text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/13
 Преюдициално запитване, отправено от Curte de Apel Cluj (Румъния) на 23 май 2011 г. — Наказателно производство срещу Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (nata Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș
 (Дело C-248/11)
 2011/C 252/26
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curte de Apel Cluj
 Страни в главното производство
 Rareș Doralin Nilaș, Gicu Agenor Gânscă, Ana-Maria Oprean (nata Șchiopu), Sergiu-Dan Dascăl, Ionuț Horea Baboș
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 4, [параграф 1], точка 14, както и членове 9—14 от Директива 2004/39/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че те се прилагат както по отношение на първичен пазар за търговия с ценни книжа, разрешен от CNVM, така и по отношение на вторичен пазар за търговия с ценни книжа, който се е слял с първия чрез поглъщане още през 2005 г., но който е продължил да бъде разглеждан отделно от регулирания пазар, без обаче неговата правна природа да бъде изяснена от нормативна гледна точка?
 2.
 Следва ли разпоредбите на член 4, [параграф 1], точка 14 от Директива 2004/39/ЕО да се тълкуват в смисъл, че в обхвата на понятието регулиран пазар не влизат системите за търговия с ценни книжа, които не отговарят на изискванията на Дял III от Директива 2004/39/ЕО?
 3.
 Следва ли разпоредбите на член 47 от Директива 2004/39/ЕО да се тълкуват в смисъл, че пазар, за който не е съобщено от компетентния национален орган и който не фигурира в списъка на регулираните пазари, не е подчинен на правния режим, приложим към регулираните пазари, по-конкретно на нормите, които инкриминират пазарните злоупотреби в рамките на Директива 2003/6/ЕО?
 (1) Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на Директиви 85/611/ЕИО и 93/6/ЕИО на Съвета и Директива 2000/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/ЕИО на Съвета (ОВ L 145, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 247.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/67
 Жалба, подадена на 24 февруари 2010 г. — Унгария/Комисия
 (Дело T-89/10)
 2010/C 100/99
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Република Унгария (представители: J. Fazekas, M. Z. Fehér и K. Szíjjártó)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отменят член 1, параграфи 3 и 4, точка 3.3 от Приложение I и Приложение II към Решение на Комисията [C(2009) 10151] от 14 декември 2009 г. относно ключов проект, наречен „Участък от автомагистрала M43 между Szeged и Makó“, който е част от оперативната програма „Транспорт“, предназначена да предостави структурна помощ от Съюза посредством Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд по линията на цел „Сближаване“, доколкото посочените разпоредби изключват от допустимите разходи плащанията на ДДС.
 —
 Да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят оспорва частично решението на Комисията от 14 декември 2009 г. относно ключов проект, наречен „Участък от автомагистрала M43 между Szeged и Makó“, който е част от оперативната програма „Транспорт“, предназначена да предостави структурна помощ от Съюза посредством Европейския фонд за регионално развитие и Кохезионния фонд по линията на цел „Сближаване“. С това решение Комисията разрешава плащане на помощ за посочения ключов проект от Кохезионния фонд. Освен това в графата „Недопустими разходи“ от Приложение I към обжалваното решение Комисията отхвърля искането на унгарската администрация да включи в рамките на посочения проект плащанията на ДДС.
 Като основание на своята жалба жалбоподателят изтъква, че Комисията е приела обжалваното решение в нарушение на разпоредбите на правото на Съюза, в частност на член 56, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1083/2006 (1) и член 3 от Регламент (ЕО) No 1084/2006. (2)
 Жалбоподателят счита, че член 3, буква д) от Регламент No 1084/2006 ясно установява, че възстановимият данък върху добавената стойност не подлежи на финансиране от Кохезионния фонд. По мнение на жалбоподателя от тази разпоредба безсъмнено се извежда, че подлежи на финансиране данъкът върху добавената стойност, който не е възстановим. Ето защо и като се има предвид, че в контекста на правната уредба на Съюза и на национална правна уредба относно ДДС бенефициерът по ключовия проект, за който се отнася обжалваното решение, няма качеството на данъчнозадължено лице, поради което не може да иска връщане на понесената от него част от платения данък, жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение Комисията не е трябвало да изключи разходите за посочения данък от финансиране с помощта.
 Освен това жалбоподателят твърди, че като е счела за недопустими разходите, които Регламент No 1084/2006 не включва сред допустимите, въпреки че те са посочени изрично като допустими в съответната национална правна уредба, с обжалваното решение Комисията е отнела на държавите членки правомощията, които са им предоставени в съответствие с член 56, параграф 4 от Регламент No 1083/2006.
 Жалбоподателят твърди също така, че становището на Комисията, че понесеният от бенефициера на помощта ДДС е „възстановим“ посредством ДДС, който се фактурира заедно с плащането, получено от лицето, управляващо построената от бенефициера инфраструктура, представлява много широко тълкуване на понятието „възстановим данък върху добавената стойност“, съдържащо се в

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
член 3, буква д) от Регламент No 1084/2006, което не се обхваща от съдържанието на тази разпоредба и освен това противоречи на правната уредба на Съюза относно ДДС.
 Накрая жалбоподателят твърди, че нито Регламент No 1083/2006, нито Регламент No 1084/2006 позволяват тълкуване, според което при преценката на допустимите разходи, включително допустимия ДДС, Комисията би могла да основе своето решение на това, че държавата членка е могла да избере друго законово решение във връзка с развитието на проекта и управлението на инфраструктурата. Според жалбоподателя организацията на управлението на националните инфраструктури и на свързаните с тях обществени услуги е основно от компетентността на държавите членки. Ето защо жалбоподателят изтъква също, че винаги когато са изпълнени установените в общностната правна уредба изисквания, Комисията е длъжна да приеме направения от държавата членка избор, макар това да означава, че разходите ще се квалифицират като допустими въз основа на качеството на бенефициера на данъчнозадължено лице по ДДС или на липсата на такова качество.
 (1) Регламент (ЕО) No 1083/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за определяне на общи разпоредби за Европейския фонд за регионално развитие, Европейския социален фонд и Кохезионния фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1260/1999 (ОВ L 210, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 64; Поправка ОВ L 301, 2008 г., стр. 40).
 (2) Регламент (ЕО) No 1084/2006 на Съвета от 11 юли 2006 година за създаване на Кохезионен фонд и за отмяна на Регламент (ЕО) 1164/94 (ОВ L 210, стр. 79; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 2, стр. 118).


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/5
 Жалба, подадена на 29 януари 2016 г. от Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 18 ноември 2015 г. по дело T-659/14, Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP/СХВП
 (Дело C-56/16 P)
 (2016/C 175/04)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, модели и дизайни) (СХВП) (представители: O. Mondéjar Ortuño и E. Zaera Cuadrado)
 Друга страна в производството: Instituto dos Vinhos do Douro e do Porto, IP, Bruichladdich Distillery Co.Ltd
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да уважи изцяло жалбата,
 —
 да отмени изцяло обжалваното решение,
 —
 да осъди жалбоподателя пред Общия съд да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Общият съд нарушил член 53, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1) във връзка с член 53, параграф 2, буква г) от Регламент No 207/2009, като приел, че, защитата, предоставена с Регламент (ЕО) No 491/2009 (2) на регистрираните наименования за произход, може да бъде допълнена с Decreto-Lei No 173/2009, Decreto-Lei No 212/2004 и португалския Кодекс за интелектуална собственост.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО) No 491/2009 на Съвета от 25 май 2009 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1234/2007 за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти (Общ регламент за ООП) (OB L 154, стр. 1).


text:
 7.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 359/15
 Определение на председателя на Общия съд от 16 октомври 2013 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-461/13 R)
 (Обезпечително производство - Държавни помощи - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда нейното възстановяване, както и отмяната на текущите плащания - Молба за спиране на изпълнението - Липса на fumus boni juris и на неотложност)
 2013/C 359/28
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González, abogado del Estado)
 Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, B. Stromsky и P. Němečková)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2013) 3204 окончателен на Комисията от 19 юни 2013 г. относно държавна помощ SA.28599 (C-23/2010) (ex NN 36/2010, ex CP 163/2009), предоставена от Кралство Испания за разширяване на обхвата на цифровата наземна телевизия в отдалечени и слабо заселени райони (с изключение на Кастилия — Ла Манча).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечителни мерки.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/4
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 30 септември 2011 г. — ÖBB-Personenverkehr AG, други страни: Schienen-Control Kommission и Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie
 (Дело C-509/11)
 2012/C 13/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ÖBB-Personenverkehr AG
 Други страни:
 1.
 Schienen-Control Kommission
 2.
 Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 30, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) No 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (1), да се тълкува в смисъл, че националният орган, определен да отговаря за контрола по прилагането на този регламент, е оправомощен да дава задължителни указания за конкретното съдържание на прилаганите от железопътното предприятие условия за обезщетяване за стойността на билета, когато въведените от това предприятие условия за обезщетяване не съответстват на критериите по член 17 от Регламента, въпреки че националното право предоставя на националния орган единствено възможността да обяви съответните условия за обезщетяване за недействителни?
 2.
 Следва ли член 17 от Регламент (ЕО) No 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт, да се тълкува в смисъл, че в случай на непреодолима сила железопътното предприятие може да се освободи от задължението си за обезщетяване за стойността на билета или по аналогия с основанията за изключване на отговорността по Регламенти (ЕО) No 261/2004, (ЕС) No 1177/2010 или (ЕС) No 181/2011, или поради прилагането на правилата за освобождаване от отговорност по член 32, параграф 2 от Единните правила относно Договора за международен железопътен превоз на пътници и багаж (CIV, приложение I към Регламента) и за случаите на обезщетяване за стойността на билета?
 (1) ОВ L 315, стр. 14.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/50
 Жалба, подадена на 2 април 2014 г. — Saremar/Комисия
 (Дело T-220/14)
 2014/C 175/69
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Saremar — Sardegna Regionale Marittima SpA (Каляри, Италия) (представители: G. Roberti, G. Bellitti и I. Perego, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени, изцяло или частично, обжалваното решение доколкото:
 —
 Комисията квалифицира като държавна помощ компенсацията за обществени услуги съгласно регионален закон No 15 от 7 август 2012 г. и капиталовата вноска, решена на общото събрание на акционерите на Saremar на 15 юни 2012 г.,
 —
 Комисията приема, че тези мерки са несъвместими с вътрешния пазар и разпорежда възстановяването им,
 —
 на основание член 277 ДФЕС, да обяви за незаконосъобразни и неприложими член 4, буква е) от Решение 2012/21/ЕС и точка 9 от Рамката на Европейския съюз за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (2011 г.);
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски за настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи са същите като изтъкнатите по дело T-219/14, Regione autonoma della Sardegna/Комисия.


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/66
 Жалба, подадена на 2 ноември 2015 г. — LL/Парламент
 (Дело T-615/15)
 (2016/C 027/84)
 Език на производството: литовски
 Страни
 Жалбоподател: LL (Вилнюс, Литва) (представител: J. Petrulionis, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени Решение D(2014) 15503 на Генералния секретар на Европейския парламент от 17 април 2014 г. и дебитно известие No 2014-575, изготвено въз основа на това решение на 5 май 2014 г.;
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 Относно правомерността на плащането и валидността и законността на неговото възстановяване
 Жалбоподателят твърди, че в Решение D(2014) 15503 Генералният секретар на Европейския парламент е решил без никакво основание и напълно незаконно, че сумата от 37 728 EUR е недължимо платена на жалбоподателя и също така необосновано и в разрез с член 68 от мерките по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент и член 80 от Правилата за прилагане на Финансовия регламент е разпоредил на счетоводната служба на Европейския парламент да възстанови платената на жалбоподателя сума от 37 728 EUR и по реда на тази процедура да се нотифицира на жалбоподателя дебитно известие No 2014-575.
 Според жалбоподателя при приемането на решението Генералният секретар на Европейския парламент е взел предвид само два елемента: доклада на ОЛАФ и факта, че жалбоподателят не е приложил доказателство, че сумата е била използвана по нейното предназначение. При все това жалбоподателят твърди, че няма събрани данни, които да потвърждават, че той е използвал получената сума за цели, различни от нейното предназначение, в нарушение на член 14 от Правилника за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент.
 Относно погасителната давност и прилагането на принципите на разумен срок, правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания
 Жалбоподателят твърди, че в Решение D(2014) 15503 на Генералния секретар на Европейския парламент от 17 април 2014 г. и в дебитно известие No 2014-575 не е била спазена погасителната давност, предвидена в член 81 от Финансовия регламент и в член 93 от Правилата за прилагане на Финансовия регламент, и че не са били изпълнени изискванията на принципите на разумен срок, правна сигурност и защита на оправданите правни очаквания.
 Според жалбоподателят съответните институции на ЕС са забавили по необоснован и несправедлив начин и през неразумно дълъг период упражняването на своите правомощия и приемането на съответните решения. По този начин правата на жалбоподателя били нарушени, включително правото на защита и правилното упражняване на това право, което се дължи на дългия период между разследваните събития и приемането на съответните решения, през който жалбоподателят е бил обективно лишен от възможността ефективно да се защити срещу направените обвинения, да представи доказателства и да предприеме всички други необходими мерки, за да се осигури справедливото решаване на въпроса.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/28
 Иск, предявен на 17 август 2010 г. — ATC и др./Комисия
 (Дело T-333/10)
 ()
 2010/C 274/43
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищци: Animal Trading Company (ATC) BV (Loon op Zand, Нидерландия), Avicentra NV (Malle, Белгия), Borgstein birds and Zoofood Trading VOF (Wamel, Нидерландия), Bird Trading Company Van der Stappen BV (Dongen, Нидерландия), New Little Bird’s srl. (Anagni, Италия), Vogelhuis Kloeg (Zevenbergen, Нидерландия), Pistone Giovanni (Westerlo, Белгия) (представители: M. Osse и J. Houdijk, advocaten)
 Ответници: Европейската комисия и Европейският съюз, представляван от Европейската комисия
 Искания на ищците
 —
 да се осъдят Европейският съюз и/или Европейската комисия да поправят вредите, които ищците са претърпели в резултат от приемането на Решение 2005/760/ЕО (1) и/или от продължаването на срока на неговото действие с Решение 2005/862/ЕО (2) и/или с Решение 2006/79/ЕО (3) и/или с Решение 2006/405/ЕО (4) и/или с Решение 2006/522/ЕО (5) и/или с Решение 2007/21/ЕО (6) и/или с Решение 2007/183/ЕО (7) и/или в резултат от приемането на Регламент No 318/2007 (8);
 —
 да се осъдят Европейският съюз и/или Европейската комисия да заплатят съдебните разноски и извънсъдебните разходи.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците искат да се поправят вредите, които се претърпели в резултат, първо, от забраната за внос на птици, уловени от дивата природа, в сила от месец октомври 2005 г.; второ, от продължаването на срока на действие на тази забрана и трето, от изискванията относно вноса на птици, уловени от дивата природа, действащи от 1 юли 2007 г. и въвеждащи фактическа забрана за техния внос.
 В подкрепа на първата част от иска си за обезщетение, която се отнася до приемането на Решение 2005/760/ЕО, ищците посочват три правни основания.
 На първо място, те изтъкват, че при упражняване на своите правомощия съгласно член 18 от Директива 91/496 (9) Комисията разполага с много ограничена свобода на преценката и че Комисията превишава тези правомощия, като забранява вноса от държави, в които не са налице случаи на заразяване с инфлуенца по птиците или не съществува конкретна опасност за нейното разпространение.
 На второ място, според ищците, дори да се допусне, че разполага с широка свобода на преценка, Комисията е извършила достатъчно съществено нарушение. В тази връзка ищците посочват, че Комисията не се е съобразила с обема на своите правомощия и е нарушила принципите на пропорционалност и на равно третиране, правото на собственост и свободата за упражняване на стопанска дейност, както и принципа за закрила на оправданите правни очаквания.
 В допълнение ищците посочват, че са понесли действителни и безспорни вреди, както и че е налице причинно-следствена връзка между тези вреди и противоправните действия на Комисията.
 На трето място, ищците изтъкват, че понесените от тях вреди са необичайни и специфични, така че надхвърлят границите на икономическия риск, характерен за дейностите в съответната област. Налагането на цялостна забрана за внос на диви птици не можело да се предвиди и ощетявало в особено голяма степен търговците на диви птици. Поради тези причини ищците искат да се установи, че Комисията носи отговорност, дори и ако бъде прието, че е действала правомерно.
 С втората част


text:
на иска си за обезщетение ищците искат да се поправят вредите в резултат на продължаването на действието на забраната за внос на диви птици от трети държави. В тази връзка посочват същите основания, както в първата част на иска за обезщетение.
 Накрая ищците искат да се поправят вредите, понасени от тях в резултат на Регламент No 318/2007, който ограничава птиците, които могат да бъдат внасяни, до отгледаните на закрито и произхождащи от много малък брой трети страни. В тази връзка ищците излагат три правни основания.
 Първо, ищците изтъкват, че не е налице достатъчно ясно определено правно основание за приемането на Регламент No 318/2007. Директива 91/496 и Директива 92/65 (10) не съдържали правно основание за приемането на Регламент No 318/2007 от Комисията.
 Второ, ищците посочват, че е допуснато нарушение на принципите на равно третиране и на пропорционалност, както и че се нарушава свободата на извършване на стопанска дейност и свободата на собственост.
 Освен това според ищците понесените от тях вреди са действителни и безспорни и е налице причинно-следствена връзка между тези вреди и противоправните действия на Комисията.
 Трето, дори ако следва да се приеме, че не е налице противоправно поведение, ищците искат да се установи, че Комисията носи отговорност за понесените вреди в резултат на приемането на Регламент No 318/2007.
 (1) Решение 2005/760/ЕО на Комисията от 27 октомври 2005 година относно някои защитни мерки във връзка с високо патогенната инфлуенца по птиците в някои трети страни при вноса на птици, отглеждани на закрито (ОВ L 285, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 66, стр. 198).
 (2) Решение 2005/862/ЕО на Комисията от 30 ноември 2005 година за изменение на Решения 2005/759/ЕО и 2005/760/ЕО относно мерките за борба с инфлуенцата по птици, различни от домашните (ОВ L 317, стр. 19; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 67, стр. 176).
 (3) Решение 2006/79/ЕО на Комисията от 31 януари 2006 година за изменение на Решение 2005/759/ЕО и Решение 2005/760/ЕО във връзка с удължаване на техния срок на прилагане (ОВ L 36, стр. 48).
 (4) Решение 2006/405/ЕО на Комисията от 7 юни 2006 година за изменение на Решения 2005/710/ЕО, 2005/734/ЕО, 2005/758/ЕО, 2005/759/ЕО, 2005/760/ЕО, 2006/247/ЕО, 2005/265/ЕО по отношение на определени мерки във връзка с високопатогенния вирус на инфлуенца по птиците (ОВ L 158, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 72, стр. 166).
 (5) Решение 2006/522/ЕО на Комисията от 25 юли 2006 година за изменение на Решение 2005/759/ЕО и Решение 2005/760/ЕО относно някои защитни мерки във връзка с високопатогенната инфлуенца по птиците и въвеждането на някои живи птици в Общността (ОВ L 205, стр. 28).
 (6) Решение 2007/21/ЕО на Комисията от 22 декември 2006 година за изменение на Решение 2005/760/ЕО относно някои защитни мерки във връзка с високопатогенната инфлуенца по птиците при вноса в Общността на птици, различни от домашните (ОВ L 7, стр. 27; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 81, стр. 268).
 (7) Решение 2007/183/ЕО на Комисията от 23 март 2007 година за изменение на Решение


text:
2005/760/ЕО относно някои защитни мерки във връзка с високопатогенната инфлуенца по птиците в някои трети страни при вноса на птици, отглеждани на закрито (ОВ L 84, стр. 44).
 (8) Регламент (ЕО) No 318/2007 на Комисията от 23 март 2007 година за определяне на ветеринарно-санитарните условия за внос на някои птици в Общността и на съответните карантинни срокове (ОВ L 84, стр. 7).
 (9) Директива 91/496/ЕИО на Съвета от 15 юли 1991 година относно определяне на принципите на организация на ветеринарните проверки на животни, въведени в Общността от трети страни, и за изменение на Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО и 90/675/ЕИО (ОВ L 268, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 10, стр. 151).
 (10) Директива 92/65/ЕИО на Съвета от 13 юли 1992 година за определяне на ветеринарно-санитарните изисквания относно търговията и вноса в Общността на животни, сперма, яйцеклетки и ембриони, които не са предмет на ветеринарно-санитарните изисквания, определени в специалните правила на Общността, посочени в приложение А, раздел I към Директива 90/425/ЕИО (ОВ L 268, стр. 54; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 11, стр. 143).


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/34
 Жалба, подадена на 3 март 2010 г. — Европейска комисия/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-117/10)
 2010/C 113/53
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, L. Flynn, K. Walkerová, A. Stobiecka-Kuik)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение 2010/10/ЕО (1) на Съвета от 20 ноември 2009 година за предоставяне на държавна помощ от властите на Република Полша за закупуване на земеделска земя в периода между 1 януари 2010 г. и 31 декември 2013 г.,
 —
 Съветът на Европейския съюз да бъде осъден да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С приемането на обжалваното решение Съветът е отменил решението на Комисията, съдържащо се в предложението за приемане на подходящи мерки в точка 196 от Насоките за селското стопанство от 2007 г. и в неговото безусловно приемане от Полша, задължаващо последната най-късно до 31 декември 2009 г. да преустанови съществуващата схема за предоставяне на помощ за закупуване на земеделска земя. Под прикритието на извънредни обстоятелства Съветът всъщност разрешава на Полша да продължи тази схема до изтичането на срока на Насоките за селското стопанство от 2007 г. на 31 декември 2013 г. Обстоятелствата, изтъкнати от Съвета като мотиви за неговото решение, очевидно не са извънредни обстоятелства от естество да обосноват приетото решение и не вземат под внимание решението на Комисията относно тази схема. В подкрепа на своята жалба за отмяна Комисията сочи четири правни основания:
 а)
 на първо място тя счита, че Съветът не е бил компетентен да действа на основание на член 88, параграф 2, трета алинея ЕО, защото той не взел решение по молбата на Полша в тримесечния срок, определен в четвъртата алинея от тази разпоредба, и защото във всеки случай одобрената от него помощ е била съществуваща помощ, която Полша, когато приела предложените ѝ от Комисията подходящи мерки, се задължила да отмени до края на 2009 г.
 б)
 на второ място, като разрешил помощта до 2013 г., Съветът е злоупотребил с властта си, опитвайки се да неутрализира решението, според което Полша е била свободна да продължи тази помощ до края на 2009 г., но не и след това.
 в)
 по-нататък, съгласно третото правно основание, обжалваното решение е прието в нарушение на принципа за лоялно сътрудничество, който се прилага към държавите членки и също между институциите. Чрез своето решение Съветът е освободил Полша от нейното задължение за сътрудничество с Комисията във връзка с подходящите мерки, приети от тази държава членка относно съществуващата помощ за закупуване на земеделска земя в контекста на установеното от член 88, параграф 1 ЕО сътрудничество.
 г)
 с последното си правно основание Комисията твърди, че Съветът е допуснал явна грешка в преценката, доколкото е счел, че са съществували извънредни обстоятелства, оправдаващи приемането на одобрената мярка.
 (1) ОВ L 4, 8.1.2010 г., стр. 89.


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/1
 2010/C 51/01
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 37, 13.2.2010 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 24, 30.1.2010 г.
 ОВ C 11, 16.1.2010 г.
 ОВ C 312, 19.12.2009 г.
 ОВ C 297, 5.12.2009 г.
 ОВ C 282, 21.11.2009 г.
 ОВ C 267, 7.11.2009 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/44
 Решение на Първоинстанционния съд от 18 декември 2008 г. — Torres/СХВП — Gala-Salvador Dalí (TG Torre Galatea)
 (Дело T-8/07) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „TG Torre Galatea“ - По-ранна словна марка на Общността „TORRES 10“ - Относително основание за отка - Липса на вероятност от объркване)
 (2009/C 44/76)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Miguel Torres, SA (Vilafranca del Penedés, Испания) (представители: E. Armijo Chávarri, M. Baz de San Ceferino и A. Castán Pérez-Gómez, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: O. Mondéjar Ortuño)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Fundación Gala-Salvador Dalí (Figueras, Испания) (представители: A. Segura Roda и M. Teixidor Jufresa, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 24 октомври 2006 г. (преписка R 168/2006-2) относно процедура по възражение между Miguel Torres, SA и Fundacíon Gala-Salvador Dalí.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Miguel Torres, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 56, 10.3.2007 г.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/28
 Жалба, подадена на 31 август 2011 г. от Caffaro Srl в несъстоятелност (по-рано Caffaro Srl) срещу решението, постановено от Общия съд (шести разширен състав) на 16 юни 2011 г. по дело T-192/06, Caffaro/Комисия
 (Дело C-447/11 P)
 2011/C 311/46
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Caffaro Srl в несъстоятелност (по-рано Caffaro Srl) (представители: адв. A. Santa Maria, адв. C. Biscaretti di Ruffia и адв. E. Gambaro, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени обжалваното съдебно решение и следователно да се обяви недействителността на Решение на Комисията C(2006) 1766 окончателен от 3 май 2006 г., в частта, в която осъжда Caffaro S.r.l., солидарно с SNIA S.p.A., да заплати глоба в размер на 1 078 милиона евро, или при условията на евентуалност,
 —
 да се отмени обжалваното съдебно решение и следователно решението на Комисията в частите, до които се отнасят правните основания по настоящата жалба, приети за основателни и уважени от Съда,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното, да се намали размерът на наложената на жалбоподателя глоба до определена символична стойност или съществено, като се вземат предвид посочените в настоящата жалба правни основания и фактически обстоятелства,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното, да се върне делото на Общия съд, който да постанови ново решение в съответствие с указанията и критериите, които Съдът ще предостави в настоящото производство по обжалване,
 —
 във всички случи да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски пред двете инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 С първото правно основание Caffaro посочва нарушение на член 101 ДФЕС, на член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) 1/2003 (1) и на Насоките на Комисията относно метода за определяне на размера на глобите (2), неправилна правна квалификация, изопачаване на фактите и на някои доказателства, нарушение на задължението за мотивиране, както и липса и противоречие на мотивите на обжалваното съдебното решение, доколкото Общият съд не приема за релевантни положението на икономическа зависимост на Caffaro на разглеждания пазар и претърпяната от него именно в резултат на картела вреда.
 С второто правно основание Caffaro упеква Общият съд в нарушение на принципа на равно третиране, както и в нарушение на член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) 1/2003 и на Насоките на Комисията относно метода за определяне на размера на глобите, що се отнася до рефернтната година, която Комисията е взела предвид в рамките на т.нар. диференцирано третиране. По-специално жалбоподателят критикува вземането предвид на пазарните дялове за 1999 г.на всички участници в твърдяното нарушение (с изключение на Caffaro).
 С третото правно основание жалбоподателят упреква Общият съд в това, че неправилно е приел, че фактът, че жалбоподателят не е участвал в неправомерните контакти от 26 ноември 1998 г., е без значение за възприетата спрямо Caffaro продължителност на нарушението. По-специално жалбоподателят твърди, че е налице нарушение на член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) 1/2003 и на Насоките на Комисията относно метода за определяне на размера на глобите предвид продължителността на нарушението, липсата на


text:
мотиви, неправилната преценка на фактите и нарушението на задължението за мотивиране.
 С четвъртото правно основание, което се отнася до погасяването по давност и късното предявяване от Комисията на иск срещу жалбоподателя, Caffaro изтъква неправилното прилагане на член 25 от Регламент (ЕО) 1/2003, изопачаването и неправилната правна квалификация на фактите, злоупотребата с власт, нарушението на общи принципи на правото на ЕС, нарушаването на правото на защита на жалбоподателя, както и липсата на мотиви на обжалваното съдебно решение. По-специално Caffaro упреква Общия съд, че не е взел предвид пасивното поведение на Комисията в продължение на една година след действието, което прекъсва давността, преди да изпрати на жалбоподателя искане за предоставяне на информация, без да проведе разследване и без да посочи изрична причина.
 Накрая, с петото правно основание жалбоподателят поддържа, че обжалваното съдебно решение е опорочено от липсата на мотиви и грешка в преценката на изтъкнатите от него пред Комисията смекчаващи обстоятелства. Жалбоподателят счита, че Общият съд е нарушил също и процесуалните правила и е преценил неправилно в негов ущърб някои доказателства.
 (1) ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167.
 (2) ОВ C 9, 1998 г., стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 3, стр. 69.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/15
 Преюдициално запитване, отправено от Korkein oikeus (Финландия) на 17 януари 2011 г. — Finnair Oyj/Timy Lassooy
 (Дело C-22/11)
 2011/C 80/30
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein oikeus
 Страни в главното производство
 Касатор: Finnair Oyj
 Ответник по касационната жалба: Timy Lassooy
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли Регламент No 261/2004 (1), и в частност член 4 от него, да се тълкува в смисъл, че се прилага само в случаите на отказан достъп на борда поради това, че по търговски съображения въздушният превозвач е продал повече билети от наличните места, или Регламентът е приложим и тогава, когато е отказан достъп на борда по други причини, например оперативни проблеми?
 2.
 Трябва ли член 2, буква й) от Регламента да се тълкува в смисъл, че посочените там основателни причини се свеждат само до фактори, свързани с пътниците, или отказът за достъп на борда може да бъде обоснован и с други причини? Ако Регламентът трябва да се разбира в смисъл, че отказът за достъп на борда може да е обоснован и с причини, които не са свързани с пътниците, възможно ли е да се приеме, че отказът за достъп на борда може да бъде обоснован и поради реорганизация на полетите вследствие на извънредните обстоятелства, посочени в съображения 14 и 15?
 3.
 Трябва ли Регламентът да се тълкува в смисъл, че въздушният превозвач може да бъде освободен от отговорността си съгласно член 5, параграф 3 от Регламента не само по отношение на отменения поради извънредни обстоятелства полет, но и по отношение на пътуващите със следващите полети, ако се е опитал да разпредели тежестта на отрицателните последици от настъпило извънредно обстоятелство — например стачка — върху по-голяма от пътниците на отменения полет група пътуващи, реорганизирайки следващите полети така, че пътуването на никой от пътниците да не продължи прекалено дълго? С други думи, може ли въздушният превозвач да се позовава на извънредни обстоятелства и спрямо пътуващите със следващ полет, за който съответното събитие няма преки последици? В това отношение има ли особена разлика дали положението на пътника и правото му на обезщетение се преценяват от гледна точка на член 4 от Регламента, свързан с отказания достъп на борда, или на член 5, свързан с отмяната на полет?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/30
 Решение на Общия съд от 11 юли 2013 г. — Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones/СХВП — MIP Metro (METRO)
 (Дело T-197/12) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността METRO - По-ранна фигуративна марка на Общността GRUPOMETROPOLIS - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Право на справедлив процес - Член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи - Членове 75 и 76 от Регламент No 207/2009)
 2013/C 252/48
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL (Барселона, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия) (представители: J.-C. Plate и R. Kaase, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 1 март 2012 г. (дело R 2440/2010-1) във връзка с производството по възражение между Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL и MIP Metro Group Intellectual Property GmbH & Co. KG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Metropolis Inmobiliarias y Restauraciones, SL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 209, 14.7.2012 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/8
 Жалба, подадена на 6 август 2010 г. от Mediaset SpA срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 15 юни 2010 г. по дело T-177/07, Mediaset SpA/Европейска комисия
 (Дело C-403/10 P)
 ()
 2010/C 301/11
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mediaset SpA (представители: K. Adamantopoulos, Dikigoros и G. Rossi, avvocato)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Sky Italia Srl
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени Решението на Общия съд от 15 юни 2010 г. по дело T-177/07;
 —
 да постанови окончателно решение по спора като отмени оспорваното в първоинстанционното производство решение на Европейската комисия или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд и
 —
 да осъди ответника и встъпилата страна в първоинстанционното производство да понесат съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Жалбоподателят поддържа, че: Общият съд (наричан по-нататък „ОС“) допуска две грешки при прилагане на правото, като приема за недопустими позоваванията на жалбоподателя на приложното поле на член 4, параграф 1 от италианския Закон No 350/2003, както и правното основание на жалбоподателя във връзка с разликата между понятията за i) селективност в съответствие с член 107, параграф 1 ДФЕС и ii) дискриминация, което е различно от технологична неутралност. Вследствие на това ОС допуска явна грешка при прилагане на правото поради правната квалификация на италианския закон като мярка, която не е технологично неутрална.
 2.
 ОС допуска грешка при прилагането на член 107, параграф 1 ДФЕС като приема, че твърдяното „не неутрално технологично“ естество на италианския закон непременно предоставя селективно икономическо предимство на жалбоподателя. Освен това ОС допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че ответникът правилно констатира наличието на икономическо предимство за Mediaset, при положение, че не квалифицира правно (като ответника) абстрактното и само предполагаемо „създаване на аудитория“ и „навлизане на пазара при по-ниски разходи“ като специално икономическо предимство за Mediaset. ОС също излага неподходящи мотиви в противоречие с член 36 от Статута на Съда, явно изопачава фактите и допуска грешка при прилагане на правото като извършва погрешно и изопачено тълкуване на оспорваното решение в точки 62—68 и 74—79 от съдебното решение. Всъщност ОС допуска грешка при прилагане на правото, защото замества своите съображения с доводът, изложен в оспорваното решение относно твърдяното предимство на Mediaset, и тълкува представените доказателства по начин, който противоречи на формулировката и анализът, съдържащи се в точки 82—95 от оспорваното решение, и изопачава тези доказателства. ОС допуска грешка при прилагане на правото и по отношение на понятието „непряк получател“, както и неговото прилагане и правната му квалификация в настоящото дело.
 3.
 Освен това ОС допуска грешка при прилагане на правото като напълно пропуска да разгледа различните правни основания, изтъкнати, от една страна, в точки 93—96 и, от друга страна, в точки 121—129 от жалбата във връзка с преценката за съвместимост на италианския закон съгласно член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС. В това отношение ОС също не представя достатъчни мотиви. Освен това ОС допуска грешка при прилагане на член 107, параграф 3, буква в) от ДФЕС


text:
като обявява италианския закон за несъвместим с общия пазар, в резултат и единствено поради твърдяното неспазване на принципа на технологична неутралност, дължащо се на твърдяното изключване на сателитните декодери от неговото приложно поле, което не е така; и като приема, че ответникът не е извършил правна преценка на негативното въздействие на мярката върху пазара на платената телевизия чрез осъществяване на подходяща правна, икономическа и сравнителна оценка на: a) специфичните нарушения на конкуренцията на пазара на платената телевизия и б) твърдяното наличие на икономическо предимство. Последната мярка най-напред само се презумира, а после е приета за несъвместима с общия пазар, тъй като евентуално не е технически неутрална. В допълнение ОС допуска грешка при прилагане на правото и излага неправилни мотиви за отхвърляне на третото правно основание на жалбата. Той не само представя и тълкува неправилно съответното правно основание и доводите във връзка с противоречивите съображения на оспорваното решение, но и не разглежда тези доводи, поради което неправилно ги отхвърля като неоснователни.
 4.
 На последно място ОС допуска грешка при прилагането на член 14 от Регламент 659/1999 (1) като пропуска да разгледа обстоятелството, че пороците на оспорваното решение относно икономическото предимство, което се твърди, че е било предоставено на жалбоподателя, правят на практика невъзможно възстановяването на твърдяната държавна помощ, в нарушение на принципа на правната сигурност. По този начин оспорваното решение остава без ефективна и прозрачна възможност за обжалване и без подходящ метод за възстановяване. Наред с това ОС тълкува неправилно правните основания на жалбоподателя в това отношение и допуска грешка при прилагане на правото, като приема, че оспорваното решение позволява възстановяване на предишното положение.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година, за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ L 83, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


text:
 17.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 231/10
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Hannover (Германия), постъпило на 13 април 2017 г. — Susanne de Winder/TUIfly GmbH
 (Дело C-200/17)
 (2017/C 231/13)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Hannover
 Страни в главното производство
 Ищец: Susanne de Winder
 Ответник: TUIfly GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 Представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 261/2004 (1) отсъствието поради отпуск по болест на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач? При утвърдителен отговор на първия въпрос: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен: представлява ли извънредно обстоятелство по член 5, параграф 3 от Регламент No 261/2004 спонтанното отсъствие на съществена за провеждането на полети част от персонала на опериращия въздушен превозвач поради спиране на работата, което не е в съответствие с трудовото законодателство и колективните трудови договори (незаконна стачка, „wilder Streik“)? Ако отговорът на втория въпрос е утвърдителен: какъв трябва да бъде процентът на отсъстващите, за да се приеме наличието на подобно обстоятелство?
 3)
 Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: трябва ли извънредното обстоятелство да е било налице при самия анулиран полет, или опериращият въздушен превозвач има право по икономически съображения да изготви нов график на полетите?
 4)
 Ако отговорът на първия или втория въпрос е утвърдителен: предотвратимостта до извънредното обстоятелство ли се отнася или до последиците от настъпването на това обстоятелство?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/25
 Определение на Първоинстанционния съд от 14 май 2007 г. — Czigàny e.a./Комисия
 (Дело T-149/04) (1)
 („Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад относно развитието на кариерата - Процедура по оценяване 2001/2002 - Иск явно недопустим и явно лишен от всякакво правно основание“)
 (2007/C 170/50)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищци: Imre Czigàny (Rhode-Saint-Genèse, Белгия); Isabel Alves (Люксембург, Люксембург); Georgette Henningsen (Брюксел, Белгия); и Michel Lucas (Tervuren, Белгия) (представители: първоначално G. Bounéou и F. Frabetti, впоследствие F. Frabetti, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и H. Krämer, agents)
 Предмет
 Искане за отмяна, по главния иск, на процедурата по оценяване 2001/2002 г., относно ищците и евентуално на докладите за развитието на кариерите на ищците по тази процедура.
 Диспозитив
 1)
 Искът е отхвърлен в едната си част като явно недопустим и в другата като явно лишен от всякакво правно основание.
 2)
 Съдебните разноски на ищците остават за тяхна сметка.
 (1) ОВ C 168 от 26 юни 2004 г.


text:
 14.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/26
 Жалба, подадена на 15 март 2017 г. — Ostvesta/Комисия
 (Дело T-175/17)
 (2017/C 269/38)
 Език на производството: латвийски
 Страни
 Жалбоподател: Ostvesta SIA (Рига, Латвия) (представител: J. Davidovičs, advokāts)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени доклад на мисията на Европейската служба с борба с измамите (OLAF) THOR (2013) 11413-07/05/013, заедно с неговите 15 приложения, окончателен доклад OF/2010/0827/B1, както и доклад OF/2020/0827 и доклад THOR (2011) 27463 предвид съществените нередности на тези актове и препоръчаните мерки, приети въз основа на тях,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдението, че обжалваните актове обвързват държавните данъчни служби и съдебни органи и пораждат пряко правни последици, които накърняват интересите и личните и имуществените права на жалбоподателя, като изменят неговото правно положение по такъв начин, че трябва да се считат за обжалваеми актове, предвид:
 —
 естеството на митата и произтичащите от тях задължения за държавите членки, които са длъжни да ги събират, като „собствени ресурси на Съюза“,
 —
 характера на OLAF като орган, извършващ административно разследване, заместващ Европейската комисия при външни разследвания,
 —
 ролята на Европейската комисия като институция на Европейския съюз, на която са поверени изпълнителни функции при прилагането на Митническия кодекс на Европейския съюз.
 2.
 Второто основание е изведено от незаконосъобразността на обжалваните актове и опорочаващите ги нередности, тъй като:
 —
 в тях не се съдържа нито един от съществените елементи, предвидени в Регламент (ЕС, Евратом) No 883/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 11 септември 2013 г., а именно не се посочват нито процедурните гаранции при разследването, нито участващите в разследването лица, нито изслушването на процесуалните представители на жалбоподателя, нито първоначалната правна квалификация,
 —
 в тях необосновано и противоречиво се отрича отговорността на компетентните органи,
 —
 OLAF не е изпълнило задължението си да проведе обективно и безпристрастно разследване при спазване на принципа за презумпцията за липса на отговорност,
 —
 в доклада на мисията и в окончателния доклад се съдържа погрешна информация вследствие на недостатъци и пропуски в рамките на разследването,
 —
 общностната правна уредба в областта на антидъмпинговите права е нарушена и е приложена неправилно,
 —
 както общностната правна уредба, така и правната уредба на Тайван във връзка със задължението на BOFT [Bureau of foreign trade] на Тайван да провери произхода на стоките, които сертифицира, са нарушени и са приложени неправилно,
 —
 член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 г. относно създаване на Митнически кодекс на Общността е нарушен и е приложен неправилно,
 —
 Договорите и правните норми по прилагането им, както и Хартата на основните права на Европейския съюз, и по специално член 41 от нея са нарушени.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/34
 Определение на Общия съд от 15 февруари 2016 г. — InAccess Networks Integrated Systems/Комисия
 (Дело T-82/15) (1)
 ((Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) - Споразумение за отпускане на безвъзмездни средства по проекта ATRACO - Дебитни известия и решения, съдържащи се в писма - Частична липса на основание за постановяване на решение по същество - Договорен характер на спора - Частична недопустимост))
 (2016/C 136/49)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: InAccess Networks Integrated Systems — Applications Services for Telecommunication and Related Equipment Commercial and Industrial Co. SA (Маруси, Гърция) (представители: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler и G. Pandey, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: L. Di Paolo и J. Estrada de Solà)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Комисията, съдържащо се в писмо от 11 декември 2014 г., с което Комисията потвърждава отказа си да заплати претендираните от жалбоподателя разходи, на решението на Комисията, включено в дебитно известие Noo3241211514 от 23 октомври 2012 г. и на решението на Комисията, съдържащо се в писмо от 7 декември 2012 г., с което се иска от жалбоподателя да възстанови получените средства и да заплати обезщетение в предварително определен размер от 12 814,10 EUR.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по исканията във връзка с решението на Комисията, съдържащо се в писмото от 7 октомври 2012 г. и в дебитното известие от 23 октомври 2012 г.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част като явно недопустима.
 3)
 Осъжда InAccess Networks Integrated Systems — Applications Services for Telecommunication and Related Equipment Commercial and Industrial Co. SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 155, 11.5.2015 г.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/20
 Решение на Съда (първи състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker
 (Дело C-104/12) (1)
 (Шеста директива ДДС - Член 17, параграф 2, буква а) - Право на приспадане на данъка, платен по получена доставка - Необходимост от наличие на пряка и непосредствена връзка между получената доставка и извършена облагаема доставка - Критерий за определяне на тази връзка - Адвокатски услуги, предоставени във връзка с наказателно производство за корупция, образувано лично срещу управителя и основен съдружник на дружество с ограничена отговорност)
 2013/C 114/29
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Finanzamt Köln-Nord
 Ответник: Wolfram Becker
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 17, параграф 2, буква a) и на член 22, параграф 3, буква б) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Възникване и обхват на правото на приспадане — Необходимост от пряка и непосредствена връзка между икономическата дейност на данъчнозадълженото лице и дадена доставка на услуги — Адвокатски услуги, предоставени във връзка с наказателно производство за корупция, образувано срещу управителя и основен съдружник на дружество с ограничена отговорност
 Диспозитив
 Наличието на пряка и непосредствена връзка между дадена доставка и цялостната дейност на данъчнозадълженото лице за целите на определянето дали стоките и услугите са били използвани от него „за нуждите на неговите облагаеми сделки“ по смисъла на член 17, параграф 2, буква a) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2001/115/ЕО на Съвета от 20 декември 2001 г., е в зависимост от обективното съдържание на получената стока или услуга от това данъчнозадължено лице.
 В настоящия случай доставките на адвокатски услуги, чиято цел е да се избегнат наказателни санкции срещу физически лица — управители на данъчнозадължено предприятие, не дават право на това предприятие да приспадне като данък по получени доставки дължимия данък върху добавената стойност за направените доставки.
 (1) ОВ C 138, 12.5.2012 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/58
 Жалба, подадена на 16 ноември 2009 г. — CheapFlights International/СХВП — Cheapflights (Cheapflights)
 (Дело T-461/09)
 2010/C 24/104
 Език, на който е подадена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: CheapFlights International Ltd (Ballybofey, Ирландия) (представители: H. Hartwig и A. von Mühlendahl, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Cheapflights Ltd (Лондон, Обединеното кралство)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 31 август 2009 г. по преписка R 1607/2007-4;
 —
 да се отхвърли жалбата, подадена от другата страна в производството пред апелативния състав срещу решението на отдела по спорове на СХВП от 10 август 2007 г. в производството по възражение B 849 150;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително и тези направени от жалбоподателя пред апелативния състав; и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разходите в производството, включително и тези направени от жалбоподателя пред апелативния състав, в случай че реши да встъпи по делото.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка в черно и бяло „Cheapflights“ за услуги в класове 38, 39, 41, 42, 43 и 44
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация като ирландска марка на цветния фигуративен знак „CheapFlights“ за услуги в класове 35, 36, 38, 39, 41, 42, 43 и 44; заявка за ирландска марка на словната марка „CHEAPFLIGHTS“ за услуги в класове 35, 39 и 43; регистрация като ирландска марка на словната марка „CHEAPFLIGHTS“ за услуги в класове 38, 41, 42 и 44; регистрация като ирландска марка на фигуративния знак „CheapFlights.ie“ за услуги в класове 35, 39, 41, 42 и 43; регистрация като международна марка на фигуративния знак „CheapFlights“ за услуги в класове 35, 38, 39 и 42
 Решение на отдела по споровете: уважаване изцяло на възражението
 Решение на апелативния състав: отмяна на спорното решение и отхвърляне изцяло на възражението
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че не е налице вероятност от объркване между разглежданите марки.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/15
 Преюдициално запитване, направено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 13 юни 2007 г. — Vion Trading GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Дело C-279/07)
 (2007/C 211/29)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищец: Vion Trading GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли уреденият в член 3, параграф 1, алинея 1, изречение 1 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (1) давностен срок да се прилага и когато нередност е извършена или прекратена преди влизането в сила на Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95?
 2)
 Прилага ли се давностният срок, определен в тази разпоредба, като цяло и за административни мерки като събирането на възстановявания при износ, предвидено в резултат на нередности?
 Ако отговорите на тези въпроси са положителни:
 3)
 Може ли по-дълъг срок съгласно член 3, параграф 3 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 да бъде приложен от държава-членка, дори ако такъв по-дълъг срок вече е бил предвиден в законодателството на държавата-членка преди приемането на посочения регламент? Може ли такъв по-дълъг срок да бъде приложен, ако той не е бил предвиден в специална разпоредба за събиране на възстановявания при износ или за административни мерки като цяло, но произтича от обща разпоредба в съответната държава-членка, която обхваща всички случаи на давност, които не предмет на специална уредба (субсидиарна разпоредба)?
 (1) ОВ L 312, стр. 1.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/38
 Жалба, подадена на 25 април 2013 г. — Република Гърция/Комисия
 (Дело T-241/13)
 2013/C 207/63
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: Ι. Chalkias, S. Papaïoannou и A. Vassilopoulou)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да уважи жалбата,
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2013/123/ЕС на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), нотифицирано под номер С (2013) 981 и публикувано в ОВ L 67, стр. 20, в частта, в която се отнася до жалбоподателя, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Що се отнася до финансовите корекции, наложени с Решение за изпълнение 2013/123/ЕС на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), нотифицирано под номер С (2013) 981 и публикувано в ОВ L 67, стр. 20, доколкото това решение се до финансовите корекции наложени в тежест на Република Гърция, които се прилагат към помощите по член 69 от Регламент No 1782/2003 в сектора на говеждото месо, овците и козите, и тютюна за кампаниите за 2006 г. и 2007 г., Република Гърция изтъква следните основания за отмяна:
 С първото основание за отмяна Република Гърция твърди, че наложената поради констатираните слабости във връзка с прилагането на член 69 от Регламент 1782/2003 (1) корекция е незаконосъобразана и трябва да се отмени тъй като: а) нарушава разпоредбата на член 69 от Регламент No 1782/2003, чието прилагане от държавите членки е факултативно и дава широка свобода на преценка при определянето на получателите на допълнителното плащане, на критериите за допустимост и на конкретните срокове и условия за извършване на допълнителното плащане; б) неприлагането на член 69 от Регламент No 1782/2003 не нанася вреда на фондовете, както изисква член 31 от Регламент (ЕО) No 1290/2005 (2), за да може законно да се наложи финансова корекция.
 С второто основание за отмяна Република Гърция твърди, че наложената поради липсата на ключови проверки в тютюневия сектор корекция е незкаконосъобразна и трябва да се отмени, тъй като: а) преценката на Комисията, че проверките на място не съответстват на Регламент No 796/2004 (3), се основава на неправилно тълкуване и прилагане на член 23 от посочения регламент, на неправилна фактическа преценка, както и на недостатъчни и противоречиви мотиви; б) преценката на Комисията, че не са извършени ключови проверки в предприятията за преработка, се основава на фактическа грешка.
 (1) Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета от 29 септември 2003 година относно установяване на


text:
общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) No 2019/93, (ЕО) No 1452/2001, (ЕО) No 1453/2001, (ЕО) No 1454/2001, (ЕО) 1868/94, (ЕО) No 1251/1999, (ЕО) No 1254/1999, (ЕО) No 1673/2000, (ЕИО) No 2358/71 и (ЕО) No 2529/2001 (ОВ L 270, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 49, стр. 177).
 (2) Регламент (ЕО) No 1290/2005 на Съвета от 21 юни 2005 година относно финансирането на Общата селскостопанска политика (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 14, том 1, стр. 193).
 (3) Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56, стр. 210).


text:
 2.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 103/27
 Жалба, подадена на 18 февруари 2011 г. — BIA Separations/Комисия
 (Дело T-88/11)
 2011/C 103/47
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: BIA Separations d.o.o. (Любляна, Словения) (представители: G. Berrisch, lawyer, и N. Chesaites, Barrister)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени мълчаливия отказ на Комисията от 10 декември 2010 г. за произнасяне по потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до споразумението за сътрудничество между Европейската общност и Европейската инвестиционна банка във връзка с Инструмента за финансиране с поделяне на риска (C(2008) 2181) и до проекта за решение на Комисията за изменение на споразумението за сътрудничество между Европейската общност и Европейската инвестиционна банка във връзка с Инструмента за финансиране с поделяне на риска (C(2008) 8058),
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква едно единствено правно основание като твърди, че Комисията е нарушила член 296 ДФЕС, тъй като не е отговорила на потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до информация в рамките на срока, предвиден в член 8, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (1).
 (1) ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 01, том 3, стр. 76


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/34
 Иск, предявен на 27 декември 2006 г. — Giropay/СХВП (GIROPAY)
 (Дело T-399/06)
 (2007/C 42/60)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Giropay GmbH (Frankfurt am Main, Германия) [представител: адвокат K. Gründig-Schnelle]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 26 октомври 2006 година по обжалвано дело R 308/2005-4 относно заявка за марка на Общността 2 843 514 „GIROPAY“,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността,предмет на спора: словната марка „GIROPAY“ за стоки и услуги от класове 9, 36-38 и 42 (Заявка No 2 843 514).
 Решение на проверителя: частично отхвърляне на заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърляне на жалбата.
 Приведени правни основания: Заявената за регистрация марка не представлява означение с описателен характер по смисъла на член 7, параграф 1, буква в) на Регламент (ЕО) No 40/94 (1). Освен това, заявената за регистрация марка е особено подходяща да бъде възприета като отличителен знак от сътветните заинтересовани лица.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1).


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/37
 Жалба, подадена на 20 декември 2013 г. — Harrys Pubar/СХВП — Harry’s New York Bar („HARRY’S BAR“)
 (Дело T-711/13)
 2014/C 112/49
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Harrys Pubar AB (Гьотеборг, Швеция) (представител: L.-E. Ström, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Harry’s New York Bar SA (Париж, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд :
 —
 Да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 октомври 2013 г., постановено по съединени преписки R 946/2012-1 и R 995/2012-1;
 —
 да осъди ответника да заплати разноските в производството.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „HARRY’S BAR“ за стоки и услуги от класове 25, 29, 30, 32, 33 и 43 — заявка за регистрация на марка на Общността No 3 378 031
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрации на шведски марки с номера 356 009, 320 026, 315 142, 55 6513-1066 за стоки и услуги от класове 25 и 42
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението частично
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата по преписка R 995/2012-1 частично и отхвърля жалбата по преписка 946/2012-1
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 4 от Регламента относно марката на Общността.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/23
 Решение на Общия съд от 28 октомври 2015 г. — Monster Energy/СХВП — Home Focus („MoMo Monsters“)
 (Дело T-736/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „MoMo Monsters“ - По-ранни словни марки на Общността „MONSTER“ и „MONSTER ENERGY“ и по-ранна международна фигуративна марка „MONSTER ENERGY“ - Относително основание за отказ - Липса на сходство между стоките - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 429/29)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Monster Energy Company (Корона, Калифорния, САЩ) (представител: P. Brownlow, solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: E. Zaera Cuadrado)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Home Focus Development Ltd (Тортола, Британски Вирджински острови)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 7 август 2014 г. (преписка R 1167/2013-2) относно производство по възражение между Monster Energy Company и Home Focus Development Ltd
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Monster Energy Company да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 448, 15.12.2014 г.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/29
 Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 4 август 2016 г. — Acacia Srl и Rolando D'Amato/Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG
 (Дело C-435/16)
 (2016/C 419/38)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Acacia Srl и Rolando D'Amato
 Ответник: Dr. Ing. h.c. F. Porsche AG
 Преюдициални въпроси
 1)
 Ограничена ли е приложимостта на изключението по член 110, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 6/2002 (1) само до частите със задължителна форма, тоест частите, чиято форма по принцип е неизменно предопределена от изгледа на съставния продукт и поради това не може да се избира свободно от клиентите, както например при автомобилните джанти?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос:
 Ограничена ли е приложимостта на изключението по член 110, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 6/2002 само до предлагането на продукти с идентично оформление, тоест които съответстват на оригиналните продукти и по цвят и размер?
 3)
 При отрицателен отговор на първия въпрос:
 Следва ли да се приеме, че изключението по член 110, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 6/2002 се прилага в полза на разпространителя на продукт, с който по принцип се нарушава правото върху процесния дизайн, само ако този разпространител обективно гарантира, че продуктът му може да се закупи единствено за целите на извършването на поправка, но не и за други цели като например подобряване или персонализиране на съставния продукт?
 4)
 При утвърдителен отговор на третия въпрос:
 Какви мерки трябва да вземе разпространителят на продукт, с който по принцип се нарушава правото върху процесния дизайн, за да гарантира обективно, че продуктът му може да се закупи единствено за целите на извършването на поправка, но не и за други цели като например подобряване или персонализиране на съставния продукт? Достатъчно ли е:
 а)
 разпространителят да включи в продажбения си каталог указанието, че продуктът се продава единствено за извършването на поправка с цел да се възстанови първоначалният изглед на съставния продукт, или
 б)
 е необходимо разпространителят да обвърже доставката на продукта с изискване към купувача (търговец или потребител) писмено да декларира, че ще използва предлагания продукт само за извършването на поправка?
 (1) Регламент (ЕО) No 6/2002 на Съвета от 12 декември 2001 година относно промишления дизайн на Общността (ОВ L 3, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 70).


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/30
 Решение на Съда на публичната служба (състав) от 21 март 2013 г. — Brune/Комисия
 (Дело F-94/11) (1)
 (Публична служба - Общ конкурс - Отмяна на решение за невключване в списъка с резерви - Изпълнение на окончателното съдебно решение - Принцип на законност - Възражение за незаконосъобразност срещу решението за възобновяване на конкурсната процедура)
 2013/C 129/55
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Markus Brune (Бон, Германия) (представител: H. Mannes, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на EPSO да възобнови процедурата по общия конкурс EPSO/AD/26/05 и да покани жалбоподателя да се яви отново на устния изпит и за отмяна на решението жалбоподателят да бъде изключен от този конкурс поради неявяването му на устния изпит
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Brune да заплати направените от него съдебни разноски и направените от Европейската комисия съдебни разноски.
 (1) ОВ C 355, 03.12.2011 г., стр.30


text:
 25.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/9
 Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Salerno — Италия) — Наказателно производство срещу Cristiano Pontillo
 (Дело C-474/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите - Нов публичен търг - Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от обществен интерес - Пропорционалност))
 (2016/C 270/11)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Salerno
 Страна в главното производство
 Cristiano Pontillo
 Диспозитив
 1)
 Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство относно хазартните игри, като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.
 2)
 Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба, като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера задължение за безвъзмездно прехвърляне в случай на прекратяване на дейността поради изтичане на срока на концесията ползването на притежавани материални и нематериални активи, които представляват мрежа за управление и събиране на залози, при условие че това ограничение надвишава необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, а това следва да се провери от запитващата юрисдикция.
 (1) ОВ C 462, 22.12.2014 г.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/52
 Иск, предявен на 18 юни 2007 г. — Martin Bermejo/Комисия
 (Дело F-60/07)
 (2007/C 199/100)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Joaquin Martin Bermejo (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се установи незаконосъобразността на Решението на Комисията от 28 април 2004 г., с което се приемат нови общи разпоредби по прилагането на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейските общности и при необходимост, незаконосъобразността на тези разпоредби от Правилника,
 —
 да се отмени Решението на Комисията от 27 септември 2006 г., с което се определя изчисляването на бонуса по прехвърлените от ищеца пенсионни права по пенсионната схема на общностните институции,
 —
 да се осъди ответната страна да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът се позовава на незаконосъобразността на общите разпоредби по прилагането на членове 11 и 12 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица на Европейските общности, отнасящи се до прехвърлянето на пенсионни права (1), доколкото правилото, формулирано в член 7, параграф 3, нарушава Регламент No 1103/97/ЕО на Съвета от 17 юни 1997 година относно определени разпоредби, отнасящи се до въвеждането на еурото (2), както и принципа на равно третиране, така както Съдът на публичната служба ги тълкува в Решението си от 14 ноември 2006 г., по дело F-110/05 Chatziioannidou/Комисия (все още не публикувано в Recueil).
 (1) Административен бюлетин No 60-2004 от 9 юни 2004 г.
 (2) ОВ L 162, стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 10, том 1, стр. 81.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/6
 Преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединено кралство) на 19 декември 2011 г. — Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs/Paul Newey, осъществяващ търговска дейност под фирмата Ocean Finance
 (Дело C-653/11)
 2012/C 65/13
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Her Majesty's Commissioners of Revenue and Customs
 Ответник: Paul Newey, осъществяващ търговска дейност под фирмата Ocean Finance
 Преюдициални въпроси
 1.
 При обстоятелства като тези по настоящото дело какво значение следва националната юрисдикция да придаде на договорите, за да даде отговор на въпроса кое лице е извършило доставка на услуги за целите на ДДС? По-специално от решаващо значение ли е положението по договора за определяне на положението на доставката с оглед на ДДС?
 2.
 При обстоятелства като тези по настоящото дело, ако положението по договора не е решаващо, при какви обстоятелства следва националната юрисдикция да не взема предвид положението по договора?
 3.
 При обстоятелства като тези по настоящото дело доколко е от значение, по-конкретно:
 а)
 дали лицето, което извършва доставката съгласно договора, се намира изцяло под контрола на друго лице?
 б)
 дали познанията за съответната стопанска дейност, търговските взаимоотношения и опитът са у лице, различно от това, което сключва договора?
 в)
 дали всички или повечето от съществените елементи от доставката се изпълняват от лице, различно от това, което сключва договора?
 г)
 дали търговският риск от финансови загуби и загуба на репутация, произтичащ от доставката, се носи от лице, различно от това, което сключва договорите?
 д)
 дали лицето, извършващо доставката съгласно договора, възлага изпълнението на съществени елементи, необходими за нейното осъществяване, на лице като подизпълнител, което контролира първото посочено по-горе лице, като споразуменията за превъзлагане на изпълнението се отличават с липсата на някои търговски характеристики?
 4.
 При обстоятелства като тези по настоящото дело следва ли националната юрисдикция да не взема предвид анализа на договора?
 5.
 Ако отговорът на въпрос 4 е отрицателен, представлява ли данъчният резултат от договорености като разглежданите по настоящото дело данъчно предимство, чието предоставяне би било в разрез с целта на Шеста директива (1) по смисъла на точки 74—86 от Решение от 21 февруари 2006 г. по дело Halifax Plc и др./Commissioners of Customs and Excise (C-255/02)?
 6.
 Ако отговорът на въпрос 5 е положителен, как би следвало да се преохарактеризират споразумения като разглежданите по настоящото дело?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/24
 Жалба, подадена на 2 август 2013 г. — TVR Automotive/СХВП — TVR Italia („TVR“)
 (Дело T-398/13)
 2013/C 274/40
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: TVR Automotive Ltd (Уайтли, Обединено кралство) (представители: A. von Mühlendahl и H. Hartwig, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: TVR Italia Srl (Милано, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 14 май 2013 г. по дело R 823/2011-2;
 —
 да отхвърли подадената от TVR Italia Srl на 14 април 2013 г. жалба срещу решението на отдела по споровете на СХВП от 14 февруари 2011 г., по дело B 313 248;
 —
 да осъди ответната служба и TVR Italia Srl, в случай че последното встъпи в производството по делото, да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: TVR Italia Srl
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „TVR ITALIA“ за стоки и услуги от класове 12, 25 и 37 — заявка за регистрация на марка на Общността No 5 699 954
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална марка и марка на Общността „TVR“ за стоки и услуги от класове 9, 11, 12, 25 и 41
 Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете и отхвърля възражението.
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009;
 —
 нарушение на принципа res iudicata, съответно на принципа ne bis in idem, както и на член 42, параграф 2 от Регламент No 207/2009 във връзка с член 15 от Регламент No 207/2009.


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/13
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 24 май 2012 г. — Sky Italia Srl/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali
 (Дело C-257/12)
 2012/C 217/28
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sky Italia Srl
 Ответници: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni, Commissione di Garanzia dell’Attuazione della Legge sullo Sciopero nei Servizi Pubblici Essenziali
 Преюдициални въпроси
 Следва ли общностните секторни разпоредби, в случая разпоредбите на Директива 2002/20/ЕО (1), да се тълкуват в смисъл, че те не допускат посочената в настоящото определение национална правна уредба, и по-конкретно Закон No 266/2005, имайки предвид по-специално начина, по който той се прилага на подзаконово равнище?
 (1) Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, глава 13, том 35, стр. 183).


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/23
 Определение на председателя на Съда от 13 февруари 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Tribunal Central Administrativo Norte — Португалия) — Marina da Conceição Pacheco Almeida/Fundo de Garantia Salarial, IP, Instituto da Segurança Social, IP
 (Дело C-57/13) (1)
 2014/C 184/34
 Език на производството: португалски
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 108, 13.4.2013 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/6
 Решение на Съда (втори състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce/Salvatore Manni
 (Дело C-398/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Лични данни - Защита на физическите лица по отношение на обработването на такива данни - Директива 95/46/ЕО - Член 6, параграф 1, буква д) - Данни, подлежащи на оповестяване в дружествен регистър - Първа директива 68/151/ЕИО - Член 3 - Прекратяване на съответното дружество - Ограничаване на достъпа на трети лица до тези данни))
 (2017/C 144/07)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Lecce
 Ответник: Salvatore Manni
 Диспозитив
 Член 6, параграф 1, буква д), член 12, буква б) и член 14, първа алинея, буква a) от Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни, разглеждани във връзка с член 3 от Първа директива 68/151/ЕИО на Съвета от 9 март 1968 година за съгласуване на гаранциите, които държавите членки изискват от дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите на съдружниците и на трети лица, с цел тези гаранции да станат равностойни на цялата територия на Общността, изменена с Директива 2003/58/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2003 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че при настоящото състояние на правото на Съюза държавите членки трябва да определят дали физическите лица, посочени в член 2, параграф 1, букви г) и й) от последната директива, могат да искат от органа, натоварен с воденето, съответно, на централния регистър, на търговския регистър или на дружествения регистър, да проверява, въз основа на преценка във всеки отделен случай, дали е обосновано по изключение, на базата на неопровержими законови основания, свързани с тяхното конкретно положение, да ограничи, след изтичането на достатъчно дълъг срок от прекратяването на съответното дружество, достъпа до вписаните в този регистър лични данни, отнасящи се до тях, до третите лица, които могат да докажат особен интерес от консултирането на тези данни.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/22
 Жалба, подадена на 18 февруари 2008 г. — Dow Chemical/Комисия
 (Дело T-77/08)
 (2008/C 116/41)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: The Dow Chemical Company (Midland, Съединени щати) (представители: D. Schroeder и T. Graf, lawyers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението в частта му, която се отнася до жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност, значително да се намали глобата му, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, както и другите разходи на жалбоподателя във връзка с делото.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска частична отмяна на Решение С(2007) 5910 — окончателен на Комисията от 5 декември 2007 г. (преписка COMP/F/38.629 — Хлоропренова гума), с което Комисията приема, че жалбоподателят заедно с други предприятия е нарушил член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, като е участвал в едно продължаващо споразумение и/или съгласувана практика в сектора на хлоропреновата гума.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят твърди, че като го е приела за отговорен за нарушението на съвместното предприятие DuPont Dow Elastomers, Комисията е допуснала явна грешка в преценката на фактите, както и грешка при прилагането на правото. Според жалбоподателя Комисията не е взела предвид факта, че жалбоподателят упражнява решаващо влияние върху DuPont Dow Elastomers. Освен това жалбоподателят поддържа, че с DuPont Dow Elastomers не образуват единен стопански субект.
 По-нататък жалбоподателят изтъква, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката на фактите и грешка при прилагането на правото и не е мотивирала надлежно решението си, доколкото:
 —
 е използвала коефициент за продължителност 6,5, макар че продължителността на нарушението е само шест години и един месец,
 —
 увеличила е основния размер на глобата на жалбоподателя с 10 % за осигуряване на достатъчен възпиращ ефект, и
 —
 е отказала да предостави на жалбоподателя максималното намаление за съдействие от 30 %.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/18
 Решение на Общия съд от 20 март 2013 г. — Русе индъстри/Комисия
 (Дело T-489/11) (1)
 (Държавни помощи - Помощ, предоставена от България под формата на несъбиране на вземания - Решение, с което тази помощ се обявява за несъвместима с вътрешния пазар и се разпорежда възстановяването ѝ - Нова помощ - Нарушение на конкуренцията - Задължение за мотивиране)
 2013/C 129/35
 Език на производството: български
 Страни
 Жалбоподател:„Русе индъстри“ (Русе, България) (представители: адв. Ал. Ангелов и адв. Св. Панов)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Urraca Caviedes и Д. Стефанов)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2012/706/ЕС на Комисията от 13 юли 2011 година относно държавна помощ SA.28903 (C 12/10) (ex N 389/09), приведена в действие от България в полза на „Русе индъстри“ (ОВ L 320, 2012 г., стр. 27).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 „Русе индъстри“ АД понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия, включително свързаните с обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 347, 26.11.2011 г.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/44
 Решение на Общия съд от 13 юли 2011 г. — Schindler Holding и др./Комисия
 (Дело T-138/07) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на услугите за монтаж и поддръжка на асансьори и ескалатори - Решение, с което се констатира нарушение на член 81 ЕО - Манипулиране на процедури за възлагане на поръчки - Подялба на пазарите - Определяне на цените)
 2011/C 269/96
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Schindler Holding Ltd (Hergiswil, Швейцария); Schindler Management AG (Ebikon, Швейцария); Schindler SA (Брюксел, Белгия); Schindler Deutschland Holding GmbH (Берлин, Германия); Schindler Sàrl (Люксембург, Люксембург) и Schindler Liften BV (Хага, Нидерландия) (представители: R. Bechtold, W. Bosch, U. Soltész и S. Hirsbrunner)
 Ответник: Европейска комисия (представители: K. Mojzesowicz и R. Sauer)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и G. Kimberley)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2007) 512 окончателен на Комисията от 21 февруари 2007 г. относно производство по член 81 (ЕО) (дело COMP/E-1/38.823 — Асансьори и ескалатори) или, при условията на евентуалност, намаляване на размера на наложените на жалбоподателите глоби.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата, доколкото тя е подадена от Schindler Management AG.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Осъжда Schindler Holding Ltd, Schindler SA, Schindler Deutschland Holding GmbH, Schindler Sàrl и Schindler Liften BV да заплатят съдебните разноски.
 4.
 Schindler Management понася направените от него съдебни разноски.
 5.
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 155 от 7.7.2007 г.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/53
 Жалба, подадена на 29 ноември 2012 г. от Alexandru Octavian Concal срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 септември 2012 г. по дело T-320/12, Concal/Комисия
 (Дело C-570/12 P)
 2013/C 225/98
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Alexandru Octavian Concal (представител: R. Neagu, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 С определение от 27 юни 2013 г. Съдът (седми състав) обяви жалбата за недопустима.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/4
 Решение на Съда (втори състав) от 26 март 2009 г. — Selex Sistemi Integrati S.p.A./Комисия на Европейските общности, Европейска организация за безопасност на въздухоплаването (Евроконтрол)
 (Дело C-113/07 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Член 82 ЕО - Понятие за предприятие - Икономическа дейност - Международна организация - Злоупотреба с господстващо положение)
 2009/C 113/06
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Selex Sistemi Integrati SpA (представители: F. Sciaudone, R. Sciandone и D. Fioretti, avvocati)
 Други страна в производството: Комисия на Европейските общности, Европейска организация за безопасност на въздухоплаването (Евроконтрол) (представители: F. Montag и T. Wessely, Rechtsanwälte)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 12 декември 2006 г. по дело Selex Sistemi Integrati/Комисия (T-155/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля искане за отмяна или изменение на Решение на Комисията от 12 февруари 2004 г., отхвърлящо жалбата на Selex Sistemi във връзка с твърдяно нарушение от страна на Евроконтрол на разпоредбите на Договора за ЕО в областта на конкуренцията
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 SELEX Sistemi Integrati SpA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Комисията на Европейските общности, както и половината от тези на Европейската организация за безопасност на въздухоплаването (Евроконтрол).
 3)
 Европейската организация за безопасност на въздухоплаването понася половината от направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 117, 26.5.2007 г.


text:
 22.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 305/5
 Решение на Съда (втори състав) от 16 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 33 de Barcelona — Испания) — Estrella Rodríguez Sánchez/Consum Sociedad Cooperativa Valenciana
 (Дело C-351/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2010/18/ЕС - Ревизирано Рамково споразумение за родителския отпуск, сключено между Конфедерацията на европейския бизнес (BUSINESSEUROPE), Европейската асоциация на занаятите и малките и средните предприятия (UEAPME), Европейския център на предприятията с държавно участие и на предприятията от общ икономически интерес (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ETUC) - Съвместяване на професионалния и семейния живот - Завръщане на работещ член-кооператор от отпуск по майчинство - Искане за намаляване и промяна на работното време - Положение, което не попада в приложното поле на клауза 6, параграф 1 от ревизираното Рамково споразумение - Недопустимост на преюдициалното запитване))
 (2016/C 305/06)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Social no33 de Barcelona
 Страни в главното производство
 Ищец: Estrella Rodríguez Sánchez
 Ответник: Consum Sociedad Cooperativa Valenciana
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Juzgado de lo Social no33 de Barcelona (Съд по трудови и осигурителни спорове No 33, Барселона, Испания), е недопустимо.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/26
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo del Lazio на 3 октомври 2007 г. — Roche SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
 (Дело C-450/07)
 (2007/C 297/42)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo del Lazio
 Страни в главното производство
 Ищец: Roche SpA.
 Ответници: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA), Ministero della Salute
 Преюдициални въпроси
 1)
 След разпоредбите на член 2 и член 3 [от Директива 89/105/ЕИО (1)], с които се изменя отношението между органите на държавите-членки и производителите на лекарствени продукти — в смисъл, че цената на даден лекарствен продукт или нейното увеличаване се определя въз основата на предоставените от последните сведения, но в определени от компетентния орган граници, т.е. въз основата на диалог между самите производители и органите, които отговарят за контрола върху разходите за лекарствени продукти — член 4, параграф 1 [от директивата] урежда „замразяването на цените на всички лекарствени продукти или само на някои категории от тях“ като общо средство, което поне веднъж годишно се подлага на преглед, с цел да се установи дали макро-икономическите условия в държавата-членка оправдават замразяването на цените да остане непроменено. Разпоредбата предоставя на компетентните органи срок от 90 дни за преглед като предвижда, че при изтичането му те трябва да обявят какво увеличение или намаление на цените е направено, ако има такова. Препращащата юрисдикция поставя въпроса дали в частта относно „намаление на цените, [което] е направено, ако има такова“ тази разпоредба следва да бъде тълкувана в смисъл, че наред с общото средство, състоящо се във възможността да се замразят цените на всички лекарствени продукти или на някои категории от тях, се предвижда и друго общо средство, състоящо се във възможността да се намалят цените на всички лекарствени продукти и на някои категории от тях, или изразът „намаление [...], ако има такова“ се отнася само до лекарствените продукти, чийто цени вече са били замразени,
 2)
 препращащата юрисдикция поставя въпроса дали член 4, параграф 1 — в частта, с която се задължават компетентните органи на държавите-членки в случай на замразяване на цените поне веднъж годишно да осъществяват преглед дали макро-икономическите условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено — може да се тълкува в смисъл, че ако в отговор на първия поставен въпрос е допуснато намаление на цените, то е възможно тази мярка да се прилага няколко пъти в рамките на една година и да се повтаря в продължение на много години (от 2002 г. до 2010 г.),
 3)
 може ли по смисъла на посочения член 4 — тълкуван с оглед на съображенията, в които се посочва основната цел на мерките за контрол над цените на лекарствени продукти, определена като „издигане на равнището на общественото здраве чрез осигуряване наличието на достатъчни количества лекарствени продукти на приемливи цени и изискването да се избягват различията в мерките, които могат да възпрепятстват или нарушат търговията с лекарствени продукти в рамките на Общността“ — да се счита за съвместимо с общностната уредба приемането на мерки, които се позовават само на „приблизителната“, а не на „установената“ икономическа стойност