text:
 16.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/34
 Жалба, подадена на 24 май 2011 г. — ZZ/СХВП
 (Дело F-59/11)
 2011/C 211/70
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: R. Adam и P. Ketter, avocats)
 Ответник: СХВП
 Предмет на производството
 На първо място, отмяна на решението, с което се отказва повторно подновяване на първоначалния договор на жалбоподателя като срочно нает служител и на второ място, на новия му договор като срочно нает служител, както и искане за изплащане на обезщетение за претърпените вреди.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на председателя на СХВП от 29 септември 2010 г., с което се отказва повторно подновяване на договора му като срочно нает служител, първоначално сключен на 16 юли 2005 г.;
 —
 да се отмени срочният договор на срочно нает служител, сключен на 1 август 2010 г., доколкото този договор всъщност представлява повторно подновяване на първоначално посочения договор;
 —
 да се отмени решението на председателя на СХВП от 18 февруари 2011 г.;
 —
 да се установи съществуването на трудово правоотношение с неопределена продължителност;
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени правната квалификация на първоначалния договор, сключен на 16 юли 2005 г., както и датата, на която изтича неговият срок, определена след подновяването за 16 юли 2010 г. и договорът да бъде трансформиран в служебно правоотношение с неопределена продължителност, или при условията на евентуалност, да се заключи, че е налице служебно правоотношение с неопределена продължителност;
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени правната квалификация на договора, сключен на 1 август 2010 г., както и датата, на която изтича неговият срок, определена за 1 август 2013 г. и договорът да бъде трансформиран в служебно правоотношение с неопределена продължителност, или при условията на евентуалност, да се заключи, че е налице служебно правоотношение с неопределена продължителност;
 —
 да се осъди ответникът да поправи претърпените от жалбоподателя в резултат на поведението на СХВП както имуществени, така и неимуществени вреди, определени временно, без каквото и да е признаване и при възможност за промяна, по-специално при условие, че се увеличи размерът, на който възлиза отправеното в производството искане — на 6 113,79 EUR за претърпяната имуществена вреда и на 30 000,00 EUR за претърпяната неимуществена вреда;
 —
 при условията на евентуалност и когато поради невъзможност да установи друго съдът стигне до заключението, че въпреки съществуването на служебно правоотношение с неопределена продължителност трудовото правоотношение е прекратено на 16 юли 2010 г. — какъвто не е случаят — да му се присъди обезщетение за вреди поради неправомерно прекратяване на договорните правоотношения;
 —
 при условията на евентуалност и когато поради невъзможност да установи друго съдът стигне до заключението, че не е възможно нито трансформиране, нито констатиране съществуването на служебно правоотношение с неопределена продължителност — какъвто не е случаят — да му се присъди обезщетение за възникналите поради неправомерното поведение на СХВП вреди;
 —
 да се признаят на жалбоподателя всякакви други права, правни способи, основания и средства за правна защита и по-специално да осъди СХВП да предостави обезщетение във връзка с претърпените вреди;
 —
 да се предостави на


text:
 29.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 339/5
 Преюдициално запитване от la cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 11 юли 2014 г. — Les Jardins de Jouvence SCRL/État belge
 (Дело C-335/14)
 2014/C 339/06
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Mons
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Les Jardins de Jouvence SCRL
 Ответник: État belge
 Преюдициалните въпроси
 1.
 Съставлява ли организация, която има по същество социален характер, и извършва доставки на „услуги и стоки, тясно свързани със социалните грижи и социалното осигуряване“ по смисъла на член 13 A, параграф 1, буква ж) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година„относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (1)“ (понастоящем член 132, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/112/EО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка добавена стойност (2)) дом за настаняване и услуги за възрастни хора по смисъла на décret du Conseil de la Région wallonne du 5 juin 1997 relatif aux maisons de repos, résidences-services et aux centres d’accueil de jour pour personne âgées de soixante ans au moins [Наредба на Съвета на област Валония от 5 юни 1997 г. относно старческите домове, домовете за настаняване и услуги за възрастни хора и дневните центрове за възрастни хора над шестдесетгодишна възраст, [който отдава] срещу заплащане частни помещения за настаняване, проектирани за едно или две лица, включващи обзаведена кухня, хол, стая и обзаведена баня, като по този начин им се дава възможност те да водят самостоятелен живот, както и различни факултативни услуги, предоставяни възмездно, с цел печалба, които не са ограничени само за лицата, настанени в домовете за услуги за възрастни хора ([...] ресторант-бар, [...] фризьорски и козметичен салон, [...] зала за кинезитерапия, [...] ерготерапевтични дейности, [...] пералня-сушилня, [...] здравен пункт и пункт за вземане на кръв, [...] медицински кабинет)?
 2.
 Различен ли би бил отговорът на този въпрос, ако съответният дом за настаняване и услуги за възрастни хора получава за доставката на съответните услуги субсидии или каквато и да е друга форма на предимство или на финансиране от страна на публичните власти?
 (1) ОВ L 145, стр. 1
 (2) ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 15.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 448/12
 Преюдициално запитване от Tribunale di Bari (Италия), постъпило на 8 октомври 2014 г. — Наказателно производство срещу Lorenzo Carlucci
 (Дело C-462/14)
 (2014/C 448/16)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Bari
 Страна в главното производство
 Lorenzo Carlucci
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на решението на Съда на Европейския съюз от 16 февруари 2012 г. по съединени дела C-72/10 и C-77/10, в смисъл, че не допускат да се организира процедура за възлагане на обществени поръчки за концесии с по-кратка продължителност от тази на по-рано възложените обществени поръчки, при което разглежданата обществена поръчка е със заявена цел да се поправят последиците от неправомерното изключване на определен брой оператори от предходните обществени поръчки?
 2)
 Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на посоченото решение на Съда на Европейския съюз, в смисъл, че не допускат изискването за изравняване във времето на крайните срокове на концесиите да бъде подходящо основание за намаляване на продължителността на концесиите, за които са образувани процедурите, спрямо продължителността на преди възложените концесии?
 3)
 Следва ли член 49 и сл. и член 56 и сл. от ДФЕС да се тълкуват, с оглед на посоченото решение на Съда на Европейския съюз, в смисъл, че не допускат въвеждането на задължение за безвъзмездно прехвърляне на ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози, в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията или вследствие на решение за отмяна или разваляне?


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/15
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Tivoli (Италия) на 4 март 2013 г. — Francesco Fierro, Fabiana Marmorale/Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza
 (Дело C-106/13)
 2013/C 141/26
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Tivoli
 Страни в главното производство
 Ищци: Francesco Fierro, Fabiana Marmorale
 Ответници: Edoardo Ronchi, Cosimo Scocozza
 Преюдициални въпроси
 Националната уредба на Италианската република — и по-специално член 33 от Закон No 1150/42, който позволява на общините да приемат подзаконови нормативни актове относно преобразуването на строежи и/или градоустройствени планове на територията на общината съгласно общите принципи, съдържащи се в посочения закон, в член 1 от Закон No 10/77, в различните закони, приети от съответните области, както и в член 2 от Президентски декрет No 380 от 6.6.2001 г. за „Консолидиран текст на законовите и подзаконовите разпоредби в областта на строителството“ във връзка с местните нормативни актове от по-нисш ранг (общи регулационни планове — правила за прилагане), както и член 46 от посочения Президентски декрет No 380 от 2001 г., с който се прогласява нищожността на актовете за продажба в случай на изменения на недвижимия имот без необходимите разрешения — противоречи ли на член 1 от Протокол No1 на Европейската конвенция за защита правата на човека, на член 6 [ДЕС] във връзка с член 17 и член 52, параграф 3 от [Хартата на основните права на Европейския съюз], по отношение на несъразмерната и необоснованата намеса в правото на собственост, макар и уредена със закон.


text:
20150731008616602015/C 270/08512014CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL201506117711Дело C-51/14: Решение на Съда (четвърти състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Германия) — Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung (Преюдициално запитване — Селско стопанство — Обща организация на пазарите — Захар — Възстановяване на разходите за складиране — Регламент (ЕИО) No 1998/78 — Член 14, параграф 3 — Регламент (ЕИО) No 2670/81 — Член 2, параграф 2 — Заместване при износ на захар В — Условия — Физическа замяна на захар В със заместваща захар — Възможност за заместване само със захар, произведена от установен на територията на същата държава членка производител — Валидност с оглед на членове 34 ДФЕС и 35 ДФЕС)
 ---documentbreak--- C2702015BG710120150611BG00087171Решение на Съда (четвърти състав) от 11 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen — Германия) — Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG/Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
 (Дело C-51/14) (
 1
 )
 „(Преюдициално запитване — Селско стопанство — Обща организация на пазарите — Захар — Възстановяване на разходите за складиране — Регламент (ЕИО) No 1998/78 — Член 14, параграф 3 — Регламент (ЕИО) No 2670/81 — Член 2, параграф 2 — Заместване при износ на захар В — Условия — Физическа замяна на захар В със заместваща захар — Възможност за заместване само със захар, произведена от установен на територията на същата държава членка производител — Валидност с оглед на членове 34 ДФЕС и 35 ДФЕС)“2015/C 270/08Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberverwaltungsgericht für das Land Nordrhein-Westfalen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pfeifer & Langen GmbH & Co. KG
 Ответник: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
 Диспозитив
 1)
 Член 14, параграф 3 от Регламент (ЕИО) No 1998/78 на Комисията от 18 август 1978 година за установяване на подробни правила за прилагане на системата за компенсиране на разходите по складиране в сектора на захарта, изменен с Регламент (ЕИО) No 1714/88 на Комисията от 13 юни 1988 г., във връзка с член 2, параграф 2, втора алинея от Регламент (ЕИО) No 2670/81 на Комисията от 14 септември 1981 година относно определяне на подробни правила за прилагане по отношение на производството на захар при надвишаване на квотата, изменен с Регламент (ЕИO) No 3892/88 на Комисията от 14 дeкeмври 1988 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че в положение като това, което е предмет на главното производство и при което производител желае при износ да замести определено количество захар В със същото количество произведена в рамките на квотите от друг производител захар, следва при възстановяване на разходите за складиране да се вземат предвид условията, съдържащи се в последната посочена разпоредба. Тези условия включват по-специално изискването заместващата захар да е била произведена от друг установен на територията на същата държава членка производител. Разглеждането на отправените въпроси не даде никакви основания да се счита, че е засегната валидността на същата разпоредба.
 2)
 Член 14, параграф 3 от Регламент No 1998/78 и член 2, параграф 2, втора алинея от Регламент No 2670/81 трябва да се тълкуват в смисъл, че като условие за


text:
 13.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 361/16
 Жалба, подадена на 8 август 2014 г. — Mechadyne International/СХВП
 (FlexValve)
 (Дело T-588/14)
 2014/C 361/21
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mechadyne International Ltd (Kirtlington, Обединено кралство) (представители: S. von Petersdorff-Campen и E. Schaper, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 3 юни 2014 г. по преписка R 2435/2013-4,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която съдържа словния елемент „FlexValve“, за стоки и услуги от класове 7, 9, 12 и 42 — Заявка за марка на Общността No 1 1 2 74 677
 Решение на проверителя: отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания:
 —
 Нарушение на правото на изслушване;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009.


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/17
 Определение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Evonik Industries/СХВП — Bornemann (EVONIK)
 (Дело T-390/11) (1)
 (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 32/27
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Evonik Industries AG (Есен, Германия) (представител: J. Albrecht, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: A. Pohlmann и R. Pethke)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Johann Heinrich Bornemann GmbH — Geschäftsbereich Kunststofftechnik Obernkirchen (Obernkirchen, Германия) (представител: A. Oldekop, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 19 април 2011 г. (преписка R 1802/2010-2) относно производство по възражение между Johann Heinrich Bornemann GmbH — Geschäftsbereich Kunststofftechnik Obernkirchen и Evonik Industries AG
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2.
 Жалбоподателят и встъпилата страна понасят направените от тях съдебни разноски, като всеки от тях понася и половината от съдебните разноски на ответника.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/11
 Решение на Съда (голям състав) от 23 октомври 2007 г. (преюдициални запитвания, отправени от Verwaltungsgericht Aachen — Германия) — Rhiannon Morgan (C-11/06)/Bezirksregierung Köln, Iris Bucher (C-12/06)/Landrat des Kreises Düren
 (Съединени дела C-11/06 и С-12/06) (1)
 (Гражданство на Съюза - Членове 17 ЕО и 18 ЕО - Отказ да се предостави помощ за обучение на граждани на държава-членка, които следват курс на обучение в друга държава-членка - Изискване курсът на обучение в друга държава-членка да се явява продължение на следван не по-малко от една година преди това курс на обучение на територията на държавата-членка на произход)
 (2007/C 315/18)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Aachen
 Страни в главното производство
 Ищци: Rhiannon Morgan (C-11/06), Iris Bucher (C-12/06)
 Ответници: Bezirksregierung Köln (C-11/06), Landrat des Kreises Düren (C-12/06)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht [Административен съд] Aachen — Тълкуване на член 17 от Договора за ЕО и на член 18 от Договора за ЕО — Отказ да се предостави помощ за обучение („Ausbildungsförderung“) на гражданин на съответната държава, пребиваващ и следващ курс на обучение в друга държава-членка с мотив, че не е преминал поне първата година от курса си на обучение в учебно заведение на територията на държавата-членка на произход
 Диспозитив
 При обстоятелства като тези в главните производства, членове 17 ЕО и 18 ЕО не допускат условие, според което, за да е налице право на помощи за обучение, отпуснати за курс на обучение в държава-членка, различна от тази, чиито граждани са учащите, желаещи да получат тези помощи, курсът на обучение трябва да се явява продължение на курс на обучение, следван не по малко от една година на територията на държавата-членка на произход на тези учащи.
 (1) ОВ C 121, 20.5.2006 г.


text:
 11.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 251/24
 Решение на Общия съд от 1 юни 2016 г. — Унгария/Комисия
 (Дело T-662/14) (1)
 ((Обща селскостопанска политика - Директни плащания - Допълнителни критерии за екологично насочените площи, засадени с дървесни култури с кратък цикъл на ротация - Член 45, параграф 8 от Делегиран регламент (EС) No 639/2014 - Член 46, параграф 9, буква a) от Регламент (EС) No 1307/2013 - Злоупотреба с власт - Правна сигурност - Недопускане на дискриминация - Оправдани правни очаквания - Право на собственост - Задължение за мотивиране))
 (2016/C 251/26)
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Унгария (представители: M. Fehér и G. Koós)
 Ответник: Европейска комисия (представители: H. Kranenborg, A. Sipos и G. von Rintelen)
 Предмет
 Искане за отмяна на частта от първото изречение на член 45, параграф 8 от Делегиран регламент (ЕС) No 639/2014 на Комисията от 11 март 2014 година за допълнение на Регламент (ЕС) No 1307/2013 на Европейския парламент и на Съвета за установяване на правила за директни плащания за земеделски стопани по схеми за подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за изменение на приложение X към същия регламент (ОВ L 181, 2014 г., стр. 1), която гласи: „като избират от списъка, съставен съгласно член 4, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕС) No 1307/2013, видовете, които са най-подходящи от екологична гледна точка, и изключват видовете, за които е известно, че не са местни“
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Унгария да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 448, 15.12.2014 г.


text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/31
 Жалба, подадена на 2 април 2012 г. — Schulze/СХВП — NKL (Klassiklotterie)
 (Дело T-155/12)
 2012/C 165/52
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Hans Gerd Schulze (Хамбург, Германия) (представител: K. Lodigkeit, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie (Хамбург)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 30 януари 2012 г. (преписка R 600/2011-4), доколкото с него се отхвърля заявката за регистрация на марката „Klassiklotterie“,
 —
 ответникът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Klassiklotterie“ за стоки и услуги от класове Klassen 28, 35 и 41 (заявка No 8 554 354)
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: NKL Nordwestdeutsche Klassenlotterie
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка „NKL-Klassiklotterie“ за стоки и услуги от класове 16, 35 и 41 (марка No 2 904 650)
 Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, тъй като няма вероятност от объркване на конфликтните марки.


text:
 22.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 329/10
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Rüsselsheim (Германия), постъпило на 28 юли 2014 г. — Brunhilde Liebler, Helmut Liebler/Condor Flugdienst GmbH
 (Дело C-365/14)
 2014/C 329/13
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Rüsselsheim
 Страни в главното производство
 Ищци: Brunhilde Liebler, Helmut Liebler
 Ответник: Condor Flugdienst GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли увреждащите действия на работещи на своя отговорност трети лица, на които са възложени задачи, част от дейността на въздушния оператор, да се разглеждат като извънредни обстоятелства по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламента (1)?
 2)
 При положителен отговор на първия въпрос, за преценката от значение ли е обстоятелството от кого (от въздушния превозвач, от летищния оператор и т.н.) третото лице е получило съответното възлагане?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/28
 Решение на Съда (шести състав) от 13 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada — Espagne) — Promociones y Construcciones BJ 200 SL
 (Дело C-125/12) (1)
 (ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Член 199, параграф 1, буква ж) - Производство по несъстоятелност, открито по молба на длъжника - Лице - платец на данъка - Понятие за „процедура по принудително изпълнение“)
 2013/C 225/46
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Mercantil no 1de Granada
 Страна в главното производство
 Promociones y Construcciones BJ 200 SL
 Предмет
 Преюдициално запитване — Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada — Тълкуване на член 199, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3) — Лица — платци на данъка — Данъчнозадължено лице, получател при някои операции — Понятие за „доставка на недвижими вещи, продадени от длъжник, срещу когото е произнесено съдебно решение за изпълнение при процедура за публична продан“
 Диспозитив
 Член 199, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че в обхвата на понятието „процедура за публична продан“ попада всяка продажба на недвижим имот, извършена от длъжника по вземане, за чието изпълнение е произнесено съдебно решение, не само в рамките на процедура по ликвидация на неговото имущество, но и в рамките на производство по несъстоятелност, започнало преди такава процедура по ликвидация, доколкото тази продажба се налага за удовлетворяване на интересите на кредиторите или за възстановяване на стопанската или търговската дейност на този длъжник.
 (1) ОВ C 174, 16.06.2012 г.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/24
 Иск, предявен на 30 април 2010г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-208/10)
 2010/C 179/39
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Nijenhuis и M. Teles Romão)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/44/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за изменение на Директива 92/49/ЕИО на Съвета и Директиви 2002/83/ЕО, 2004/39/ЕО, 2005/68/ЕО и 2006/48/ЕО по отношение на процедурните правила и критериите за оценяване за предварителната оценка на придобиванията и увеличението на участия във финансовия сектор и при всички положения, като не е уведомила Комисията за така приетите разпоредби, Португалската република не е изпълнила задълженията си съгласно тази директива,
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директивата е изтекъл на 20 март 2009 г.
 (1) ОВ L 247, стр. 1.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/49
 Иск, предявен на 5 септември 2008 г. — Abouchar/Комисия
 (Дело T-367/08)
 (2008/C 285/89)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Michel Abouchar (Дакар, Сенегал) (представители: B. Dubreuil Basire и J.-J. Lorang, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се постанови, че служителите на Комисията/Европейския фонд за развитие (ЕФР) са извършили деликтни нарушения при изпълнението на задълженията си,
 —
 да се постанови, че Комисията/ЕФР са нарушили разпоредбите на член 155 ЕО и на член 311 от Четвъртата конвенция от Ломе и общите принципи на добрата администрация, на полагането на грижа и на защита на оправданите правни очаквания,
 —
 да се постанови, че тези нарушения пряко са причинили вреди на ищеца и да се осъди Комисията/ЕФР да му заплатят солидарно, за всички причинени вреди, сума в размер на 4 500 000 EUR като обезщетение за вреди,
 —
 да се осъди Комисията/ЕФР да заплатят на ищеца сума в размер на 100 000 EUR за невъзстановимите разноски, които е трябвало да направи ищецът,
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски, направени в производството.
 Правни основания и основни доводи
 С иска си за извъндоговорна отговорност ищецът цели да се установи нарушението от страна на Комисията на финансовите регламенти за прилагане на Шестия и Седмия европейски фонд за развитие (наричани по-нататък „ЕФР“) и на конвенциите, обвързващи Общността и държавите от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн („АКТБ“), известни като „Ломе III“ и „Ломе VI“ (1), в рамките на управлението на ресурсите на ЕФР във връзка с проект за финансиране в полза на малките и средните предприятия в района Saint-Louis в Сенегал.
 В случая ищецът, който е получил заем по проект за земеделско стопанство за зеленчукови култури в отговарящия на условията район, счита, че нарушенията при управлението и присвояването на средства, които твърди, че са извършени от служителите на Комисията, са довели до непосредствено парализиране на неговия земеделски проект, предвиден в рамките на Европейския фонд за развитие.
 Ищецът се позовава по същество на неизпълнение на две задължения от страна на Комисията, които могат да доведат до ангажиране на извъндоговорната отговорност на Общността. По-точно ищецът посочва, от една страна, извършените от служителите нарушения при изпълнението на задълженията им, и от друга страна, липсата на надзор върху предоставеното от Комисията финансиране, нарушението на член 155 ЕО и на член 311 от Четвъртата конвенция от Ломе, както и на общите принципи на добрата администрация, на полагането на грижа и на защита на оправданите правни очаквания.
 (1) От 23 юни 2000 г. Конвенцията от Ломе е заменена със Споразумението от Котону (ОВ L 317, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 23, стр. 3). В исковата си молба обаче ищецът все пак се позовава на конвенциите от Ломе III и VI.


text:
 17.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 231/50
 Жалба, подадена на 23 март 2017 г. — Nosio/EUIPO (MEZZA)
 (Дело T-314/17)
 (2017/C 231/65)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Nosio SpA (Mezzocorona, Италия) (представители: A. Perani и J. Graffer, avvocati)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: Словна марка на Европейския съюз „MEZZA“ — Заявка за регистрация No 14 822 506
 Обжалвано решение: Решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 март 2017 г. по преписка R 1518/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят иска Общият съд:
 —
 да приеме, че е налице нарушение и неправилно прилагане на член 43, параграф 1 от Регламент No 207/2009,
 —
 да приеме , че предложеното ограничение в клас 33, а именно „алкохолни напитки, по-конкретно вина и пенливи вина в бутилки и/или в съдове с по-голям или по-малък от 0,375 литра капацитет,
 —
 да приеме, че е налице нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009,
 —
 да приеме, че решението на пети апелативен състав на EUIPO по преписка, R 1518/2016-5, прието на 1 март 2017 г. е съобщено на 23 Март 2017 г.,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски за настоящото производство.
 Изложени основания
 —
 нарушение и неправилно прилагане на член 43, параграф 1 от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение и неправилно прилагане на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/43
 Жалба, подадена на 30 ноември 2016 г. — QE/Eurojust
 (Дело T-850/16)
 (2017/C 038/57)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: QE (Гуви, Белгия) (представители: T. Bontinck и S. Cherif, avocats)
 Ответник: Eurojust
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да разпореди, преди постановяване на решение по същество, представянето на протоколите от проведеното на 17 март 2016 г. събрание,
 —
 да отмени спорните решения от 22 април 2016 г. и от 18 май 2016 г.,
 —
 да осъди Eurojust да заплати обезщетение за вредата, претърпяна от QE, оценена в размер на 20 000 EUR (двадесет хиляди евро) — с възможност за увеличаване или намаляване на този размер в хода на производството — заедно с лихвите, считано от подаването на жалбата по административен ред на 8 юли 2016 г., изчислени по приложимия в съответния период и определен от Европейската централна банка процент за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта,
 —
 да осъди Eurojust да заплати всички съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от липсата на правно основание, от нарушение на правото на изслушване, както и от нарушение на принципа на пропорционалност, които опорочават решението от 22 април 2016 г.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на член 23, параграф 2 от приложение IX към Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз, от явна грешка в преценката, от нарушение на принципа на пропорционалност и на задължението за полагане на грижа, които опорочават решението от 18 май 2016 г.
 3.
 Третото основание е изведено от злоупотреба с власт и конфликт на интереси, които опорочават и двете обжалвани решения.


text:
 13.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 238/7
 Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 8 юни 2011 година — „ЕМС България ТРАНСПОРТ“ ООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Пловдив при Централно управление на Националната агенция по приходите
 (Дело C-284/11)
 2011/C 238/12
 Език на производството: български
 Препращаща юрисдикция
 Върховен административен съд
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„ЕМС България ТРАНСПОРТ“ ООД
 Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — град Пловдив при Централно управление на Националната агенция по приходите
 Преюдициални въпроси
 1.
 Член 179, ал.1, член 180 и член 273 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година, както и принципът на ефективността в областта на косвеното облагане, коментиран в Решение от 8 май 2008 г. по съединени дела С-95/2007 г. и С-96/2007 г., Есоtradе ЅрА срещу Agenzia delle Entrate — Ufficio di Genova 3, следва ли да се тълкуват в смисъл, че допускат преклузивен срок като този в конкретния случай, посочен в чл. 72, ал.1 от ЗДДС/в редакцията на закона към 2008 г./, продължен до края на месец април 2009 г. само по отношение на получателите по доставки, за които данъкът е станал изискуем до 1 януари 2009 г., с параграф 18 от ПЗР на ЗИД на ЗДДС с оглед обстоятелствата по главния спор, а именно:
 —
 от гледна точка на изискването на националното законодателство, лицето, осъществило ВОП, което няма регистрация по ЗДДС, да се регистрира доброволно, въпреки че не отговаря на условията за задължителна регистрация като предпоставка за упражняване на правото на данъчен кредит;
 —
 новата нормативна уредба, съдържаща се в член 73а от закона в сила от 1 януари 2009 г., предвиждаща признаването на правото на приспадане, независимо от това дали е спазен срокът по чл. 72, алинея 1, когато данъкът е изискуем от получателя по доставките, ако доставката не е укрита и данни за нея са налични в счетоводството;
 —
 последващото изменение на член 72, алинея 1 от ЗДДС в сила от 1 януари 2010 г., според което правото на приспадане на данъчен кредит може да бъде упражнено в данъчния период, през който е възникнало това право, или в един от следващите 12 данъчни периода?
 2.
 Принципът на данъчния неутралитет като основен принцип, имащ значение за изграждането и функционирането на общата система на ДДС, следва ли да се тълкува в смисъл, че допуска данъчна ревизионна практика като тази по главния спор, признаваща късното начисляване на данъка и налагаща санкция за късно начисляване чрез определяне на задължение за лихва, както и налагаща санкция, изразяваща се в непризнаване на правото на данъчен кредит, при конкретните условия, при които се намира жалбоподателят, като се вземе предвид, че сделката не е укрита, данни за нея са налични в счетоводството, данъчната администрация разполага с необходимата информация, няма злоупотреба и бюджетът не е увреден?
 (1) OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 09, том 03, стр. 7


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/5
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Liège (Белгия) на 4 юли 2011 г. — Auditeur du travail/Yangwei SPRL
 (Дело C-349/11)
 2011/C 282/10
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Liège
 Страни в главното производство
 Ищец: Auditeur de travail
 Ответник: Yangwei SPRL
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли клауза 5, параграф 1, буква а) от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), приложено към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда:
 —
 задължението за работодателя да съхранява на мястото, където може да се консултира правилникът за вътрешния трудов ред, копие на трудовия договор за работа при непълно работно време или на извлечение от него, в което се съдържат работните часове, самоличността и подписите на двете страни (член 157 от Програмния закон),
 —
 задължението, че трябва да може във всеки един момент да се определи кога започва работния цикъл (член 158 от Програмния закон),
 —
 що се отнася до променливите работни часове, задължението за работодателя да уведоми работника пет дни по-рано чрез съобщение; освен това в началото на деня следва да бъде изложено съобщение, съдържащо поотделно работните часове на всеки работник на непълно работно време; освен това посоченото съобщение трябва да бъде съхранявано в продължение на една година (член 159 от Програмния закон),
 —
 задължението за работодателя, който е наел работници на непълно работно време да разполага с документ, в който трябва да бъдат вписани всички посочени в членове 157—159 отклонения от работните часове (член 160 от Програмния закон), документ, който следва да бъде съхраняван в съответствие с определени правила, уточнени в член 161 от Програмния закон?
 (1) ОВ 1998, L 14, стр. 9.


text:
 28.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 126/24
 Жалба, подадена на 7 март 2012 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-111/12)
 2012/C 126/46
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени Решение C(2011) 9990 на Комисията от 22 декември 2011 година за намаляване размера на помощта от Кохезионния фонд за следните проекти: „Управление на отпадъци в автономната общност Екстремадура — 2001“ (CCI No 2001.ES.16.C.PE.043); „Саниране и водоснабдяване в хидрографски басейн Duero — 2001“ (CCI No 2000.ES.16.C.PE.070); „Управление на отпадъци в автономната област Валенсия– 2011 — група II“ (CCI No 2001.ES.16.C.PE.026) и „Саниране и пречистване на Bierzo Bajo“ (CCI No 2000.ES.16.C.PE.036).
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага правни основания, които основно са идентични с вече посочените по дело Испания/Комисия, T-109/12.
 Той изтъква по-специално липсата на мотиви за прилагането на принципа на пропорционалност, предвиден в параграф 2 на член З от Приложение II към Регламент (ЕО) No 1164/94 на Съвета от 16 май 1994 година относно създаването на Кохезионен фонд, доколкото Комисията се е ограничила да се позове на документа „Насоки за финансовите корекции във връзка с обществените поръчки“, представен на държавите членки на Комитета за координиране на фондовете от 28 ноември 2007 г., въпреки че в него не е направен никакъв анализ на мотивите, обосноваващи определянето на посочените в него проценти на корекциите с фиксиран размер.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/62
 Жалба, подадена на 2 септември 2014 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-89/14)
 2014/C 421/91
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: M.-A. Lucas, avocat)
 Ответник: Комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията, с което се отказва предоставяне на надбавка за експатриране и осъждане да я плати заедно с лихвите, считано от встъпването в длъжност на жалбоподателката
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението, с което се отказва на жалбоподателката предоставяне на надбавка за експатриране, прието на 11 ноември 2013 г. от органа по назначаването (PMO) и връчено на 19 ноември 2013 г.;
 —
 да се осъди ответникът да ѝ заплати тази надбавка от датата на встъпване в длъжност в служба на Комисията;
 —
 да се осъди ответникът да ѝ заплати лихва при ставката, прилагана от ЕЦБ за нейните операции по рефинансиране, върху сумата на всяка от тези надбавки, считано от датата на нейния падеж и до окончателното изплащане;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 22.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 85/2
 Решение на Съда (десети състав) от 16 януари 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-67/12) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2002/91/ЕО - Енергийни характеристики на сградите - Членове 3, 7 и 8 - Непълно транспониране)
 2014/C 85/03
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и I. Galindo Martin)
 Ответник: Кралство Испания (представители: A. Rubio González и S. Centeno Huerta)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане или несъобщаване в предвидения срок на всички необходими мерки за съобразяване с членове 3, 7 и 8 от Директива 2002/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно енергийните характеристики на сградите (ОВ L 1, стр. 65; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 44) във връзка с член 29 от Директива 2010/31/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 година относно енергийните характеристики на сградите (ОВ L 153, стр. 13)
 Диспозитив
 1.
 Като не е приело в предписания срок всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за да се съобрази с членове 3, 7 и 8 от Директива 2002/91/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2002 година относно енергийните характеристики на сградите, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по тези разпоредби.
 2.
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 118, 21.4.2012 г.


text:
 7.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/11
 Решение на Общия съд от 24 май 2012 г. — MasterCard и др./Комисия
 (Дело T-111/08) (1)
 (Конкуренция - Решение на сдружение на предприятия - Пазар на услугите по акцептиране на транзакциите, извършени с дебитни карти, карти с отложено плащане и кредитни карти - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Резервни многостранни такси за обмен - Член 81, параграфи 1 и 3 ЕО - Понятие за съпътстващо ограничение - Липса на обективна необходимост - Ограничаване на конкуренцията относно резултата - Условия за предоставяне на индивидуално освобождаване - Право на защита - Коригираща мярка - Периодична имуществена санкция - Мотивиране - Пропорционалност)
 2012/C 200/20
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: MasterCard, Inc. (Уилмингтън, Съединени щати); MasterCard International, Inc. (Уилмингтън); и MasterCard Europe (Ватерло, Белгия) (представители: адв. B. Amory, адв. V. Brophy, адв. S. McInnes, и T. Sharpe, QC)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault, N. Khan и V. Bottka, впоследствие N. Khan и V. Bottka)
 Встъпили страни в подкрепа на исканията на жалбоподателите: Banco Santander, SA (Сантандер, Испания) (представители: адв. F. Lorente Hurtado, адв. P. Vidal Martínez и адв. A. Rodriguez Encinas); Royal Bank of Scotland plc (Единбург, Обединено кралство) (представители: D. Liddell, solicitor, адв. D. Waelbroeck, N. Green, QC, и M. Hoskins, barrister); HSBC Bank plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Coleman, P. Scott, solicitors, и R. Thompson, QC); Bank of Scotland plc (Единбург) (представители: първоначално S. Kim, K. Gordon и C. Hutton, solicitors, впоследствие J. Flynn, QC, E. McKnight и K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors); Lloyds TSB Bank plc (Лондон) (представители: E. McKnight, K. Fountoukakos-Kyriakakos, solicitors, и J. Flynn, QC); и MBNA Europe Bank Ltd (Честър, Обединено кралство) (представители: A. Davis, solicitor, и J. Swift, QC)
 Встъпили страни в подкрепа на исканията на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално E. Jenkinson и I. Rao, впоследствие I. Rao, S. Ossowski и F. Penlington, и накрая I. Rao, S. Ossowski и C. Murrell, подпомагани от J. Turner, QC, и J. Holmes, barrister); British Retail Consortium (Лондон) (представители: P. Crockford, solicitor, и A. Robertson, barrister); и EuroCommerce AISBL (Брюксел, Белгия) (представители: първоначално адв. F. Tuytschaever и адв. F. Wijckmans, впоследствие адв. F. Wijckmans и адв. J. Stuyck)
 Предмет
 Главно искане за отмяна на Решение C(2007) 6474 окончателен от 19 декември 2007 г. относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/34.579 — MasterCard, преписка COMP/36.518 — EuroCommerce, преписка COMP/38.580 — Commercial Cards) и при условията на евентуалност искане за отмяна на членове 3—5 и 7 от същото решение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 MasterCard, Inc., MasterCard International, Inc., и MasterCard Europe понасят направените от тях съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.
 3.
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.
 4.
 British Retail Consortium и EuroCommerce AISBL понасят направените от тях съдебни разноски.
 5.
 Banco Santander, SA, Royal Bank of Scotland plc, HSBC


text:
 19.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/11
 Жалба, подадена на 28 август 2015 г. от Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) срещу решението, постановено от Общия съд (седми състав) на 25 юни 2015 г. по дело T-95/14, Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC)/Съвет
 (Дело C-459/15 P)
 (2015/C 346/13)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Iranian Offshore Engineering & Construction Company (IOEC) (представители: J. Viñals Camallonga, L. Barriola Urruticoechea и J. Iriarte Ángel, адвокати)
 Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Общия съд (седми състав) от 25 юни 2015 г. по дело T-95/14.
 —
 да се реши окончателно спорът, като се уважат исканията на жалбоподателя, направени пред първата инстанция, а именно да се отменят член 1 от Решение 2013/661/ОВППС (1) на Съвета от 15 ноември 2013 г. и член 1 от Регламент за изпълнение (ЕС) No 1154/2013 (2) от 15 ноември 2013 г., доколкото същите касаят или могат да засегнат IOEC, и да се разпореди заличаването на името му от съответните приложения към цитираните разпоредби.
 —
 да се осъди Съветът да заплати направените съдебни разноски за двете инстанции.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата си:
 Грешка при прилагане на правото, доколкото в решението неправилно се приема, че Съветът е изпълнил задължението си за мотивиране и не е нарушил правото на ефективна съдебна защита.
 Грешка при прилагане на правото, доколкото в решението се приема, че мерките срещу жалбоподателя почиват на доказателства, когато в действителност те са лишени от каквито и да било фактически основания и решението се основава на презумпции. В резултат на това е налице злоупотреба с власт и нарушение на приложимите правни норми и на принципа на равно третиране.
 Грешка при прилагане на правото, доколкото в решението неправилно се приема, че правото на собственост на IOEC и принципът на пропорционалност не са нарушени.
 (1) Решение 2013/661/ОВППС на Съвета от 15 ноември 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 306, стр. 18).
 (2) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1154/2013 на Съвета от 15 ноември 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 306, стр. 3).


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/17
 Иск, предявен на 28 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-37/09)
 (2009/C 82/31)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: J.-B. Laignelot, S. Pardo Quintillán и P. Guerra e Andrade)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като от една страна не е взела необходимите мерки, за да гарантира, че отпадъците, депонирани в намиращите се на територията на община Lourosa кариери dos Limas, dos Linos и dos Barreiras, ще бъдат оползотворени или обезвредени без да се застрашава здравето на човека и без да се уврежда околната среда, в частност — без да се създава опасност за почвата и водите, както и за предаване на отпадъците на частна или обществена служба за събиране или на предприятие, натоварено с тяхното обезвреждане или оползотворяване, и от друга страна, като не е взела необходимите мерки за ограничаване на вкарването в подземните води на вещества от списък II от Директива 80/68/ЕИО на Съвета от 17 декември 1979 година, така че да предотврати замърсяване на тези води с посочените вещества, Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 4 и 8 от Директива 2006/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година относно отпадъците, която кодифицира Директива 75/442/ЕИО относно отпадъците, и на членове 3 и 5 от Директива 80/68/ЕИО на Съвета от 17 декември 1979 година относно опазването на подземните води от замърсяване, причинено от определени опасни вещества;
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 От 80-те години нататък в изоставените кариери започва депониране на боклук и отпадъци от различен произход без какъвто и да е контрол от страна на властите. Депонирането на боклук в кариерите продължава до февруари 2004 г. Те са затворени едва през юни 2004 г.
 Анализът на водите в различни точки в района на бившите кариери разкрива обезпокоително ниво на химическо замърсяване. Замърсени са подпочвените води.
 В продължение на множество години португалската администрация не е взела никакви мерки, за да попречи на притежателите на неустановени по вид отпадъци да изхвърлят и изоставят отпадъците в изоставените кариери и не е упражнявала контрол върху тяхното обезвреждане.
 От друга страна, португалската администрация не е взела необходимите мерки, за да се попречи на вкарването на токсични и опасни вещества в подземните води. Тя не е извършила предварително проучване във връзка с депонирането на отпадъци, които могат да причинят непряко заустване на опасни вещества в подземните води. Тя не е упражнила контрол и върху изхвърлянето на отпадъци на повърхността.


text:
 25.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 334/32
 Дело, заведено на 17 юли 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-13/14)
 (2014/C 334/13)
 На 17 юли 2014 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider и Maria Moustakali в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че като не е приела в предвидения срок и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ незабавно за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 21в от приложение XVIII към Споразумението за ЕИП (Директива 2004/113/ЕО на Съвета от 13 декември 2004 г. относно прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 и с Решение на Съвместния комитет No 147/2009 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.
 2.
 Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 26 август 2013 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 26 юни 2013 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2004/113/ЕО на Съвета от 13 декември 2004 г. относно прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 21в от приложение XVIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела и/или не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ в предписания срок за мерките, необходими за прилагането на акта, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 17 от акта и член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 19.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/22
 Жалба, подадена на 24 януари 2011 г. — Fraas/СХВП (кариран мотиф в тъмносиво, светлосиво, черно, бежово, тъмночервено и светлочервено)
 (Дело T-50/11)
 2011/C 89/44
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: V. Fraas GmbH (Helmbrechts-Wüstenselbitz, Германия) (представители: G. Würtenberger и R. Kunze)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 ноември 2010 г. по преписка R 1316/2010-4;
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, изобразяваща кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, черно, бежово, тъмночервено и светлочервено, за стоки от класове 18, 24 и 25.
 Решение на проверителя: да се отхвърли заявката.
 Решение на апелативния състав: да се отхвърли жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), тъй като съответната марка на Общността имала отличителен характер, както и нарушение на членове 75 и 76 от Регламент (ЕО) No 207/2009, тъй като апелативният състав не е разгледал обстойните фактически и правни доводи на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 25.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 58/3
 Жалба, подадена на 23 ноември 2011 г. от Inuit Tapiriit Kanatami и др. срещу определение, постановено от Общия съд (седми разширен състав) на 6 септември 2011 г. по дело T-18/10, Inuit Tapiriit Kanatami и др./Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз, Кралство Нидерландия, Европейска комисия
 (Дело C-583/11 P)
 2012/C 58/03
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Inuit Tapiriit Kanatami, Nattivak Hunters’ and Trappers’ Association, Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Association, Jaypootie Moesesie, Allen Kooneeliusie, Toomasie Newkingnak, David Kuptana, Karliin Aariak, Canadian Seal Marketing Group, Ta Ma Su Seal Products, Inc., Fur Institute of Canada, NuTan Furs, Inc., GC Rieber Skinn AS, Inuit Circumpolar Council Greenland (ICC), Johannes Egede, Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (представители: H. Viaene, avocat, J. Bouckaert, advocaat)
 Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз, Кралство Нидерландия, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите молят Съда:
 —
 да отмени обжалваното определение на Общия съд и да обяви за допустима жалбата за отмяна, ако прецени, че са налице всички елементи, необходими, за да вземе решение по допустимостта на жалбата за отмяна на оспорвания регламент (1),
 —
 при условията на евентуалност, да отмени обжалваното определение и да върне делото за ново разглеждане на Общия съд,
 —
 да осъди Европейския парламент и Съвета на Европейския съюз да запатят съдебните разноски на жалбоподателите,
 —
 да осъди Европейската комисия и Кралство Нидерландия да понесат направените от тях съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Жалбата почива главно на три основания за обжалване: 1) Общият съд допуска грешка при прилагане на член 263, четвърта алинея от Договора за функционирането на Европейския съюз (по-нататък „ДФЕС“), 2) Общият съд не изпълнява задължението си за мотивиране, а при условията на евентуалност нарушава принципите на правото на Съюза, закрепени в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (по-нататък „Хартата“) и членове 6 и 13 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (по-нататък „ЕКПЧ“), и 3) Общият съд представя неправилно и изопачава доказателствата, приведени от жалбоподателите в първоинстанционното производство.
 2.
 В рамките на първото основание за обжалване жалбоподателите твърдят, че направеното от Общия съд тълкуване на понятието „подзаконов акт“, т.е. като отделно и изключващо наличието на „законодателен акт“ понятие, е погрешно, тъй като отрича основанието за въвеждане на новата възможност за иницииране на производство на основание член 263, четвърта алинея (първа част на първото основание за обжалване). В рамките на втората част на първото основание за обжалване жалбоподателите сочат също, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е установил, че едва 4 от общо 18-те жалбоподатели са пряко засегнати от оспорвания регламент. Тълкуването на Общия съд, приложено относно понятието за пряко засягане, било прекалено ограничително. Общият съд също допуснал грешка при прилагане на правото, като приложил и прекалено ограничително тълкуване относно понятието за лично засягане.
 3.
 В рамките на второто основание за обжалване жалбоподателите припомнят, че в становището си относно правните основания за недопустимост са посочили, че единствено широкото тълкуване на член 263, четвърта алинея


text:
ДФЕС би било в съответствие с член 47 от Хартата и с членове 6 и 13 ЕКПЧ. Тъй като това правно основание било решаващо за изхода по делото, Общият съд имал правно установено задължение да даде конкретен и изричен отговор. Жалбоподателите обаче считат, че Общият съд не е разгледал това правно основание адекватно. Пропускът на Общия съд в това отношение представлявал грешка при прилагане на правото, която следва да доведе до отмяна на обжалваното определение (първа част на второто основание за обжалване). В рамките на втората част на второто основание за обжалване и при условията на евентуалност жалбоподателите молят Съда да отмени обжалваното определение поради това, че тълкуването на член 263, четвърта алинея и произтичащото от него решение на Общия съд да обяви жалбата им за недопустима нарушават общите принципи на правото на Съюза, закрепени в член 47 от Хартата и членове 6 и 13 ЕКПЧ.
 4.
 В рамките на третото основание за обжалване жалбоподателите твърдят, че Общият съд представя неправилно и че изопачава приведените от тях доказателства. Общият съд отхвърлил техните доводи относно тълкуването, което следва да се направи на понятието „подзаконов акт“, поради две изявления, които се твърди, че жалбоподателите са направили, но всъщност не са. Поради това фактическите констатации в обжалваното определение са неправилни и изопачават ясния смисъл на доказателствата на разположение на Общия съд, без това да налага да се прави нова преценка на фактите. След като Общият съд тълкува приведените доводи по начин, който не е в съответствие с формулировката им, неговите констатации в обжалваното определение са опорочени от някои явни грешки в преценката.
 (1) Регламент (ЕО) No 1007/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно търговията с тюленови продукти (ОВ L 286, стр. 36).


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/13
 Решение на Съда (седми състав) от 10 септември 2015 г. — Европейска комисия/Република Латвия
 (Дело C-151/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Член 49 ДФЕС - Свобода на установяване - Нотариуси - Изискване за гражданство - Член 51 ДФЕС - Участие в упражняването на публичната власт))
 (2015/C 363/15)
 Език на производството: латвийски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: I. Rubene и H. Støvlbæk)
 Ответник: Република Латвия (представители: D. Pelše, I. Kalniņš и K. Freimanis)
 Встъпили странаи в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek и J. Vláčil), Унгария (представители: M. Tátrai и M. Fehér)
 Диспозитив
 1)
 Като е наложила изискване за гражданство за достъпа до професията нотариус, Република Латвия не е изпълнила задълженията си по член 49 ДФЕС.
 2)
 Осъжда Република Латвия да заплати съдебните разноски.
 3)
 Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.
 4)
 Унгария понася направените от нея съдебни разноски
 (1) ОВ C 159, 26.5.2014 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/31
 Жалба, подадена на 21 ноември 2007 г. от AGC Flat Glass Europe SA, предишен Glaverbel SA срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав), постановено на 12 септември 2007 г. по дело T-141/06, Glaverbel SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)
 (Дело C-513/07 P)
 (2008/C 51/53)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: AGC Flat Glass Europe SA, предишен Glaverbel SA (представители: S. Möbus и T. Koerl, lawyers)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска Съдът:
 —
 да отмени Решението на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. по дело T-141/06 относно заявка за регистрация на марка на Общността No 3183068,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното решение на Първоинстанционния съд е основано на погрешно тълкуване на член 7, параграф 3 от Регламента относно марката на Общността (наричан по-нататък „РМО“) (1) породено от погрешна преценка за потенциалния кръг от потребители и погрешна преценка за територията, която следва да бъде проучена.
 1.
 Противно на преценката на Първоинстанционния съд потенциалният кръг от потребители се състои само от специалисти в стъкларската промишленост. Следователно Първоинстанционният съд неправилно е приложил член 7, параграф 3 РМО относно преценката на потенциалния кръг от потребители.
 2.
 Противно на преценката на Първоинстанционния съд, ответникът неправилно е разгледал представените доказателства относно придобитите отличителни белези за всяка държава-членка по отделно, като това явно противоречи на член 7, параграф 3 РМО, който изисква отличителните белези да са придобити в резултат на употреба в цялата Общност. Това, което ответникът е трябвало да направи — вместо да преценява броя на държавите-членки — е да разгледа представените доказателства в тяхната цялост и да прецени дали те изграждат ясна картина за продължителна употреба в достатъчно голяма географска област през достатъчно дълъг период от време преди датата на подаване на заявката.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността. OВ L 11, 14.1.1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146.


text:
 19.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/30
 Определение на председателя на Общия съд от 21 април 2017 г. — Post Telecom/ЕИБ
 (Дело T-158/17 R)
 ((Обезпечително производство - Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Доставка на комуникационни услуги посредством градска мрежа за сградите и офисите на Групата на ЕИБ в Люксембург - Отхвърляне на офертата на един оферент и възлагане на поръчката на друг оферент - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност))
 (2017/C 195/42)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Post Telecom SA (Люксембург, Люксембург) (представители: M. Thewes, C. Saettel и T. Chevrier, avocats)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка (ЕИБ) (представители: T. Gilliams, P. Kiiver и C. Solazzo, подпомагани от M. Belmessieri и B. Schutyser, avocats)
 Предмет
 Искане, основано на членове 278 и 279 ДФЕС и целящо спиране на изпълнението на решението на ЕИБ от 6 януари 2017 г., с което се отхвърля офертата, направена от ищеца за партида No 1 на обществена поръчка OP-1305, озаглавена „Metropolitan area network and wide area network communication services for the European Investment Bank Group“, и на решението да се възложи тази партида на друг оферент.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Отменя определението от 15 март 2017 г., постановено по дело T-158/17 R.
 3)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 6.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/13
 Преюдициално запитване, отправено от Handelsgericht Wien (Австрия) на 9 юли 2012 г. — Novontech-Zala Kft/LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH
 (Дело C-324/12)
 2012/C 303/24
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Handelsgericht Wien
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Novontech-Zala Kft
 Ответник: LOGICDATA Electronic & Software Entwicklungs GmbH
 Преюдициални въпроси
 1.
 Пропускането на срока, предвиден за подаване на възражение срещу европейска заповед за плащане, от страна на ангажирания от ответника адвокат обосновава ли наличието на вина от страна на ответника по смисъла на член 20, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане (1).
 2.
 При условие че неизпълнението на задължение от страна на адвоката не съставлява собствено виновно поведение на ответника, следва ли ненадлежното поради грешка вписване на датата на изтичане на срока за подаване на възражение срещу европейската заповед за плащане от страна на ангажирания адвокат да се тълкува като извънредно обстоятелство по смисъла на член 20, параграф 2 от посочения регламент?
 (1) ОВ L 399, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 9, стр. 108.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/36
 Решение на Общия съд от 25 ноември 2014 г. — Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller/СХВП (Original Eau de Cologne)
 (Дело T-556/13) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за колективна словна марка на Общността „Original Eau de Cologne“ - Абсолютни основания за отказ - Член 7, параграф 1, букви б), в) и г) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 (2015/C 016/57)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller eV (Кьолн, Германия) (представител: T. Schulte-Beckhausen, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 21 август 2013 г. (преписка R 2064/2012-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Original Eau de Cologne“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Verband der Kölnisch-Wasser Hersteller eV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 367, 14.12.2013 г.


text:
 22.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 85/8
 Решение на Съда (втори състав) от 16 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Innsbruck — Австрия) — Siegfried Pohl/ÖBB Infrastruktur AG
 (Дело C-429/12) (1)
 (Преюдициално запитване - Равно третиране в областта на заетостта и професиите - Член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз - Член 45 ДФЕС - Директива 2000/78/ЕО - Разлика в третирането на основание възраст - Определяне на референтната дата за целите на преминаването в по-горна група на заплащане - Давностен срок - Принцип на ефективност)
 2014/C 85/13
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Innsbruck
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Siegfried Pohl
 Ответник: ÖBB Infrastruktur AG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Innsbruck — Тълкуване на член 6, параграф 3 ДЕС, на член 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на член 45 ДФЕС и на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7) — Приложно поле ratione temporis — Период преди присъединяването — Възнаграждение на служителите в сектора на железопътния транспорт — Национална правна уредба и колективен трудов договор, които при определянето на възнаграждението изключват зачитането на времето, прослужено преди навършване на 18-годишна възраст — Зачитане наполовина на времето, прослужено след навършването на 18-годишна възраст, освен ако служителят е придобил професионалния опит в „квазидържавно“ национално предприятие или в националното железопътно дружество — Давностен срок.
 Диспозитив
 Правото на Съюза, и по-специално принципът на ефективност, допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която правото на работниците и служителите да искат преизчисляване на периодите на заетост, подлежащи на отчитане при определяне на референтната дата за целите на повишаването, се погасява с изтичане на тридесетгодишен давностен срок, който започва да тече от момента на сключване на договора, въз основа на който е определена посочената референтна дата, или от момента на класиране в погрешна група на заплащане.
 (1) ОВ C 9, 12.1.2013 г.


text:
 23.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/19
 Жалба, подадена на 20 април 2012 г. — Wirtgen/СХВП (форма на дръжка на длето)
 (Дело T-179/12)
 2012/C 184/34
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Wirtgen GmbH (Windhagen, Германия) (представител: S. Jackermeier, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 февруари 2012 г. по преписка R 1923/2011-4;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: триизмерна марка с формата на дръжка на длето за стоки от клас 7 — Заявка No 9 749 631
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 37, параграф 3, член 75, втора алинея, член 63, параграф 2, член 76, параграф 1, първо изречение и член 77, параграф 1 от Регламент No 207/2009, както и на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/22
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte (Италия) на 15 юни 2009 г. — Maurizio Polisseni/A.S.L. N. 14 V.C.O. Omegna
 (Дело C-217/09)
 2009/C 205/39
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale del Piemonte
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Maurizio Polisseni
 Ответник: A.S.L. N. 14 V.C.O. Omegna
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допускат ли член 43 ЕО и общностното право на конкуренцията национална правна уредба като произтичащата от член 1 от Закон No 475 от 2 април 1968 г. и член 13 от Декрет на президента на Републиката от 21 август 1971 No 1275, доколкото тя подчинява разрешението за прехвърляне на седалището на една аптека от едно помещение в друго, намиращо се също в определения район, на спазването на разстояние, което е не по-малко от 200 метра от другите подобни аптеки, измерено по най-краткия пешеходен маршрут от праг до праг между аптеките; по-конкретно, не влизат ли ограниченията на свободата на установяване, предвидени в посочената по-горе правна уредба, в противоречие със съображенията от обществен интерес, които биха могли да обосноват такива ограничения, и във всеки случай те не са ли неподходящи за задоволяване на тези интереси?
 2)
 При всяко положение, допуска ли принципът на пропорционалността, който трябва да съпътства всяко легитимно ограничение на свободата на установяване и на конкуренцията ограничение на свободната стопанска инициатива на фармацевта, каквото произтича от нормите относно посочените по-горе във въпрос 1 лимити за разстояние?
 3)
 Представляват ли пречка членове 152 и 153 ЕО, които налагат като цел високо и приоритетно равнище на закрила на здравето на човека и на потребителите, за национална правна уредба като произтичащата от член 1 от Закон No 475 от 2 април 1968 г. и член 13 от Декрет на президента на Републиката от 21 август 1971 г. No 1275, доколкото тя подчинява разрешението за прехвърляне на седалището на една аптека от едно помещение в друго, намиращо се също в определения район, на спазването на разстояние, което е не по-малко от 200 метра от другите аптеки, измерено по най-краткия пешеходен маршрут от праг до праг между аптеките, без всъщност да се отчитат по никакъв начин нито интересите на потребителите, нито необходимостта от ефикасно териториално разпределение на свързаните със закрилата на здравето услуги?


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/43
 Жалба, подадена на 22 октомври 2008 г. — Voslamber/Комисия
 (Дело F-86/08)
 (2008/C 327/82)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Dietrich Voslamber (Freiburg, Deutschland) (представител: L. Thielen, Rechtsanwalt)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет на производството
 Отмяна на Решение на Комисията от 9 юли 2008 година, с което тя отхвърля искането на жалбоподателя на неговата съпруга да бъде предоставено първично здравно осигуряване.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на Генерална дирекция ADMIN.B на Европейската комисия от 9 юли 2008 г. с адресат жалбоподателя,
 —
 да се уважи искането на жалбоподателя, че в конкретния случай неговата съпруга има право на медицинска застраховка чрез RCAM,
 —
 да се запази правото на жалбоподателя да представи впоследствие подробни мотиви към жалбата,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/23
 Иск, предявен на 6 май 2008 г. — Ivanov/Комисия
 (Дело T-166/08)
 (2008/C 183/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Владимир Иванов (Булон Биянкур, Франция) (представител: F. Rollinger, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се установи отговорността на Комисията за нарушение на принципа на добро управление, на принципа на недопускане на дискриминация и на принципа на равно третиране в рамките на процедура за назначаване, проведена през м. май 2003 г. след обявление за свободна длъжност „Консултант по въпросите, свързани с периода преди разширяването и политически докладчик“ в София;
 —
 да се осъди Комисията да поправи претърпените от ищеца вреди на основание на член 288, втора алинея от Договора за създаване на Европейската общност;
 —
 поради това да се осъди противниковата страна да заплати на ищеца сумата от 180 000 EUR като обезщетение за претърпените вреди;
 —
 както и сумата от 10 000 EUR като обезщетение за претърпените от ищеца неимуществени вреди;
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разходите и съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 През 2003 г. ищецът представя кандидатурата си за длъжността на местен служител „Консултант по въпросите, свързани с периода преди разширяването“ в град София. Кандидатурата му е отхвърлена по време на предварителната фаза на подбор поради двойното му гражданство — френско и българско, като на разглежданата длъжност могат да бъдат назначавани само кандидати, които са граждани на една държава-членка.
 По време на процедурата за назначаване и след отхвърлянето на кандидатурата му ищецът напразно иска да получи от Комисията по-подробна информация относно процедурата и основанията за отхвърляне на кандидатурата му. Впоследствие той сезира Европейския омбудсман, който достига до заключението, че е налице лошо управление и нарушение на принципа на недопускане на дискриминация или на принципа на равно третиране от страна на Комисията.
 С настоящия иск ищецът иска от Първоинстанционния съд да установи извъндоговорна отговорност на Комисията за нарушаване в рамките на въпросната процедура за назначаване на принципа за прозрачност, на принципа на добро управление, на принципа на недопускане на дискриминация и на принципа на равно третиране.


text:
 30.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 191/9
 Жалба, подадена на 26 февруари 2016 г. от British Airways plc срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 16 декември 2015 г. по дело T-48/11, British Airways plc/Европейска комисия
 (Дело C-122/16 P)
 (2016/C 191/11)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: British Airways plc (представители: J. Turner QC, R. O'Donoghue, Barristers, A. Lyle-Smythe, Solicitor)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд, доколкото с него оспорваното решение на Европейската комисия е отменено само в частта, за която British Airways е поискало отмяна с първоначалната си жалба,
 —
 да отмени точка 1 от диспозитива на решението на Общия съд,
 —
 да отмени изцяло оспорваното решение на Европейската комисия и
 —
 да присъди на British Airways разноските във връзка с настоящото производство по обжалване.
 Основания и основни доводи
 С настоящата жалба British Airways plc иска частична отмяна на решението на Общия съд, постановено на 16 декември 2015 г. по дело T-48/11, British Airways plc/Европейска комисия. С посоченото решение е отменено Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 г. по дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари, в частта, която се отнася до British Airways.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва две основания за отмяна.
 1.
 По първото основание за отмяна твърди, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приложил забраната за произнасяне ultra petita, макар по свой почин да е констатирал наличието на абсолютни основания за отмяна, които напълно опорочават решението на Европейската комисия. Общият съд не се е произнесъл ultra petita, когато по свой почин е разгледал абсолютно основание за отмяна и с оглед на това е решил висящото пред него дело; следователно Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че е ограничен от забраната за произнасяне ultra petita при определянето на последиците на съдебното решение в неговия диспозитив.
 2.
 По изложеното при условията на евентуалност второ основание за отмяна твърди, че дори забраната за произнасяне ultra petita да е приложима, Общият съд е трябвало да приеме, че все пак може — и дори е длъжен — да отмени изцяло оспорваното решение, за да придаде действие на изводите си, че оспорваното решение е опорочено поради нарушаване на правни норми от по-висш порядък, а именно принципите на законност и на ефективна съдебна защита съгласно член 47 от Хартата на основните права.


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/10
 Иск, предявен на 23 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
 (Дело C-343/08)
 (2008/C 272/16)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Šmerdová и N. Yerrell)
 Ответник: Чешка република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е взела мерки за пълно съобразяване на правните норми на вътрешното право с Директива 2003/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 3 юни 2003 г. относно дейностите и надзора на институциите за професионално пенсионно осигуряване (1), по-специално като не е транспонирала изцяло член, 8, член 9 в неговата цялост, членове 13, 15-18 и член 20, параграфи 2-4 от посочената директива, Чешката република не е изпълнила задълженията си по силата на посочената директива, по-специално на член 22, параграф 1 от нея,
 —
 да се осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата във вътрешния правов ред е изтекъл на 23 септември 2005 г.
 (1) ОВ L 235, 23.9.2003 г. стр. 10; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 6, стр. 219.


text:
 10.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/23
 Жалба, подадена на 11 януари 2012 г. от Sheilesh Shah, Akhil Shah срещу решението на Общия съд (пети състав), постановено на 10 ноември 2011 г. по дело T-313/10: Three-N-Products Private Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-14/12 P)
 2012/C 73/39
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Sheilesh Shah, Akhil Shah (представител: M. Chapple, Barrister)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Three-N-Products Private Ltd.
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите молят Съда:
 —
 Да отмени обжалваното решение на Общия съд;
 —
 да потвърди решението на апелативния състав;
 —
 да уважи заявката за регистрация на марка на Общността и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателите във връзка с настоящото производство, производството пред Общия съд и пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите изтъкват, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото що се отнася до следното:
 Общият съд погрешно решил, че няма вероятност от объркване между спорната марка и регистрираните две по-ранни марки, на които ответникът се позовава (едната е словната марка „AYUR“, а другата е фигуративна марка, съдържаща словния елемент „AYUR“), поради слабия отличителен характер на по-ранните марки и слабото общо сходство между конфликтните знаци.
 В частност Общият съд погрешно решил, че макар и буквите „U“ и „I“, добавени съответно в средата и в края на думата „AYUR“, да правят различна спорната марка, подобна разлика „не е от естество да привлече вниманието на потребителя“;
 Също така, по-конкретно, Общият съд погрешно решил, че между конфликтните знаци няма значителна и съществена разлика във визуално, фонетично и концептуално отношение.


text:
 22.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 329/14
 Определение на председателя на Общия съд от 10 юни 2014 г. — Stahlwerk Bous/Комисия
 (Дело T-172/14 R)
 ((Обезпечително производство - Държавна помощ - Национална подкрепа на производството на електроенергия от възобновяеми източници - Решение на Комисията да открие официална процедура по разследване в областта на държавните помощи - Молба за спиране на изпълнението - Неотложност - Fumus boni juris))
 2014/C 329/17
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Stahlwerk Bous GmbH (Боус, Германия) (представители: H. Höfler, C. Kahle и V. Winkler, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и R. Sauer)
 Предмет
 Искане за спиране на правното действие на решението, с което Комисията открива официална процедура по разследване в областта на държавните помощи по отношение на германския закон за енергията от възобновяеми източници.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Отменя решение от 7 април 2014 г., Stahlwerk Bous/Комисия (T-172/14 R).
 3)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 28.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 284/4
 Жалба, подадена на 8 август 2013 г. — Comptoir d'Épicure/СХВП — A-Rosa Akademie (da rosa)
 (Дело T-405/13)
 2013/C 284/06
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: Le Comptoir d'Épicure (Париж, Франция) (представител: адв. S. Arnaud)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: A-Rosa Akademie GmbH (Рощок, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 22 май 2013 г. по преписка R 1195/2012-5,
 —
 да осъди СХВП и A-Rosa Akademie GmbH да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Международна регистрация, посочваща Европейския съюз, на фигуративна марка със словните елементи „da rosa“ за стоки и услуги от класове 29, 30 и 43 — Международна регистрация No 1 047 095, посочваща Европейския съюз
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: A-Rosa Akademie GmbH
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна общностна, национална и международна марка „aROSA“ и национална и международна фигуративна марка със словните елементи „aROSA Lust auf Schiff“
 Решение на отдела по споровете: Частично уважава възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания:
 —
 Първо правно основание: противоречивост на мотивите, евентуално — превишаване на правомощията,
 —
 Второ правно основание: нарушение на член 5, член 34, параграф 1 и член 35 от Регламент No 207/2009,
 —
 Трето правно основание: нарушение на член 42, параграф 2 от Регламент No 207/2009, на правило 22 от Регламент No 2868/95 и на член 78, параграф 1 от Регламент No 207/2009,
 —
 Четвърто правно основание: нарушение на общите принципи на правото и на нормативната йерархия и явна грешка в преценката,
 —
 Пето правно основание: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Шесто правно основание: нарушение на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, на член 75 от Регламент No 207/2009 и на правило 22, параграфи 2 и 3 от Регламент No 2868/95,
 —
 Седмо правно основание: явна грешка, що се отнася до съответните потребители, и явна грешка в преценката на знаците,
 —
 Осмо правно основание: отличителният характер на по-ранната марка за класове 39, 43 и 44.


text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/29
 Жалба, подадена на 29 март 2012 г. — Bayerische Motoren Werke/СХВП (ECO PRO)
 (Дело T-145/12)
 2012/C 165/49
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bayerische Motoren Werke AG (Мюнхен, Германия) (представител: C. Onken, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение от 18 януари 2012 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), прието по преписка R 1418/2011-4;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ECO PRO“ за стоки от класове 9 и 12 — международна регистрация (IR) No W 1059979.
 Решение на проверителя: отказва закрила за международната регистрация, посочваща Европейския съюз.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно приел, че при международната регистрация на марката на жалбоподателя не е бил налице отличителен характер по смисъла на тази разпоредба.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/5
 Решение на Съда (първи състав) от 5 ноември 2014 г. (преюдициално запитване от Anotato Dikastirio Kyprou — Кипър) — Cypra Ltd/Kypriaki Dimokratia
 (Дело C-402/13) (1)
 (Преюдициално запитване - Земеделие - Ветеринарно-санитарни изисквания - Регламент (ЕО) No 854/2004 - Продукти от животински произход, предназначени за човешка консумация - Официални проверки - Определяне на официален ветеринарен лекар - Клане на животни)
 (2015/C 016/06)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Anotato Dikastirio Kyprou
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Cypra Ltd
 Ответник: Kypriaki Dimokratia
 Диспозитив
 Разпоредбите на Регламент (ЕО) No 854/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за определяне на специфичните правила за организирането на официален контрол върху продуктите от животински произход, предназначени за човешка консумация, изменен с Регламент (ЕО) No 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че по принцип допускат компетентният орган да определи момента на извършване на клане на животни с оглед назначаването на официален ветеринарен лекар за кланичен преглед и да откаже да изпрати ветеринарен лекар в дните и часовете, определени от транжорната, освен ако извършването на клането в определен ден е обективно необходимо, което следва да се установи от запитващата юрисдикция.
 (1) ОВ C 274, 21.9.2013 г.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/18
 Иск, предявен на 8 февруари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-61/07)
 (2007/C 95/32)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и J.-B. Laignelot)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е изпратило доклада с необходимата информация съгласно член 3, параграф 2 от Решение No 280/2004/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно механизма за мониторинг на емисиите от парникови газове в Общността и прилагане на Протокола от Киото (1), Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задължението, което му възлага посочения член;
 —
 да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 До 15 март 2005 г. Великото херцогство Люксембург не е предоставило на Комисията доклада с предвидената в член 3, параграф 2 от Решение No 280/2004 информация, отнасяща се, от една страна, до националните политики и мерки за ограничаване и/или намаляване на емисиите на парникови газове от източниците или повишаване на поглъщането от поглъщатели, за всеки отделен газ и за всеки отделен сектор и, от друга страна — до националните прогнози за емисии на парникови газове от източниците и поглъщането от поглъщатели най-малко за годините 2005, 2010, 2015 и 2020, за всеки отделен газ и за всеки отделен сектор.
 (1) OВ L 49, стр. 1.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/13
 Определение на Съда (седми състав) от 29 септември 2010 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Breda, Нидерландия) — VAV-Autovermietung GmbH/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roosendaal
 (Дело C-91/10) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Свободно предоставяне на услуги - Членове 49—55 ЕО - Автомобили - Използване в държава членка на автомобил, регистриран и нает в друга държава членка - Заплащане на такса за това превозно средство в първата държава членка при първото му използване по националната пътна мрежа)
 2011/C 30/19
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Breda
 Страни в главното производство
 Ищец: VAV-Autovermietung GmbH
 Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane Zuid/kantoor Roosendaal
 Предмет
 Преюдициално запитване — Rechtbank Breda — Тълкуване на членове 56—62 ДФЕС — Национална правна уредба, която предвижда събиране на такса за регистрация при първото използване на превозно средство по националната пътна мрежа
 Диспозитив
 Членове 49—55 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като разглежданата в спора по главното производство, по силата на която лице, което пребивава или е установено в дадена държава членка и използва в същата автомобил, регистриран и нает в друга държава членка, при първото използване на това превозно средство по пътната мрежа на първата държава членка трябва най-напред да заплати такса в пълен размер, като впоследствие му се възстановява неизползваната част от нея, изчислена с оглед продължителността на използването на посоченото превозно средство по тази пътна мрежа, без да се начисляват лихви.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/31
 Определение на Общия съд от 26 ноември 2013 г. — Pips/СХВП — s.Oliver Bernd Freier (ISABELLA OLIVER)
 (Дело T-38/12) (1)
 (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
 2014/C 45/51
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pips BV (Амстердам, Нидерландия) (представител: J. van den Berg, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG (Ротендорф, Германия) (представители: S. Körber и D. Kämper, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 октомври 2011 г. (преписка R 2420/2010-1) относно производство по възражение между s.Oliver Bernd Freier GmbH & Co. KG и Pips BV.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 Осъжда жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на ответника. Встъпилата страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 89, 24.3.2012 г.


text:
 24.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/28
 Иск, предявен на 12 февруари 2007 г. — Du Pont de Nemours (France) и други срещу Комисията
 (Дело T-31/07)
 (2007/C 69/57)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Du Pont de Nemours (France) SAS (Puteaux, Франция), Du Pont Portugal Serviços (Лисабон, Португалия), Du Pont Ibérica SL (Барселона, Испания), Du Pont de Nemours (Belgium) BVBA (Mechelen, Белгия), Du Pont de Nemours Italiana Srl (Милано, Италия), Du Pont de Nemours (Nederland) BV (Dordrecht, Нидерландия), Du Pont de Nemours (Deutschland) GmbH (Bad Homburg, Германия), DuPont CZ s.r.o. (Прага, Чешка република), DuPont Hungary Trading Ltd (Budaors, Унгария), DuPont Poland Sp.z o.o. (Варшава, Полша), DuPont Romania Srl (Букурещ, Румъния), Du Pont (UK) Ltd (Herts, Обединено кралство), Du PontAGro Hellas SA (Атина, Гърция), DuPont International Operations Sarl (Швейцария), DuPont Solutions (France) SAS (Puteaux, Франция) (представители: D. Waelbroeck, N. Rampal, адвокати)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 —
 да се отмени приложението към Директива 2006/133/ЕО на Комисията за изменение на Директива 91/414/ЕИО за включване на флузилазола като активно вещество, доколкото в него се постановява, че срокът на включване на флузилазола изтича на 30 юни 2008 г.,
 —
 да се отмени член 3, параграф 2 от Директива 2006/133/ЕО за изменение на Директива 91/414/ЕИО за включване на флузилазола като активно вещество, доколкото в него се определя 30 юни 2008 г. за дата, до която държавите-членки след нова оценка изменят или оттеглят разрешението за продукти, съдържащи флузилазол,
 —
 да се отмени част А от специалните разпоредби, съдържащи се като приложение в Директива 2006/133/ЕО на Комисията за изменение на Директива 91/414/ЕИО, доколкото с нея се ограничават видовете култури, за които държавите-членки могат да разрешат използването на флузилазол след включването му в Приложение I към Директива 91/414/ЕИО, и която трябва да бъде приложена в срок до 30 юни 2007 г. („оспорваните ограничения“),
 —
 да се осъди Комисията да поправи вредите, претърпени от ищците вследствие на оспорваните ограничения, и да се определи размерът на обезщетението за претърпените от тях вреди, които към момента се оценяват на приблизително 109 милиона щатски долара (около 84 милиона еуро); или друга сума, отразяваща претърпените или бъдещи вреди на ищците, които ще бъдат установени от тях в хода на настоящото производство, особено за да бъдат надлежно взети предвид бъдещите вреди,
 —
 евентуално, да се постанови страните да представят в разумен срок, считано от датата на съдебното решение, сметки относно размера на обезщетението, определено от тях по взаимно съгласие, или, при липсата на съгласие, да се постанови страните да представят в същия срок своите предложения с подробни сметки,
 —
 да се постанови заплащането на лихва в размер на лихвения процент, определен към съответния момент от Европейската централна банка за основни операции на рефинансиране, увеличен с два пункта, или в друг подходящ размер, определен от Съда, върху дължимата сума, считано от датата на решението на Съда до датата на действителното плащане,
 —
 да се осъди ответникът да заплати всички разноски, свързани с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В иска си ищците молят за частична отмяна на приложението


text:
към Директива 2006/133/ЕО (1) на Комисията от 11 декември 2006 година за изменение на Приложение I към Директива 91/414/ЕИО (2) относно пускането на пазара на продукти за растителна защита (наричана по-долу „ДПРЗ“), доколкото с него се ограничава както срокът на включване на флузилазола, така и видовете култури, за които държавите-членки могат да разрешат използването на флузилазол.
 Ищците твърдят, че оспорваните ограничения са незаконосъобразни, доколкото се основават само на оценка на „опасността“, а не на оценка на „риска“, както изисква Директива 91/414/ЕИО. По-конкретно те изтъкват, че с намаляването на срока на включване, от обичайния десетгодишен срок на 18 месеца, както и с ограничаването на разрешеното използване на флузилазол само за някои култури, Комисията според тях е нарушила задълженията си, произтичащи от Договора за ЕО, посочената по-горе директива и разпоредбите за изменението ѝ, както и някои основни принципи и цели на правото на Общността. По-специално ищците твърдят, че ответникът е нарушил принципа на пропорционалност, принципа на благоразумно управление и правото на изслушване, както и принципите на правната сигурност, на оправданите правни очаквания, на недискриминацията и задължението за излагане на подходящи мотиви. Накрая се изтъква, че ответникът е злоупотребил с правомощията си с оглед на факта, че решение за ограниченията е взето произволно, без да се зачитат критериите, предвидени в директивата.
 В допълнение към иска за отмяна ищците са предявили иск за обезщетение на основание на член 235 и член 288, параграф 2 от Договора за ЕО, за да бъдат поправени вредите, които твърдят, че са претърпели вследствие на оспорваните ограничения.
 (1) Директива 2006/133/ЕО на Комисията за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета за включване на флузилазола като активно вещество, ОВ 2006 L 349, стр. 27.
 (2) Директива 91/414/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, ОВ 1991 L 230, стр. 1, Специално издание 2007 г., глава 03, том 10.