text:
нает служител; и да сравни този резултат с действително полученото от ищеца възнаграждение.
 При условията на евентуалност:
 —
 да установи нарушението на задълженията от страна на ответниците,
 —
 да ги осъди да заплатят на ищеца обезщетение за вредата, произтичаща от посочените нарушения, оценено ex aequo et bono в размер на 150 000,00 EUR.
 Във всички случаи:
 —
 да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът излага осем основания.
 1.
 Първото основание е изведено от злоупотреба с право, допусната от ответниците при последователното използване на срочни договори и от нарушението от тяхна страна на принципа на пропорционалност.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение от ответниците на защитата на работниците в рамките на колективно уволнение.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение от ответниците на принципа на равно третиране и на принципа на недопускане на дискриминация.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от нарушение от ответниците на правото на изслушване на ищеца.
 5.
 Петото основание е изведено от правната несигурност, причинена от ответниците по отношение на ищеца и от нарушението от последните на правото на добра администрация.
 6.
 Шестото основание е изведено от нарушение от ответниците на принципа на консултиране с представителите на персонала.
 7.
 Седмото основание е изведено от нарушение от ответниците на Европейския кодекс за добро поведение на администрацията.
 8.
 Осмото основание е изведено от нарушение от ответниците на правото на свободно движение на работниците.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/19
 Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 27 януари 2014 г. — Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon/Utopia SARL, извършващо търговска дейност и под наименованието Marshall Bioresources
 (Дело C-40/14)
 2014/C 102/27
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Direction générale des douanes et droits indirects, Chef de l'agence de poursuites de la Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon
 Ответник: Utopia SARL, извършващо търговска дейност и под наименованието Marshall Bioresources
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли вносител на животни, специално подготвени за използване при лабораторни изследвания, да се ползва от освобождаването от вносни сборове, предвидено за този вид стоки в член 60 от Регламент (ЕИО) No 918/83 на Съвета от 28 март 1983 година относно установяване на режима на Общността за митнически освобождавания (1), когато самият той не е публична или общественополезна организация или институция, или пък одобрена частна организация, с основна дейност обучение или научни изследвания, но има за клиенти организации или институции, отговарящи на тези условия?
 2)
 Трябва ли общо правило 5, буква б) от общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура да се тълкува в смисъл, че клетки, служещи за превозване на живи животни, предназначени за лабораторни изследвания, спадат към категорията на опаковките по смисъла на това правило?
 При утвърдителен отговор трябва ли изразът „могат да се използват многократно“, отнасящ се за тези опаковки, да се преценява по принцип или само с оглед на евентуално повторно използване на територията на Съюза?
 (1) ОВ L 105, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 2, стр. 126.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 10.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/2
 Жалба, подадена на 5 юни 2013 г. от Società Italiana Calzature SpA срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 9 април 2013 г. по дело T-336/11 — Società Italiana Calzature SpA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 (Дело C-308/13 P)
 2013/C 233/03
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Società Italiana Calzature SpA (представители: A. Rapisardi и C. Ginevra, avvocati)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), VICINI SpA
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение No 564 397 на Общия съд на Европейския съюз от 9 април 2013 г. по дело Т-336/11, нотифицирано на същата дата, и като се уважат исканията на Società Italiana Calzature SpA (наричано по-нататък „SIC“), формулирани в първоинстанционнта жалба, да се отмени решението на втори апелативен състав от 8 април 2011 г. по преписка No R 634/2010-2 и в съответствие с решенето на отдела по споровете от 5 март 2010 г. по възражение No В 1 350 711 да се констатира и обяви, че се отказва регистрация на марка на Общността „VICINI“ No 6 513 386 поради липсата на новост, тъй като тази марка е сходна, до степен че да бъде объркана, с по-ранния словен знака „ZANOTTI“, предмет на общностна регистрация No 244 277 и на италианска регистрация No 452 869, и двете притежание на SIC,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски и такси по двете производства,
 —
 да се осъди VICINI S.p.A. да заплати на SIC всички съдебни разноски относно производствата пред отдела по споровете и пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Решението на Общия съд било опорочено от непълни и противоречиви мотиви. Визуалното предимство на графичния пред словния елемент на заявената марка и добавянето към думата „ZANOTTI“ на думите „Giuseppe“ и „Design“ не било достатъчно, за да се изключи наличието на вероятност от объркване между конфликтните марки предвид присъщите на въпросните елементи характеристики и по-специално това, че те нямат отличителен характер.
 Общият съд бил допуснал грешка като приел, че думата „ZANOTTI“ — словният елемент на заявената марка, няма самостоятелна отличителна позиция, и по този начин бил изключил и от тази гледна точка наличието на вероятност от объркване между конфликтните марки.


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/14
 Жалба, подадена на 3 септември 2015 г. от Европейска комисия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 24 юни 2015 г. по дело T-527/13, Италия/Комисия
 (Дело C-467/15 P)
 (2015/C 406/15)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и P. Němečková)
 Друга страна в производството: Италианска република
 Искания на жалбоподателя
 Комисията на Европейските общности моли Съда:
 —
 Да отмени решението на Общия съд (трети състав) от 24 юни 2015 г., съобщено на Комисията на същата дата по дело T-527/13 Италианска република/Комисия;
 —
 Да отхвърли жалбата, подадена на първа инстанция и да осъди Италианската република да заплати разходите по производството в двете инстанции.
 Основания и основни доводи
 1)
 Общият съд извършва неправилно повторно тълкуване и преквалификация на второто основание, изтъкнато на първа инстанция. По този начин той е нарушил диспозитивното начало и забраната за служебно предявяване на основание във връзка с материалната законосъобразност на решение, което жалбоподателят не предявил своевременно в жалбата.
 2)
 Общият съд е нарушил член 108 ДФЕС и член 1 от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета (1) във връзка с понятията за нова помощ и съществуваща помощ. По-специално, той неправилно е приел, че дадена помощ може да бъде считана за съществуваща, независимо от нарушението условие, наложена с решението, с което помощта е обявена за несъвместима. По този начин той е нарушил постоянната практика, съгласно която самото нарушение на тези условия определя съществуването на нова помощ и при липса на нови факти, които могат да доведат до различна преценка, обосновава ново решение за несъвместимо.
 Освен това, след като правилно отхвърля оплакванията за предполагаема недостатъчност на мотивите, Общият съд опровергава тази преценка, като упреква Комисията, че не доказала, че нарушението на условието оказва въздействие върху същността на одобрената от Съвета схема и на това основание неправилно е приел, че може да разпореди частичната отмяна на решението поради грешка при прилагането на правото.
 Общият съд не е отчел надлежно институционалното равновесие между Съвета и Комисията, установено от член 108 ДФЕС. Когато Съветът с единодушие използва правомощието си да обяви дадена помощ за съвместима по изключение с вътрешния пазар, но обвързва това обявяване със спазването на определени условия, Комисията не може да решава дали тези условия действително са съществени или нарушението им може да бъде санирано.
 3)
 Общият съд е нарушил член 108 ДФЕС и членове 4, 6, 7, 14 и 16 от Регламент No 659/1999, що се отнася до приложимите процедури към помощи, предоставени по незаконосъобразен начин.
 След като допуска, че неспазването от страна на държава членка на условията, наложени при одобряването на помощта, представлява форма на незаконно прилагане на тази помощ, отхвърля релевантността на разпоредбите относно процедурата по разглеждане на помощи, предоставени по незаконосъобразен начин на основание на обстоятелството, че Комисията не е основала решението си на тези разпоредби и на съображението, че понятията за нова помощ и помощ, предоставена по незаконосъобразен начин се изключват взаимно. Също така разпоредбите относно помощите, предоставени по незаконосъобразен начин, са идентични, доколкото е релевантно в настоящия случай,


text:
с разпоредбите относно нови помощи. Следователно Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, като е постановил частична отмяна на решението на основание грешка в квалификацията на помощта, останала без правни последици.
 (1) Регламент (EО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (OB L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/18
 Жалба, подадена на 19 февруари 2015 г. от Feralpi Holding SpA срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 9 декември 2014 г. по дело T-70/10, Feralpi/Комисия
 (Дело C-85/15 P)
 (2015/C 146/27)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Feralpi Holding SpA (представители: G.M. Roberti и I. Perego, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло или отчасти съдебното решение от 9 декември 2014 г., доколкото с него се отхвърля жалбата на Feralpi по дело T-70/10, и вследствие на това:
 (i)
 да се отмени изцяло или отчасти решението на Комисията,
 (ii)
 и/или да се отмени, или поне да се намали глобата, наложена на Feralpi с решението на Комисията,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени изцяло или отчасти съдебното решение от 9 декември 2014 г., доколкото с него се отхвърля жалбата на Feralpi по дело T-70/10, и да се върне делото за ново разглеждане от Общия съд на ЕС, който да се произнесе по същество с оглед на указанията, предоставени му от Съда,
 —
 във всеки случай да се намали глобата, наложена на Feralpi с това решение, поради прекомерната продължителност на разглеждането на дело T-70/10 от страна на Общия съд,
 —
 да бъде осъдена Комисията да заплати както съдебните разноски по настоящото производство, така и съдебните разноски по дело T-70/10.
 Основания и основни доводи
 Feralpi се позовава на шест основания за обжалване, които имат за цел да докажат, че:
 —
 Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че не е било извършено нарушение на принципа на колегиалност при приемането на решението на Комисията,
 —
 Общият съд е нарушил член 10 от Регламент No 773/2004 (1) и член 6 от Европейската конвенция за защита на правата на човека (ЕКПЧ), като е приел, че е можело Комисията да приеме решението си без да изпраща на жалбоподателя изложение на възраженията и без да му гарантира възможност да упражни правото си на защита,
 —
 Общият съд е нарушил член 6 от ЕКПЧ и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, като е приел, че периодът между обявяването на съдебното решение от 25 октомври 2007 г. по дело T-77/03 и приемането на решението на Комисията не e имал прекомерна продължителност,
 —
 Общият съд е приложил погрешно член 65 ЕОВС и, в настоящия случай, релевантните понятия за споразумение и съгласувана практика по смисъла на посочената разпоредба и релевантните принципи във връзка с тежестта на доказване, като е приел за установено наличието на един-единствен продължен картел на италианския пазар на арматурна стомана в периода 1989 г.-1992 г. и 1993 г.-1995 г. и участието на Feralpi в този картел. В този контекст, Общият съд не е взел предвид спецификата на приложимата към сектора на арматурната стомана правна рамка на ЕОВС. В допълнение Общият съд очевидно е изопачил смисъла и обхвата на приведените основни доказателства. В това отношение изложените мотиви са недостатъчни и нелогични,
 —
 Общият съд е нарушил принципите на равно третиране


text:
и на пропорционалност, като е решил да не упражнява своето правомощие за пълен съдебен контрол, за да поправи допусната грешка от Комисията при преценката на специфичната тежест на Feralpi и на другите участващи в картела предприятия за целите на определянето на основния размер на глобата,
 —
 Общият съд е нарушил разпоредбите на член 47 от Хартата, тъй като делото на Feralpi не е било разгледано в разумен срок.
 (1) Регламент (ЕО) No 773/2004 на Комисията от 7 април 2004 година относно водените от Комисията производства съгласно членове 81 и 82 от Договора за ЕО (ОВ L 123, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 242).


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/14
 Решение на Съда (трети състав) от 18 октомври 2007 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria regionale di Genova — Италия) — Agrover srl/Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
 (Дело C-173/06) (1)
 (Митнически кодекс на Общността - Активно усъвършенстване - Споразумение за асоцииране - Предварителен износ на ориз за трети страни, обвързани със споразумение за митнически преференции - Член 216 от Митническия кодекс - Последващо събиране на вносни мита - Член 220, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс)
 (2007/C 315/22)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Commissione tributaria regionale di Genova
 Страни в главното производство
 Ищец: Agrover srl
 Ответник: Agenzia Dogane Circoscrizione Doganale di Genova
 Предмет
 Преюдициално запитване — Commissione tributaria regionale di Genova — Тълкуване на член 216 и член 220 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1) — Износ на ориз при режим активно усъвършенстване за трети страни, обвързани със споразумение за митнически преференции — Облагане с мита при внос на компенсаторен продукт, идващ от страна, която не е обвързана със споразумение за митнически преференции
 Диспозитив
 1.
 Член 216 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 година, се прилага към операции по активно усъвършенстване, посочени в член 115, параграф 1, буква б) от посочения регламент, при които компенсаторните продукти са изнесени извън Европейската общност преди вноса на вносни стоки.
 2.
 Когато при приключване на операция по активно усъвършенстване (система с отложено плащане) с еквивалентна компенсация и предварителен износ компетентните органи не са се противопоставили на освобождаване от вносни мита на стоки с произход от трети страни въз основа на член 216 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 2700/2000, те трябва да се откажат да вземат под последващ отчет посочените вносни мита по силата на член 220, параграф 2, буква б) от посочения регламент, ако са изпълнени три кумулативни условия. На първо място, митата трябва да не са били събрани в резултат на грешка от страна на самите компетентни органи, по-нататък, извършената от тях грешка трябва по естеството си да е такава, че да не е било възможно да бъде открита по разумен начин от добросъвестен длъжник, и накрая, длъжникът трябва да е спазил всички разпоредби на действащото законодателство, свързани с митническото деклариране. Препращащата юрисдикция следва да прецени дали случаят по главното производство е такъв, с оглед на съвкупността от конкретните обстоятелства по спора, с който е сезирана, и по-специално с оглед на представените за тази цел доказателства от ищеца по главното производство.
 (1) ОВ C 143 от 17.6.2006 г.


text:
 26.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 159/21
 Жалба, подадена на 4 април 2014 г. от Pesquerias Riveirenses, S.L. и др. срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 7 февруари 2014 г. по дело T-180/13, Pesquerías Riveirenses и др./Съвет
 (Дело C-164/14 P)
 2014/C 159/28
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Pesquerias Riveirenses, S.L., Pesquera Campo de Marte, S.L., Pesquera Anpajo, S.L., Arrastreros del Barbanza, S.A., Martinez Pardavila и синове, S.L., Lijo Pesca, S.L., Frigorificos Hermanos Vidal, S.A., Pesquera Boteira, S.L., Francisco Mariño Mos и др., C.B., Juan Antonio Pérez Vidal и брат, C.B., Marina Nalda, S.L., Portillo и др., S.L., Vidiña Pesca, S.L., Pesca Hermo, S.L., Pescados Oubiña Perez, S.L., Manuel Pena Graña, Campo Eder, S.L., Pesquera Laga, S.L., Pesquera Jalisco, S.L., Pesquera Jopitos, S.L., Pesca-Julimar, S.L. (представител: J. Tojeiro Sierto, abogado)
 Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Да се отмени определението на Общия съд, с което се обявява за недопустима жалбата на жалбоподателите за отмяна на Регламент (ЕС) No 40/2013 на Съвета от 21 януари 2013 г. (1), и да се постанови ново определение, с което същата да се обяви за допустима.
 Основания и основни доводи
 Наличие на пряко засягане — нарушение на член 263 ДФЕС
 Член 263, параграф 4 ДФЕС предвижда, че „всяко физическо или юридическо лице може да заведе иск (...) срещу подзаконови актове, които го засягат пряко и които не включват мерки за изпълнение“. В този смисъл прякото засягане и липсата на мерки за изпълнение са две различни условия, а въпросът за свободата на преценка на държавата, който е от съществено значение за определяне на прякото засягане от обжалвания акт, за сметка на това не е релевантен при определяне дали подзаконовият акт представлява „мярка за изпълнение“ по смисъла на член 263, параграф 4 ДФЕС.
 Жалбоподателите считат, че е налице ясна връзка на пряко засягане между тях, в качеството им на собственици на риболовни кораби, специализирани в улова на син меджид, и регламентът, който въвежда и ограничава улова на този вид. Управлението на запасите от син меджид се осъществява годишно от ЕС посредством определянето на общия допустим улов (ОДУ) и по мнение на жалбоподателите това определяне е погрешно, тъй като не е съобразено с последните съществуващи научни препоръки, поради което обстоятелството, че синият меджид се управлява като един-единствен запас, а не като два отделни запаса, има за последица това, че общият допустим улов е по-малък отколкото този, който е трябвало да се предостави на жалбоподателите, ако запасите бяха управлявани поотделно за зона север и зона юг. При определянето на ОДУ не е възможно никакво последващо изменение на възможностите за улов от страна на държавите членки, нито на начина за управление, използван при предоставянето на тези възможности, тъй като разпределението винаги се извършва въз основа на първоначално определения от Европейския съюз ОДУ. Следователно единствената възможност или алтернатива на жалбоподателите да изразят своето несъгласие с посочения ОДУ и с начина за неговото определяне или с управлението на риболова, е като сезират европейските съдилища.
 (1) Регламент (ЕС) No 40/2013 на Съвета


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/47
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 14 април 2011 г. — Irmantas Šimonis/Комисия
 (Дело F-113/07) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Прехвърляне в друга институция - Юрист лингвист - Замяна на мотиви - Изискване за минимален трудов стаж)
 2011/C 252/100
 Език на производството: литовски
 Страни
 Жалбоподател: Irmantas Šimonis (Luxembourg, Luxembourg) (представител: V. Vilkas, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė и K. Herrmann)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas и E. Matulionytė)
 Предмет
 Отмяна на решението на Комисията, с което тя, в хода на процедурата за подбор за заемане на длъжност, предмет на обявление за свободно място No COM/2007/142, се е отказала да иска преместването на жалбоподателя в Комисията и го е отстранила от процедурата за подбор.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението, с което Европейската комисия отстранява г-н Šimonis от процедурата за подбор, предвидена в обявление за свободно място COM/2007/142, като се отказва да иска от Съда на Европейския съюз преместването му.
 2.
 Европейската комисия понася наред със собствените си съдебни разноски и тези на жалбоподателя.
 3.
 Република Литва понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 79, 29.3.2008 г, стр. 36.


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/28
 Жалба, подадена на 30 декември 2014 г. — GHC/Комисия
 (Дело T-847/14)
 (2015/C 056/39)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: GHC Gerling, Holz & Co. Handels GmbH (Хамбург, Германия) (представител: Rechtsanwalt D. Lang)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение на Комисията от 31 октомври 2014 г. C (2014) 7920, както и отпуснатата на жалбоподателя за 2015 г. квота за пускането на пазара на флуоровъглеводороди, доколкото с тях се определя твърде ниска референтна стойност за жалбоподателя и му се отпуска твърде ниска квота за 2015 г.,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първо правно основание: Нарушение на Регламент (ЕС) No 517/2014 (1)
 —
 На това място жалбоподателят твърди, че ответникът му е определил твърде ниска референтна стойност и му е отпуснал твърде ниска квота за 2015 г. Той оспорва факта, че при изчисляването Комисията е взела предвид развитието на складовата наличност през референтните години.
 —
 Жалбоподателят твърди, че текстът, генезисът, структурата, смисълът и целта на Регламент No 517/2014 не обосновават да бъде взето предвид развитието на складовата наличност.
 —
 В рамките на това правно основание жалбоподателят посочва, че годишното развитие на складовата наличност не е подходящо да установи що се отнася до вносителите и износителите, които не са производители, действително пуснатото на пазара количество, а по-скоро изкривява установяването му в тежест на жалбоподателя.
 2.
 Второ правно основание: Нарушение на принципа на равенство по член 20 от Хартата на основните права на Европейския съюз
 —
 На това място жалбоподателят твърди, че като е взето предвид годишното развитие на складовата му наличност през референтните години е поставен в по-неблагоприятно положение спрямо вносителите, които са изчерпали складовата си наличност в хода на референтната година и нямат такава след края на годината.
 —
 Освен това жалбоподателят бил поставен в по-неблагоприятно положение и спрямо производителите, тъй като вземането предвид на развитието на годишната складова наличност било подходящо за производителите, за да се определи действително пуснатото на пазара количество, докато в неговия случай това водело до изкривяване в негова тежест.
 3.
 Трето правно основание: Нарушение на задължението за мотивиране по член 296 ДФЕС
 —
 На това място жалбоподателят твърди по-специално, че обжалваното решение не отговаря на изискването за мотивиране, в частност не ставало ясно как се образуват определените за жалбоподателя тонове CO2 еквивалент.
 (1) Регламент (ЕС) No 517/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 16 април 2014 година за флуорсъдържащите парникови газове и за отмяна на Регламент (ЕО) No 842/2006 (ОВ L 150, стр. 195).


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/8
 Решение на Съда (трети състав) от 26 май 2016 г. — Rose Vision, SL/Европейска комисия
 (Дело C-224/15 P) (1)
 ((Обжалване - Финансирани от Европейския съюз проекти в областта на научноизследователската дейност - Одити, установяващи нередности при изпълнението на някои проекти - Решения на Комисията, с които се спира изплащането на дължимите суми по някои проекти - Иск за отговорност - Отхвърляне - Мотивиране))
 (2016/C 260/10)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Rose Vision, SL (представител: J.J. Marín López, abogado)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: R. Lyal и M. Siekierzyńska)
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 5 март 2015 г., Rose Vision и Seseña/Комисия (T-45/13, непубликувано, EU:T:2015:138) в частта относно Rose Vision SL.
 2)
 Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.
 3)
 Съдът не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 228, 13.7.2015 г.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/63
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 17 септември 2014 г. — CQ/Парламент
 (Дело F-12/13) (1)
 ((Публична служба - Срочно наети служители - Конферентни устни преводачи (AIC) - Член 90 от УРДС - Психически тормоз - Член 12а от Правилника - Вътрешни правила за консултативната комисия по проблемите на тормоза на работното място и неговото предотвратяване - Поверителност на работата на посочената комисия - Явни грешки в преценката))
 (2014/C 395/75)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CQ (представител: C. Bernard-Glanz, avocat)
 Ответник: Европейски парламент (представители: M. Dean и Е. Танева)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на генералния секретар на Европейския парламент, с което се отхвърля оплакването за психически тормоз, подадено от жалбоподателката.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда CQ да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Европейския парламент.
 (1) ОВ C 108, 13.4.2013 г., стр. 40.


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/4
 Преюдициално запитване от Tribunalul Mureș (Румъния), постъпило на 8 май 2015 г. — ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt/Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov — Administrația Județeană a Finanțelor Publice Mureș
 (Дело C-212/15)
 (2015/C 262/05)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Mureș
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ENEFI Energiahatekonysagi Nyrt
 Ответник: Direcția Generală Regională a Finanțelor Publice (DGRFP) Brașov
 Преюдициални въпроси
 1)
 С тълкуване на член 4, параграфи 1 и 2, букви е) и л) от Регламент (ЕО) No 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (1) да се уточни дали последиците от производството по несъстоятелност, уредени в законодателството на държавата, в която е открито производството по несъстоятелност, могат да включват погасяване на правото на кредитор, който не е страна в производството по несъстоятелност, да претендира своето вземане в друга държава членка или да иска спиране на принудителното изпълнение върху такова вземане в същата държава членка.
 2)
 Релевантно ли е обстоятелството, че вземането, което е предмет на принудително изпълнение в държава, различна от държавата, в която е открито производството по несъстоятелност, е данъчно?
 (1) ОВ L 160, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/20
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 8 март 2013 г. — ASL n. 5 „Spezzino“ и др./San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
 (Дело C-113/13)
 2013/C 156/31
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: ASL n. 5 „Spezzino“, A.N.P.A.S. Associazione Nazionale Pubblica Assistenza — Comitato Regionale Liguria, Regione Liguria
 Ответници: San Lorenzo Società Cooperativa Sociale, Croce Verde Cogema Cooperativa Sociale Onlus
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допускат ли членове 49 ДФЕС, 56 ДФЕС, 105 ДФЕС и 106 ДФЕС вътрешна правна норма, която предвижда услугата по санитарен транспорт да се възлага с предимство на доброволчески организации, на италианския Червен кръст и на други оправомощени публични институции или образувания, макар и такова възлагане да се извършва въз основа на споразумение, което предвижда възстановяване само на действително направените разходи?
 2.
 Допуска ли правото на Съюза в областта на обществените поръчки — в случая, тъй като става дума за изключени договори, това са общите принципи на свобода на конкуренция, на недопускане на дискриминация, на прозрачност и на пропорционалност — национална правна уредба, която позволява прякото възлагане на услугата по санитарен транспорт, при положение че [оспорваното в случая] рамково споразумение, което предвижда възстановяването също и на фиксираните и на дългосрочните разходи, следва да се квалифицира като възмездно?


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/30
 Жалба, подадена на 17 април 2017 г. — Balti Gaas/Комисия и INEA
 (Дело T-236/17)
 (2017/C 221/43)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Balti Gaas OÜ (Талин, Естония) (представители: E. Tamm и L. Naaber-Kivisoo, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия и Изпълнителна агенция за иновации и мрежи (INEA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответниците от 17 февруари 2017 г. Ref Ares(2017)890302 (1);
 —
 да осъди ответниците да понесат направените от тях разноски, както и да платят тези, направени от жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят твърди, че ответниците не са гарантирали, че проведените процедури при предоставянето на помощи зачитат принципите на законност, прозрачност и добра администрация, и изтъква четири основания.
 1.
 Първо: липса на компетентност.
 2.
 Второ: твърдение за нарушение на съществено процесуално изискване, а именно неизлагане на мотиви.
 3.
 Tрето: липса на мотиви.
 4.
 Четвърто: липса на фактическа точно при излагането на мотивите.
 (1) Решение, взето във връзка с Решение за изпълнение на Комисията C(2016)1587 final от 17.3.2016 г. за изменение на Решение за изпълнение на Комисията C(2014)2080 за приемане на многогодишна работна програма за предоставяне на финансова помощ в областта на трансевропейската енергийна инфраструктура съгласно Механизма за свързване на Европа за периода 2014-2020 г.


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/35
 Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 септември 2013 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-31/13)
 (Публична служба - Член 34, параграфи 1 и 6 от Процедурния правилник - Жалба, подадена по факс в срока за обжалване, удължен с десетдневен срок - Жалба, подадена по пощата в следващите десет дни - Липса на идентичност между едната и другата - Просрочие на жалбата)
 2013/C 313/66
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейския съюз
 Предмет
 Отмяна на отхвърлянето на искането на жалбоподателя за изплащане на обезщетение за вредите, които твърди, че е претърпял по повод и вследствие на неговото преместване от Делегацията на Комисията в Луанда в седалището на Комисията в Брюксел
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Г-н Marcuccio понася направените от него съдебни разноски.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/4
 Жалба, подадена на 29 ноември 2011 г. от Европейска комисия срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 29 септември 2011 г. по дело T-442/07, Ryanair Ltd/Европейска комисия, подкрепяна от Air One SpA
 (Дело C-615/11 P)
 2012/C 65/08
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: L. Flynn, D. Grespan, S. Noë)
 Други страни в производството: Ryanair Ltd, Air One SpA
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени Решение на Общия съд (пети състав) от 29 септември 2011 г. по дело T-442/07, Ryanair Ltd/Европейска комисия, което е съобщено на Комисията на 30 септември 2011 г., доколкото с него се постановява, че Комисията на Европейските общности не е изпълнила задълженията си по Договора за ЕО като не е приела решение относно прехвърлянето на 100 служители на Alitalia, за което е уведомена с писмо;
 —
 да отхвърли искането за установяване на неправомерно бездействие на Комисията на Европейските общности поради това, че не е приела решение относно прехвърлянето на 100 служители на Alitalia, за което е уведомена с писмо от 16 юни 2006 г., изпратено ѝ от Ryanair Ltd;
 —
 да осъди Ryanair Ltd да заплати съдебните разноски;
 —
 при условията на евентуалност,
 —
 да върне делото на Общият съд за ново разглеждане;
 —
 да не се произнася по съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение трябва да бъде отменено поради следните основания:
 —
 Неправилно тълкуване на член 10, параграф 1 и на член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 659/1999 (1). Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото във връзка с определянето на критериите, които позволяват да се установи дали Комисията разполага с информация или жалба относно твърдяна неправомерна помощ;
 —
 Грешка в правната квалификация на писмото на Ryanair от 16 юни 2006 г. Общият съд заключава, че под формата на писмото от 16 юни 2006 г. Комисията е получила жалба или информация относно твърдяна неправомерна помощ. Комисията счита, че по този начин Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото поради неправилна квалификация на това писмо;
 —
 Грешка при прилагане на правото, доколкото Общият съд е установил, че Комисията е имала задължение да действа за целите на член 232 ЕО, с оглед на изискванията на член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 659/1999.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО


text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/45
 Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — sheepworld/EUIPO (Beste Oma)
 (Дело T-421/16)
 (2016/C 343/60)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: sheepworld AG (Урзенхолен, Германия) (представител: S. von Rüden, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Beste Oma“ — заявка за регистрация No 14 169 478
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 13 май 2016 г. по преписка R 91/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, възникнали в хода на производството.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/9
 Решение на Съда (десети състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht München — Германия) — Sandler AG/Hauptzollamt Regensburg
 (Дело C-175/12) (1)
 (Митнически съюз и обща митническа тарифа - Преференциален режим за вноса на продукти с произход от страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн (АКТБ) - Членове 16 и 32 от Протокол No 1 към приложение V от Споразумението от Котону - Внос на синтетични фибри от Нигерия в Европейския съюз - Нередности в сертификата за движение на стоките EUR.1, изготвен от компетентните органи на държавата износител - Печат, който не съответства на изпратения на Комисията образец - Сертификат със задна дата и заместващ сертификат - Митнически кодекс на Общността - Членове 220 и 236 - Възможност за последващо прилагане на преференциална митническа тарифа, която не е била в сила към датата на молбата за възстановяване - Условия)
 2013/C 367/15
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht München — Германия
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sandler AG
 Ответник: Hauptzollamt Regensburg
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht München — Тълкуване на член 236, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58), на член 889, параграф 1, второ тире от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3), изменен с Регламент (ЕО) No 214/2007 на Комисията от 28 февруари 2007 г. (ОВ L 62, стр. 6), както и на членове 16 и 32 от Протокол No 1 от приложение V към Споразумението за партньорство между членовете на Групата страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 година (ОВ L 317, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 23, стр. 3) — Внос на изкуствени влакна от Нигерия в Европейския съюз — Възможност за последваща приложимост на преференциална митническа ставка, която повече не е в сила към датата на подаване на искането за възстановяване — Ситуация, в която посочените стоки са били внесени на дата, на която посочената преференциална митническа ставка е била все още в сила, но е отказано да бъде приложена, тъй като сертификатите за движението на стоките EUR.1 са били подпечатани с печат, който не съвпада с образеца на печата, предоставен на Комисията.
 Диспозитив
 1.
 Член 889, параграф 1, първа алинея, второ тире от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, последно изменен с Регламент (ЕО) No 214/2007 на Комисията


text:
от 28 февруари 2007 година, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска да се подаде молба за възстановяване на митни сборове, когато е заявен и предоставен преференциален тарифен режим при пускане на стоките в режим на свободно обращение и когато едва по-късно в рамките на последваща проверка, извършена след изтичането на преференциалния тарифен режим и възстановяването на обикновено дължимото мито, органите на държавата вносител съберат разликата спрямо митническата ставка, приложима към стоките с произход от трети страни.
 2.
 Член 16, параграф 1, буква б) и член 32 от Протокол No 1 към приложение V от Споразумението за партньорство между членовете на Групата страни от Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн, от една страна, и Европейската общност и нейните държави членки, от друга страна, подписано в Котону на 23 юни 2000 година, одобрено от името на Общността с Решение 2003/159/ЕО на Съвета от 19 декември 2002 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че ако при последваща проверка се окаже, че даден печат, който не съответства на образеца, изпратен от органите на държавата износител, е бил поставен върху сертификат EUR.1, митническите органи на държавата вносител могат да откажат да приемат сертификата и да го върнат на вносителя, за да може да му бъде издаден сертификат със задна дата въз основа на член 16, параграф 1, буква б) от този протокол, вместо да започнат процедурата, предвидена в член 32 от протокола.
 3.
 Член 16, параграфи 4 и 5 и член 32 от Протокол No 1 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат органите на държавата вносител да откажат да приемат като издаден със задна дата сертификат EUR.1 по смисъла на член 16, параграф 1 от протокола, сертификат EUR.1, който, въпреки че съответства във всичките си останали елементи на изискванията на разпоредбите от протокола, в клетка „Бележки“ съдържа не специфичния параф от параграф 4 от тази разпоредба, а указание, което в крайна сметка трябва да се тълкува като означаващо, че сертификатът EUR.1 е бил издаден съгласно член 16, параграф 1 от протокола. В случай на съмнение относно действителността на документа или произхода на съответните продукти органите са длъжни да започнат процедурата по проверка, предвидена в член 32 от протокола.
 (1) ОВ C 194, 30.6.2012 г.


text:
 30.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/11
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 9 май 2011 г. — Jyske Bank Gibraltar Limited/Administración del Estado
 (Дело C-212/11)
 2011/C 226/21
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Jyske Bank Gibraltar Limited
 Ответник: Administración del Estado
 Преюдициален въпрос
 Може ли на основание член 22, параграф 2 от Директива 2005/60/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм държава членка да предвижда задължение информацията, която следва да предоставят кредитните институции, извършващи дейност на нейна територия без постоянен обект, да бъде пряко предадена на органите ѝ за борба с изпирането на пари, или, обратно, искането за предоставяне на информация трябва да бъде отправено до звеното за финансово разузнаване в държавата членка, на чиято територия се намира задължената кредитна институция?
 (1) ОВ L 309, стр.15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 214


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/39
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 април 2014 г. — Коларова/REA
 (Дело F-88/13)
 ((Публична служба - Служители на Изпълнителната агенция за научни изследвания - Искания в хода на производството - Възражение за недопустимост - Правомощия на органа, компетентен да сключва договори за наемане на работа - Делегиране на Служба „Управление и изплащане на индивидуалните права“ (PMO) - Жалба, насочена срещу решенията на PMO - Жалба, насочена срещу делегиращата институция - Явна недопустимост))
 2014/C 184/64
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Десислава Коларова (Брюксел, Белгия) (представител: F. Frabetti, avocat)
 Ответник: Изпълнителна агенция за научни изследвания (представители: S. Payan-Lagrou, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за отхвърляне на молбата на жалбоподателката за третиране на майка ѝ като дете на издръжка съгласно член 2, параграф 4 от приложение VII към Правилника
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда г-жа Коларова да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на Изпълнителната агенция за научни изследвания.


text:
 20.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/14
 Жалба, подадена на 20 август 2012 г. — REWE-Zentral/СХВП — Planet GDZ (PRO PLANET)
 (Дело T-373/12)
 2012/C 319/27
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: REWE-Zentral AG (Кьолн, Германия) (представители: M. Kinkeldey и A. Bognár, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Planet GDZ AG (Тагелсванген, Швейцария)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решение от 14 юни 2012 г. на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) по преписка R 1350/2011-1;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „PRO PLANET“ за стоки от класове 6, 17 и 19
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Planet GDZ AG
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация на словната марка „PLANET“ за стоки от класове 6 и 19
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/5
 Решение на Съда (първи състав) от 3 септември 2009 г. — William Prym GmbH & Co. KG, Prym Consumer GmbH & Co. KG/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-534/07 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на галантерийни стоки (игли) - Споразумения за подялба на пазара - Нарушение на правото на защита - Задължение за мотивиране - Глоба - Насоки - Тежест на нарушението - Действително отражение върху пазара - Създаване на картела)
 2009/C 256/08
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: William Prym GmbH & Co. KG, Prym Consumer GmbH & Co. KG (представители: H.-J. Niemeyer, Ch. Herrmann и M. Röhrig, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre и K. Mojzesowicz)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 септември 2007 г. по дело Prym и Prym Consumer/Комисия (T-30/05), с което Първоинстанционният съд определя размера на глобата, наложена на жалбоподателите съгласно член 2 от Решение C(2004)4221 окончателен на Комисията от 26 октомври 2004 г. относно процедура по прилагането на член 81 ЕО (дело COMP/F-1/38.338 — PO/Игли), на 27 милиона евро — Картел на пазара на галантерийни стоки (игли)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда William Prym GmbH & Co. KG и Prym Consumer GmbH & Co. KG да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 37, 9.2.2008 г.


text:
 12.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/49
 Жалба, подадена на 10 декември 2007 г. — Van Arum/Парламент
 (Дело F-139/07)
 (2008/C 92/99)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Rinse van Arum (Winksele, Белгия) (представител: W. van den Muijsenbergh, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет и описание на спора
 От една страна жалбоподателят иска да се измени докладът за атестиране и, при условията на евентуалност, посоченият доклад да се отмени. При условията на евентуалност спрямо първите две искания, жалбоподателят иска да му бъдат съобщени всички доказателства, на които се основават някои спорни забележки, включени в неговия доклад за атестиране и да се постанови решение относно фактите и атестирането, които са предмет на спора. От друга страна, жалбоподателят иска да се осъди ОН да му заплати символично обезщетение в размер на 1 EUR.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се измени докладът за атестиране,
 —
 при условията на евентуалност, посоченият доклад да се отмени изцяло,
 —
 при условията на евентуалност спрямо първите две искания, да се нареди всички доказателства, на които се основават някои спорни забележки, включени в доклада за атестиране, да бъдат съобщени на жалбоподателя и да се постанови решение относно някои спорни факти и спорното атестиране,
 —
 да се осъди ОН да му заплати символично обезщетение в размер на 1 EUR,
 —
 да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/18
 Жалба, подадена на 22 ноември 2013 г. от Total SA срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 13 септември 2013 г. по дело T-548/08, Total SA/Европейска комисия
 (Дело C-597/13 P)
 2014/C 45/33
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Total SA (представители: E. Morgan de Rivery, E. Lagathu, адвокати)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Жалбоподателят моли Съда, главно:
 —
 да отмени изцяло, на основание на член 256 ДФЕС и член 56 от Протокол No 3 относно статута на Съда на Европейския съюз, решението на Общия съд от 13 септември 2013 г. по дело Total/Европейска комисия, T-548/08,
 —
 да уважи исканията, предявени в първоинстанционното производство пред Общия съд,
 —
 вследствие на това, да отмени Решение C(2008) 5476 окончателен на Комисията от 1 октомври 2008 година относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/C.39.181 — Восъци за свещи) в частта, в която се отнася до Total,
 —
 при условията на евентуалност, да упражни правомощието си за изменение, основано на член 261 ДФЕС, за до намали размера на наложената на Total глоба.
 —
 Във всички случаи, да осъди Европейската комисия да заплати всички съдебни разноски, включително тези, които Total е направило в производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква три основания в подкрепа на главните си искане и три основания в подкрепа на искането, направено при условията на евентуалност.
 На първо място жалбоподателят упреква Общия съд, че е нарушил принципа на състезателност като е постановил две решения в един и същи ден, довели до изменение на естеството на отговорността, възложена на жалбоподателя, и до последвалото от това утежняване на последната.
 На второ място жалбоподателят изтъква грешки при прилагане на правото по отношение на мотивите на решението на Общия съд. От една страна Общият съд бил допуснал грешка при прилагане на правото в рамките на контрола си за законосъобразност, тъй като не отменил решението на Комисията поради нарушение от страна на последната на задължението ѝ за мотивиране. От друга страна Общият съд не изпълнил задължението си за мотивиране в рамките на правомощието си за изменение, основано на член 261 ДФЕС.
 На трето място жалбоподателят упреква Общия съд, че е допуснал грешки при прилагане на правото в рамките на упражняването на правомощието за изменение, основано на член 261 ДФЕС, тъй като е отказал да намали глобата на жалбоподателя съразмерно на глобата, наложена на дъщерното дружество Total Raffinage Marketing. От една страна, Общият съд направил грешна преценка на обхвата на правомощието си за изменение, като изменил солидарния и единен характер на отговорността на жалбоподателя и на дъщерното дружество, въпреки че имал правомощие само за измени размера на глобата. От друга страна жалбоподателят счита, че Общият съд не се е съобразил с практиката на Съда относно солидарната отговорност на дружество майка за нарушението, извършено от дъщерното дружество, както и с принципите на равенство, на недопускане на дискриминация и на пропорционалност.
 На четвърто място жалбоподателят приканва Съда, при


text:
условията на евентуалност, да упражни правомощието си за изменение, за да отмени глобата или да измени размера ѝ.
 На пето място жалбоподателят иска от Съда да измени отчасти размера на глобата, така че да я изравни с тази, която е постановена срещу дъщерното дружество Total Raffinage Marketing, в рамките на производството по дело T-566/08.
 На последно място жалбоподателят иска от Съда да измени основния размер на глобата с цел да го изравни с този на глобата, наложена на дъщерното дружество Total Raffinage Marketing в рамките на производството по дело T-566/08, а в случай на обжалване — в решението на Съда по жалбата, ако последният приеме, че фазата на производството позволява да се произнесе по съществото на спора, или в постановено от Общия съд решение след връщане на делото от страна на Съда.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/15
 Решение на Съда (първи състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Испания) — International Bingo Technology, S.A./Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC)
 (Дело C-377/11) (1)
 (Шеста директива ДДС - Член 11, A, параграф 1, буква а), член 17, параграф 5 и член 19, параграф 1 - Организиране на игри бинго - Правно задължение част от продажната цена на талоните да се преведе на участниците в играта като печалби - Изчисляване на данъчната основа)
 2012/C 295/25
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de Cataluña
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: International Bingo Technology, S.A.
 Ответник: Tribunal Económico Administrativo Regional de Cataluña (TEARC)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Superior de Justicia de Cataluña — Тълкуване на член 11, A, параграф 1, буква а), член 17, параграф 5 и член 19, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Данъчна основа — Организиране на игри бинго — Продажба на талони на участниците в играта — Използване на част от така събраните суми за изплащане на печалбите на спечелилите участници
 Диспозитив
 1.
 Член 11, A, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 98/80/ЕО на Съвета от 12 октомври 1998 г., трябва да се тълкува в смисъл, че при продажба на талони за бинго като разглежданите в главното производство данъчната основа за данъка върху добавената стойност не включва частта от цената на тези талони, която е предварително определена от закона и е предвидена за изплащането на печалби на участниците в играта.
 2.
 Член 17, параграф 5 и член 19, параграф 1 от Шеста директива 77/388, изменена с Директива 98/80, трябва да се тълкуват в смисъл, че за целите на изчисляването на подлежащата на приспадане част от данъка върху добавената стойност държавите членки не могат да предвидят, че предварително определената от закона част от продажната цена на талоните за бинго, която трябва да бъде преведена на участниците в играта като печалби, се включва в оборота, който следва да фигурира в знаменателя на дробната величина, посочена в член 19, параграф 1.
 (1) ОВ C 290, 1.10.2011 г.


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/9
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 26 юли 2013 г. — Ministero dell’Economia e delle Finanze и AAMS/Yesmoke Tobacco
 (Дело C-428/13)
 2013/C 313/16
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS)
 Ответник: Yesmoke Tobacco SpA
 Преюдициален въпрос
 Съвместима ли е с разпоредбите на член 8, параграф 2 от Директива 95/59/ЕО (1) от 27 декември 1995 година и член 7, параграф 2 от Директива 2011/64/ЕС (2) от 21 юни 2011 г., които предвиждат съответно, че пропорционалната ставка и ставката ad valorem, както и размера на специфичния акциз ... „трябва да бъдат еднакви за всички цигари“, национална правна уредба като член 39 octies, четвърта алинея от Законодателен декрет No 504 от 26 октомври 1995 г., (изменен с член 55, алинея 2-bis, буква. [c)] от Законодателен декрет No 78 от 31 май 2010 г., преобразуван с изменения в Закон No 122 от 30 юли 2010 г.), който предвижда, че дължимият акциз за цигарите с продажна цена за потребителите по-ниска от тази на цигарите от най-търсената ценова категория е в размер на 115 % от основния размер, определяйки по този начин акциз с твърдо определена специфична минимална ставка за цигарите с по-ниска продажна цена, а не минимален размер на акциза за цигарите от всички ценови категории, както допускат член 16, параграф 7 от посочената Директива 95/59/ЕО и член 14, параграф 2 от посочената Директива 2011/64/ЕС?
 (1) Директива 95/59/ЕО на Съвета от 27 ноември 1995 година относно данъците, различни от данъка върху оборота, които оказват влияние върху потреблението на тютюневи изделия (ОВ L 291, стр. 40, Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 5).
 (2) Директива 2011/64/ЕС на Съвета от 21 юни 2011 година относно структурата и ставките на акциза върху обработен тютюн (ОВ L 176, стр. 24).


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/56
 Жалба, подадена на 16 април 2009 г. — Martinet/Комисия
 (Дело T-163/09)
 2009/C 141/113
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Yvon Martinet (Париж, Франция) (представител: J.-L. Fourgoux, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението за отхвърляне на кандидатурата на адв. Martinet за поста на заместник-член на Апелативния съвет на Европейската агенция по химикалите,
 —
 Да се осъди Европейската комисия — Генерална дирекция „Предприятия и промишленост“, Комисия за предварителен подбор на Апелативния съвет на Европейската агенция по химикалите, да разгледа действително и по същество кандидатурата на адв. Martinet като обезщетяване в натура на вредите, претърпени поради загубата на възможност,
 —
 При всички положения, да се осъди Европейската комисия — Генерална дирекция „Предприятия и промишленост“, Комисия за предварителен подбор на Апелативния съвет на Европейската агенция за химикалите да понесе всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията за отхвърляне на кандидатурата му за пост на заместник-член на Апелативния съвет на Европейската агенция за химикалите (ЕАХ) на основанието, че кандидатурата му не е била взета предвид, доколкото не е била получена от службата, отговаряща за процеса на подбор, тъй като е била изпратена на заместник-председателя на Комисията г-н G. Verheugen на адрес, различен от точния адрес, посочен в поканата за изразяване на интерес, публикувана в
 Официален вестник на Европейския съюз, C 2008, 41 A, стр. 8.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква по отношение на искането за отмяна, че:
 —
 обжалваното решение не отговаряло на задължението за мотивиране —съществена формалност, която трябва да се спазва,
 —
 обжалваното решение се основавало на материална фактическа неточност, тъй като кандидатурата била изпратена на посочения в поканата адрес,
 —
 принципите на добра администрация и на равни възможности били нарушени, доколкото кандидатурата на жалбоподателя не е била разгледана.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/31
 Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-297/12) (1)
 ((Извъндоговорна отговорност - Обществени поръчки за услуги - Оповестяване от Комисията на трети лица на информация, за която се твърди, че засяга репутацията на ищеца - Неимуществена вреда - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти))
 2014/C 421/42
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: V. Christianos и S. Paliou, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: S. Lejeune и S. Delaude, подпомагани от E. Petritsi, адвокат)
 Предмет
 Искане за поправяне на вредите, които ищецът твърди, че е претърпял вследствие на оповестяването от Комисията на трети лица, в писмото ѝ от 3 юли 2007 г., на информация относно, от една страна, административно разследване на Комисията, засягащо жалбоподателя и, от друга страна, политиката на последната относно наемането на персонала.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 273, 8.9.2012 г.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/17
 Решение на Общия съд от 27 юни 2012 г. — Interkobo/СХВП — XXXLutz Marken (my baby)
 (Дело T-523/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „my baby“ - По-ранни национална и международна словни марки „MYBABY“ и по-ранна национална фигуративна марка „mybaby“ - Относително основание за отказ - Непредставяне на доказателства на езика на производството по възражение - Оправдани правни очаквания - Правило 19, параграф 3, правило 20, параграф 1 и правило 98, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2012/C 243/33
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Interkobo sp. z o.o. (Łódź, Полша) (представители: адв. R. Skubisz и адв. K. Ziemski)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: XXXLutz Marken GmbH (Wels, Австрия) (представител: адв. H. Pannen)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2010 г. (преписка No R 88/2009-4) относно производство по възражение между Interkobo sp. z o.o. и XXXLutz Marken GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Interkobo sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 13, 15.1.2011 г.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/33
 Жалба, подадена на 31 януари 2008 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-53/08)
 (2008/C 79/64)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представител: S. Fiorentino, Avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение С(2007) 5400 окончателен на Комисията от 20 ноември 2007 г., нотифицирано на 21 ноември 2007 г., относно държавна помощ No С 36/А/2006 (ex NN 38/2006), предоставена от Италия в полза на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche.
 Правни основания и основни доводи
 С обжалваното решение са обявени за несъвместими с общия пазар държавната помощ, предоставена от Италия в полза на ThyssenKrupp, Cementir и Nuova Terni Industrie Chimiche, както и тази, която е отпусната, но все още непредоставена в полза на същите получатели, под формата на преференциални тарифни условия за доставката на електроенергия.
 В подкрепа на своите искания жалбоподателят изтъква следните правни основания:
 1)
 Нарушение на член 87, параграф 1 ЕО и член 88, параграф 3 ЕО и погрешна реконструкция на фактите. В своето решение Комисията не е взела предвид, че приетата от италианската държава оспорвана мярка не е съставлявала държавна помощ, тъй като не е предоставяла икономическо предимство. Всъщност мярката, с която се продължава действието на специалните тарифи за електроенергия, намиращи приложение към заинтересованите от производството дружества, които са правоприемници на Terni S.p.A., представлява дължима добавка към предоставеното преди това на Terni S.p.A. обезщетение за отчуждаване, вследствие на факта, че приети впоследствие правни разпоредби са предвиждали по-дълъг срок на отчуждената концесия за производство на електроенергия.
 2)
 Нарушение на член 87, параграф 1 ЕО и член 88, параграф 3 ЕО и погрешна реконструкция на фактите. В своето решение Комисията не е взела предвид, че приетата от италианската държава оспорвана мярка не е съставлявала държавна помощ, тъй като помощта не е била предоставена с държавни средства. Всъщност цената на мярката се понася от другите ползватели на услугата за доставка на електроенергия.
 3)
 Нарушение на съществени процесуални изисквания във връзка с липсата на предварителни проучвания и нарушение на правото на защита. В своето решение Комисията е определила като ирелевантни резултатите от икономическо проучване, целящо да оцени всички наложени на дружеството Terni загуби вследствие на отчуждаването и всички ползи, получени от това дружество като обезщетение, тъй като доколко е подходящ механизмът за обезщетяване може да се оцени единствено ex ante, тоест към момента на отчуждаването. Изследването е било осъществено в съответствие с предишно указание на Комисията. Като възприема гледището, че само по себе си едно поискано преди това от нея изследване е ирелевантно, Комисията е трябвало да задълбочи предварителните проучвания, като отново започне дискусията относно методите за осъществяване на изследването.


text:
 30.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/25
 Жалба, подадена на 25 април 2012 г. — Tomana и други/Съвет и Комисия
 (Дело T-190/12)
 2012/C 194/42
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Johannes Tomana (Хараре, Зимбабве); Titus Mehliswa Johna Abu Basutu (Хараре); Happyton Mabhuya Bonyongwe (Хараре); Flora Buka (Хараре); Wayne Bvudzijena (Хараре); David Chapfika (Хараре); George Charamba (Хараре); Faber Edmund Chidarikire (Хараре); Tinaye Chigudu (Хараре); Aeneas Soko Chigwedere (Хараре); Phineas Chihota (Хараре); Augustine Chihuri (Хараре); Patrick Anthony Chinamasa (Хараре); Edward Takaruza Chindori-Chininga (Хараре); Joseph Chinotimba (Хараре); Tongesai Shadreck Chipanga (Хараре); Augustine Chipwere (Хараре); Constantine Chiwenga (Хараре); Ignatius Morgan Chiminya Chombo (Хараре); Martin Dinha (Хараре); Nicholas Tasunungurwa Goche (Хараре); Gideon Gono (Хараре); Cephas T. Gurira (Хараре); Stephen Gwekwerere (Хараре); Newton Kachepa (Хараре); Mike Tichafa Karakadzai (Хараре); Saviour Kasukuwere (Хараре); Jawet Kazangarare (Хараре); Sibangumuzi Khumalo (Хараре); Nolbert Kunonga (Хараре); Martin Kwainona (Хараре); R. Kwenda (Хараре); Andrew Langa (Хараре); Musarashana Mabunda (Хараре); Jason Max Kokerai Machaya (Хараре); Joseph Mtakwese Made (Хараре); Edna Madzongwe (Хараре); Shuvai Ben Mahofa (Хараре); Titus Maluleke (Хараре); Paul Munyaradzi Mangwana (Хараре); Reuben Marumahoko (Хараре); G. Mashava (Хараре); Angeline Masuku (Хараре); Cain Ginyilitshe Ndabazekhaya Mathema (Хараре); Thokozile Mathuthu (Хараре); Innocent Tonderai Matibiri (Хараре); Joel Biggie Matiza (Хараре); Brighton Matonga (Хараре); Cairo Mhandu (Хараре); Fidellis Mhonda (Хараре); Amos Bernard Midzi (Хараре); Emmerson Dambudzo Mnangagwa (Хараре); Kembo Campbell Dugishi Mohadi (Хараре); Gilbert Moyo (Хараре); Jonathan Nathaniel Moyo (Хараре); Sibusio Bussie Moyo (Хараре); Simon Khaya Moyo (Хараре); S. Mpabanga (Хараре); Obert Moses Mpofu (Хараре); Cephas George Msipa (Хараре); Henry Muchena (Хараре); Olivia Nyembesi Muchena (Хараре); Oppah Chamu Zvipange Muchinguri (Хараре); C. Muchono (Хараре); Tobaiwa Mudede (Хараре); Isack Stanislaus Gorerazvo Mudenge (Хараре); Columbus Mudonhi (Хараре); Bothwell Mugariri (Хараре); Joyce Teurai Ropa Mujuru (Хараре); Isaac Mumba (Хараре); Simbarashe Simbanenduku Mumbengegwi (Хараре); Herbert Muchemwa Murerwa (Хараре); Munyaradzi Musariri (Хараре); Christopher Chindoti Mushohwe (Хараре); Didymus Noel Edwin Mutasa (Хараре); Munacho Thomas Alvar Mutezo (Хараре); Ambros Mutinhiri (Хараре); S. Mutsvunguma (Хараре); Walter Mzembi (Хараре); Morgan S. Mzilikazi (Хараре); Sylvester Nguni (Хараре); Francis Chenayimoyo Dunstan Nhema (Хараре); John Landa Nkomo (Хараре); Michael Reuben Nyambuya (Хараре); Magadzire Hubert Nyanhongo (Хараре); Douglas Nyikayaramba (Хараре); Sithembiso Gile Glad Nyoni (Хараре); David Pagwese Parirenyatwa (Хараре); Dani Rangwani (Хараре); Engelbert Abel Rugeje (Хараре); Victor Tapiwe Chashe Rungani (Хараре); Richard Ruwodo (Хараре); Stanley Urayayi Sakupwanya (Хараре); Tendai Savanhu (Хараре); Sydney Tigere Sekeramayi (Хараре); Lovemore Sekeremayi (Хараре); Webster Kotiwani Shamu (Хараре); Nathan Marwirakuwa Shamuyarira (Хараре); Perence Samson Chikerema Shiri (Хараре); Etherton Shungu (Хараре); Chris Sibanda (Хараре); Jabulani Sibanda (Хараре); Misheck Julius Mpande Sibanda (Хараре); Phillip Valerio Sibanda (Хараре); David Sigauke (Хараре); Absolom Sikosana (Хараре); Nathaniel Charles Tarumbwa (Хараре); Edmore Veterai (Хараре); Patrick Zhuwao (Хараре); Paradzai Willings Zimondi (Хараре); Cold Comfort Farm Cooperative Trust (Хараре); Comoil (Private) Ltd (Хараре); Divine Homes (Private) Ltd (Хараре); Famba Safaris (Private) Ltd (Хараре); Jongwe Printing and Publishing Company (Private) Ltd (Хараре); M & S Syndicate (Private) Ltd (Хараре); Osleg (Private) Ltd (Хараре); Swift Investments (Private) Ltd (Хараре); Zidco Holdings (Private) Ltd (Хараре); Zimbabwe Defence Industries (Private) Ltd (Хараре); Zimbabwe Mining Development Corp. (Хараре) (представители: D. Vaughan, QC (Queen’s Counsel), M.


text:
Lester и R. Lööf, Barristers, и M. O’Kane, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2012/97/ОВППС на Съветa от 17 февруари 2012 година за изменение на Решение 2011/101/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Зимбабве (ОВ L 47, стр. 50) в частта относно жалбоподателите,
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 151/2012 на Комисията от 21 февруари 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) No 314/2004 на Съвета относно някои ограничителни мерки по отношение на Зимбабве (ОВ L 49, стр. 2) в частта относно жалбоподателите,
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2012/124/ОВППС на Съвета от 27 февруари 2012 година за изпълнение на Решение 2011/101/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Зимбабве (ОВ L 54, стр. 20) в частта относно жалбоподателите и
 —
 да осъди ответниците да заплатят съдебните разноски на жалбоподателите.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат пет правни основания.
 1.
 С първото правно основание се твърди, че ответниците са включили лицата и образувания, без да имат правно основание за това. Нито Съветът, нито Комисията са оправомощени да налагат ограничителни мерки на несвързани с държавата лица в Зимбабве единствено на основание недоказани твърдения за извършени в Зимбабве престъпления. Посочено е, че в редица случаи недоказаните твърдения са били отправени още преди формиране на правителството на националното единство. Институциите предприели действия, излизащи извън ограничената им компетентност в областта на наказателното право, като въпросните мерки са неподходящи и непропорционални спрямо целите на общата външна политика и политика на сигурност.
 2.
 С второто правно основание се твърди, че ответниците са допуснали явна грешка, като се приели, че съдържащите се в обжалваните актове критерии за включване в списъка, са изпълнени, тъй като:
 —
 ответниците нямали законно право да включват жалбоподателите въз основа единствено на твърдения, че като част от правителството на Зимбабве са членували в ЗАНУ-ПФ или са били свързани с такова лице и
 —
 ответниците нямали законно право да включват жалбоподателите въз основа на неясните и неподкрепени с доказателства твърдения за нарушения, които били извършени в миналато, в редица случаи преди формирането на правителството на националното единство.
 3.
 С третото правно основание се твърди, че ответниците не са посочили адекватни или достатъчни основания за включването на лицата и образуванията в обжалваните актове.
 4.
 С четвъртото правно основание се твърди, че ответниците не са гарантирали правото на защита на жалбоподателите и правото им на ефективен съдебен контрол, тъй като:
 —
 ответниците не са представили никакви конкретни данни или доказателства в подкрепа на неясните си твърдения за сериозни нарушения и
 —
 ответниците не са дали възможност на жалбоподателите да вземат отношение по случая и във връзка с доказателствата срещу тях.
 5.
 С петото правно основание се твърди, че ответниците са нарушили без основание и несъразмерно основните права на жалбоподателите, включително правото им на собственост, стопанска инициатива, добро име и личен и семеен живот.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/2
 Решение на Съда (първи състав) от 28 юни 2007 г. (преюдициално запитване, отправено от Landgericht Baden-Baden — Германия) — Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH/Land Baden-Württemberg
 (Дело C-466/03) (1)
 (Директива 69/335/ЕИО - Косвени данъци върху прираста на капитала - Национална правна уредба, предвиждаща събиране на нотариални такси за удостоверяване на прехвърлянето на дружествени дялове в дружества с ограничена отговорност - Решение за данъчно облагане - Квалифициране като „данък, сходен с налога върху вноските“ - Изискване, което има характер на задължителна предпоставка - Такси върху прехвърлянето на ценни книжа - Налози, имащи характер на възнаграждение)
 (2007/C 199/02)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Landgericht Baden-Baden
 Страни в главното производство
 Ищец: Albert Reiss Beteiligungsgesellschaft mbH
 Ответник: Land Baden-Württemberg
 Предмет
 Преюдициално запитване — Landgericht Baden-Baden — Тълкуване на член 10, буква в) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 г. относно косвените данъци върху прираста на капитала (ОВ L 249, стр. 25), изменена с Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 г. (ОВ L 156, стр. 23) — Увеличаване на капитала на дружество с ограничена отговорност чрез вноска на дружествени дялове, притежавани в друго дружество — Такси, дължими при съставяне на нотариалния акт за прехвърлянето на дружествените дялове
 Диспозитив
 Член 10, буква в) от Директива 69/335/ЕИО на Съвета от 17 юли 1969 г. относно косвените данъци върху прираста на капитала, изменена с Директива 85/303/ЕИО на Съвета от 10 юни 1985 г., не допуска събирането на нотариални такси за удостоверяване на прехвърлянето на дружествени дялове в дружество, когато то се осъществява под формата на вноска при увеличаване на дружествения капитал на капиталово дружество в рамките на система, която се характеризира с обстоятелството, че нотариусите са държавни служители и поне една част от таксите се изплаща на държавата за покриване на публичните разходи.
 (1) ОВ C 21, 24.1.2004 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/18
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 17 февруари 2010 г. — Finanzamt Essen-NordOst/GFKL Financial Services AG
 (Дело C-93/10)
 2010/C 134/27
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Finanzamt Essen-NordOst
 Ответник: GFKL Financial Services AG
 Преюдициални въпроси
 1.
 С оглед на тълкуването на член 2, точка 1 и член 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота (1), доколкото при продажба (покупка) на вземания по необслужвани заеми купувачът поема кредитния риск и задължение за събиране на вземанията, представлява ли тази сделка възмездна доставка и икономическа дейност дори когато покупната цена:
 —
 не се изчислява по номиналната стойност на вземанията, намалена с фиксирана сума за поемането на кредитния риск и на задължение за събиране на вземанията,
 —
 а се определя в зависимост от оценката на кредитния риск за съответното вземане, като задължението за събиране на вземането има само второстепенно значение спрямо намалението за кредитния риск?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, с оглед на тълкуването на член 13, Б, буква г), точки 2 и 3 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота:
 а)
 когато вземанията по необслужвани заеми се придобиват на цена, значително по-ниска от номиналната им стойност, освободена доставка ли е поемането на кредитния риск от купувача на вземането, доколкото представлява отпускане на други гаранции или обезпечения?
 б)
 Ако поемането на кредитния риск е освободена доставка, какъв е режимът за облагане на задължението за събиране на вземането: като част от единна доставка, като съпътстваща доставка или като самостоятелна доставка?
 3.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос и ако не е налице освободена доставка, с оглед на тълкуването на член 11, А, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота как се определя възнаграждението при облагаемата сделка: в зависимост от оценката на страните за разходите по събирането или в зависимост от действителните разходи по събирането?
 (1) ОВ L 145, стр. 1.


text:
 7.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 3/4
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 19 юни 2015 година
 по дело E-19/14
 Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия
 (Неизпълнение на решение на Съда, установяващо неспазване на задължения — член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд — Необходими мерки за изпълнение на решение на Съда)
 (2016/C 3/05)
 По дело E-19/14, Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия — ИСК за постановяване, че като не е приела в определения срок мерките, необходими за изпълнение на решението на Съда на ЕАСТ от 16 юли 2012 г. по дело E-9/11 Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия, Кралство Норвегия не е изпълнило своите задължения в съответствие с член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, на 19 юни 2015 г. Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател и съдия докладчик, Per Christiansen — съдия, и Páll Hreinsson — съдия, излезе с решение, чийто диспозитив гласи следното:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Постановява, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си съгласно член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, тъй като до датата на изтичане на срока, посочен в мотивираното становище, изпратено на Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ съгласно член 31, параграф 2 от това споразумение, Кралство Норвегия не е въвело необходимите мерки за изпълнение на Решението на Съда от 16 юли 2012 г. по дело Е-9/11 Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия.
 2.
 Осъжда Кралство Норвегия да заплати съдебните разноски.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/23
 Решение на Общия съд от 12 януари 2012 г. — Storck/СХВП — RAI (Ragolizia)
 (Дело T-462/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Ragolizia“ - По-ранна словна марка на Общността „FAVOLIZIA“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 49/40
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: August Storck KG (Берлин, Германия) (представители: I. Rohr, P. Goldenbaum и T. Melchert, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Radiotelevisione italiana SpA (RAI) (Рим, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2009 г. (преписка R 1779/2008-4), постановено в производство по възражение между Radiotelevisione italiana SpA (RAI) и August Storck KG.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда August Storck KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 11, 16.1.2010 г.


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/29
 Жалба, подадена на 23 април 2015 г. — ZZ/СХВП
 (Дело F-65/15)
 (2015/C 221/40)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: H. Tettenborn, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на ответника от 4 юни 2014 г. за прекратяване на трудовия договор на жалбоподателя, извършено в съответствие с клауза от посочения договор.
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени съобщеното с писмо на СХВП от 4 юни 2014 г. решение на СХВП, съгласно което договорът на жалбоподателя като срочно нает служител в СХВП се прекратява с 6-месечно предизвестие, срокът на което започва да тече след изтичане на валидността на списъка с резервите от конкурс EPSO СХВП/AST/02/13,
 —
 да се осъди СХВП да заплати на жалбоподателя подходящо обезщетение по преценка на Съда на публичната служба за причинените му в резултат на посоченото решение на СХВП имуществени и неимуществени вреди,
 —
 в случай, че съдебното решение е постановено, респ. настоящото производство приключи окончателно след прекратяване на трудовото правоотношение от СХВП: да се осъди СХВП да възстанови жалбоподателя на работа, като съобрази изцяло напредъка в кариерата, който той би имал при непрекъсна трудова заетост, и да му плати обезщетение за всички претърпени от него имуществени вреди, в частност да му заплати всички дължими възнаграждения, както и всички други причинени на жалбоподателя от противоправното поведение на СХВП имуществени вреди (след приспадане на полученото обезщетение за безработица),
 —
 при условията на евентуалност, в случай че по съображения от правно или фактическо естество в разглежданата ситуация жалбоподателят не бъде възстановен на работа и/или той не продължи да работи при досегашните условия, да се осъди СХВП да му заплати обезщетение за възникналите поради незаконосъобразното прекратяване на дейността му имуществени вреди в размер на разликата между дохода, който жалбоподателят може действително да очаква, и дохода, който той е щял да получи, ако договорът бе продължил да действа, като се вземат предвид подлежащите на изплащане пенсионни и други права,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/1
 2009/C 312/01
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 297, 5.12.2009 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 282, 21.11.2009 г.
 ОВ C 267, 7.11.2009 г.
 ОВ C 256, 24.10.2009 г.
 ОВ C 244, 10.10.2009 г.
 ОВ C 233, 26.9.2009 г.
 ОВ C 220, 12.9.2009 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/7
 Решение на Съда (първи състав) от 18 юни 2009 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Обединено кралство) — The Queen, Generics (UK) Ltd/Licensing Authority (чрез Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
 (Дело C-527/07) (1)
 (Преюдициално запитване - Директива 2001/83/ЕО - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Разрешение за търговия - Основания за отказ - Генерични лекарствени продукти - Понятие за референтен лекарствен продукт)
 2009/C 180/11
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Ищци: The Queen, Generics (UK) Ltd
 Ответник: Licensing Authority (чрез Medicines and Healthcare products Regulatory Agency)
 В присъствието на: Shire Pharmaceuticals Ltd, Janssen-Cilag AB
 Предмет
 Преюдициално запитване — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Тълкуване на член 10, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3) — Разрешение за търговия — Съкратена процедура — Заявление за издаване на разрешение за лекарствен продукт, генеричен на референтен лекарствен продукт — Понятие за референтен лекарствен продукт при разглеждане на заявлението
 Диспозитив
 Лекарствен продукт като Nivalin, разглеждан по главното производство, който не попада в обхвата на Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата и чието пускане на пазара в държава-членка не е разрешено съгласно приложимото общностно право, не може да бъде считан за референтен лекарствен продукт по смисъла на член 10, параграф 2, буква а) от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Директива 2004/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година.
 (1) ОВ C 22, 26.1.2008 г.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/47
 Жалба, подадена на 15 април 2017 г. — Mémora Servicios Funerarios/EUIPO — Chatenoud (MEMORAME)
 (Дело T-221/17)
 (2017/C 239/59)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Mémora Servicios Funerarios SLU (Сарагоса, Испания) (представители: C. Marí Aguilar и J. Gallego Jiménez, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Georges Chatenoud (Тивие, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „MEMORAME“ — Заявка за регистрация No 12 929 071
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 10 февруари 2017 г. по преписка R 1308/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на EUIPO от 10 февруари 2017 г. по преписка R 1308/2016-4, с което частично се уважава искането за регистрация на марка на Европейския съюз No 12929071 „MEMORAME“, и съответно да отхвърли изцяло искането за регистрация на марка на Европейския съюз No 12929071 „MEMORAME“.
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в съответствие с член 87, параграфи 2 и 3 от Правилника.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009.
 —
 Жалбоподателят твърди, че апелативният състав на ответника не е отчел надлежно високата степен на известност, с която се ползва противопоставената марка „MEMORA“ на територията на Европейския съюз.


text:
 18.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 167/5
 Иск, предявен на 13 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
 (Дело C-172/09)
 2009/C 167/09
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: P. Dejmek и K. Gawlik)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като не е приела законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм (1), или като във всеки случай не е уведомила Комисията за приемането им, Република Полша не е изпълнила задълженията си по тази директива и по Договора за ЕО;
 —
 да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2005/60/ЕО е изтекъл на 15 декември 2007 г. Към деня на предявяване на иска ответникът все още не е приел всички разпоредби, необходими за транспониране на директивата, и във всеки случай не е уведомил Комисията за тях.
 (1) ОВ L 309, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 214.


text:
 5.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/11
 Решение на Общия съд от 17 декември 2010 г. — Комисия/Acentro Turismo
 (Дело T-460/08) (1)
 (Арбитражна клауза - Договор за предоставяне на услуги по организирането на пътувания за официални посещения - Неизпълнение на договора - Допустимост - Изплащане на главниците - Лихви за забава)
 2011/C 38/17
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Aresu и A. Caeiros)
 Ответник: Acentro Turismo SpA (Милано, Италия) (представители: A. Carta и G. Murdolo, avocats)
 Предмет
 Иск на Комисията по член 153 АЕ, който цели да се осъди ответникът да заплати претендираните като дължими суми, заедно с лихвите за забава, в изпълнение на договор за предоставяне на услуги No 349-90-04 TL ISP I по организирането на пътувания за официални посещения по искане на Съвместния изследователски център
 Диспозитив
 1.
 Acentro Turismo SpA се осъжда да заплати на Комисията сумата от 13 497,46 евро главница, сумата от 2 278,55 евро лихви за забава, начислени до датата на предявяване на иска, както и лихвите за забава върху тези суми, изчислени съгласно установения в сила лихвен процент, считано от 10 октомври 2008 г. до пълното изплащане на дължимата главница.
 2.
 Осъжда Acentro Turismo да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 313, 6.12.2008 г.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/21
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 28 септември 2015 г. — Aiudapds — Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
 (Дело C-520/15)
 (2015/C 398/26)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Aiudapds — Associazione Italiana delle Unità Dedicate Autonome Private di Day Surgery e dei Centri di Chirurgia Ambulatoriale
 Ответници: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
 Други страни в производството: Roche SpA, Novartis Farma SpA, Regione Marche
 Преюдициален въпрос
 Допускат ли член 47, втора алинея от Хартата на основаните права на Европейския съюз (2000/C 364/01), който предвижда, че всеки има право неговото дело да бъде гледано справедливо и публично в разумен срок от независим и безпристрастен съд, предварително създаден със закон, и установява правото на справедлив съдебен процес и член 54, който забранява злоупотребата с право, както и член 6, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, подписана в Рим на 4 ноември 1950 г., който предвижда, че всяко лица има право на справедливо и публично гледане на неговото дело в разумен срок от независим и безпристрастен съд, създаден в съответствие със закона, национална правна уредба, която по силата на член 10 от Декрет на президента на републиката No 1199 от 24 ноември 1971 г. и член 48 от Законодателен декрет No 104 от 2 юли 2010 г. дава право само на една от страните по извънредно едноинстанционно производство пред Consiglio di Stato да прехвърли производството на първа инстанция пред Tribunale Amministrativo Regionale, без съгласието или участието на жалбоподателя или която и да било друга страна по това производство?


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/8
 Решение на Съда (трети състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö/A Oy
 (Дело C-48/11) (1)
 (Пряко данъчно облагане - Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Споразумение за ЕИП - Членове 31 и 40 - Директива 2009/133/ЕО - Приложно поле - Замяна на акции между дружество, установено в държава членка, и дружество, установено в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП - Отказ да се предостави данъчно предимство - Спогодба за административната взаимопомощ в областта на данъчното облагане)
 2012/C 295/12
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
 Ответник: A Oy
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Членове 31 и 40 от Споразумението от 2 май 1992 година за Европейското икономическо пространство (ОВ L 1, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 53, стр. 4) — Тълкуване на Директива 2009/133/ЕО на Съвета от 19 октомври 2009 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, отделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, както и при прехвърлянето на седалище на SE или SCE в друга държава членка (ОВ L 310, стр. 34) — Приложно поле на тази директива — Замяна на акции между дружество, установено в държава членка на Европейския съюз, и дружество, установено в друга държава, която е членка на ЕИП (Норвегия) — Допустимост в данъчноправно отношение тези сделки да се приравнят на замените на акции между местни дружества или между дружества със седалища в държавите членки
 Диспозитив
 Член 31 от Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година не допуска законодателство на държава членка да приравнява замяната на акции между дружество, установено на територията ѝ, и дружество, установено на територията на трета държава, страна по посоченото споразумение, на данъчно облагаемо прехвърляне на акции — при положение че замяната на акции между само местни дружества или дружества, установени в други държави членки, е данъчно необлагаема сделка, — ако между държавата членка и третата държава съществува спогодба за административна взаимопомощ в областта на данъчното облагане, предвиждаща също толкова ефикасен обмен на информация между националните органи като предвидения в разпоредбите на Директива 77/799/ЕИО на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите членки в областта на прякото данъчно облагане, както и на Директива 2011/16/ЕС на Съвета от 15 февруари 2011 година относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане и за отмяна на Директива 77/799 — обстоятелство, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 103, 2.4.2011 г.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/8
 Иск, предявен на 23 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-284/09)
 2009/C 256/15
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и B.-R. Killmann)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 56 ЕО, в случай че не е изпълнила изискването, предвидено съгласно Директива 90/435 (1), за минимално участие на дружеството майка в капитала на дъщерното дружество и — по отношение на Република Исландия и Кралство Норвегия — че не е изпълнила задълженията си по член 40 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, като облага с данък в по-висок размер дивидентите, платени на дружество със седалище в друга държава членка или в Европейското икономическо пространство, отколкото дивидентите, платени на дружество със седалище във Федерална република Германия.
 —
 да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящият иск има за предмет германската правна уредба относно облагането на изплащането на дивиденти. Разпоредбите на германския закон в областта на данъка върху дохода предвиждат, че дружествата майки, които са неограничено данъчно задължени в Германия могат да приспаднат данъка, удържан при източника в хода на процедура по установяване на данъчни задължения, от корпоративния данък, на който са лица платци. Така германските дружества майки били освободени финансово от облагане с данъка, удържан при източника. За дружествата майки, които не били неограничено данъчно задължени в Германия, напротив съществувала възможност за пълно освобождаване от данъка, удържан при източника само при съответното предвидено в Директива 90/435 минимално участие на въпросното дружество майка в капитала на дъщерното дружество. Под този минимален праг на участие съгласно германското право не се допуска никакво освобождаване за дружествата майки, които не са неограничено данъчно задължени сравнимо с това на дружествата майки, които са неограничено данъчно задължени. Следователно въз основа на тази правна уредба изплащанията на дивиденти, направени в Германия на дружества майки от други държави членки били подложени на различна система на данъчно облагане от тази на дружествата майки, които са неограничено данъчно задължени в Германия.
 Комисията счита, че това неравно третиране е несъвместимо с принципа на свободно движение на капитали, тъй като по този начин данъчно задължените лица със седалище в друга държава членка или в Европейското икономическо пространство можели да бъдат разубедени да инвестират в Германия.
 От свободата на движение на капитали, гарантирана с Договора за ЕО и със Споразумението за Европейското икономическо пространство следва, че когато държава членка предостави предимства в областта на облагането на дивиденти, тези предимства не могат да бъдат ограничени до облагането на националните получатели на дивиденти. Не се допуска неравно данъчно третиране между националните получатели на дивиденти и тези от други държави членки или от държави от ЕИП; предоставените в една държава данъчни предимства трябва да обхващат също акционерите от други държави членки или от държави от ЕИП. Дори когато, както е в настоящия случай, съответната държава членка е сключила с други държави членки спогодби за


text:
избягване на двойното данъчно облагане, посочената държава членка може да се позове на тези спогодби, само ако техните разпоредби, свързани с приспадането, водят до пълно компенсиране на евентуалното многократно финансово облагане на акционери от други държави членки или от държави от ЕИП, по същия начин, както това е гарантирано за националните акционери съгласно собствената им система на данъчно облагане.
 Такъв обаче не е случаят със съблюдаването на спогодбите, сключени от Германия с други държави членки; всъщност с цел избягване на двойното данъчно облагане тези спогодби предвиждат разпоредби в областта на приспадането на германския данък, удържан при източника от данъчната тежест, която се носи в тази държава членка от дружеството майка, като размерът, подлежащ на приспадане все пак не може да надвишава частта от данъка, с който се облагат получените в Германия доходи, изчислен преди приспадането. Следователно приспадането е ограничено, като в тази спогодба не се предвижда възстановяване на евентуални постъпления, произтичащи от разликата между данъчната тежест в съответната държава членка и германския данък, удържан при източника, и следователно то се изключва.
 По отношение на евентуалното опровергаване на противоправността на настоящото нарушение, следва да се отбележи, че по време на досъдебната фаза Германия не е изложила никакво императивно съображение от обществен интерес, което би могло да опровергае противоправността на оспорваната система за данъчно облагане.
 (1) Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стp. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97).