schemmerhofen, Германия) (представител: M. Wekwerth, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 15 ноември 2012 г. (преписка R 2544/2011-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „FICKEN LIQUORS“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Efag Trade Mark Company GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.