text:
без брак или регистрирано съжителство с гражданин на друга държава членка, от когото тя има дете, гражданин на последната държава членка,
 —
 само гражданинът на друга държава членка има качеството на работник,
 —
 съвместното съжителство между посочената гражданка на трета държава и гражданина на друга държава членка междувременно е приключило, и
 —
 двете деца са част от домакинството на майка им,
 не попадат в приложното поле на този регламент, освен ако гражданката на трета държава или дъщеря ѝ могат да бъдат разглеждани, по смисъла на националния закон или за целите на неговото прилагане, като „членове на семейството“ на гражданина на друга държава членка или, в противен случай, ако може да се приеме, че те са „главно на издръжка“ на това лице.
 2.
 Член 13, параграф 2 и член 14 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО във връзка с член 18 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка, съгласно която, след като гражданка на трета държава се намира в описаното в точка 1 от диспозитива на настоящото решение положение, за нея се прилага условие за продължителност на пребиваването от пет години с оглед на отпускането на гарантирани семейни обезщетения, при положение че такова условие не е предвидено за гражданите на самата държава членка.
 (1) ОВ C 109, 14.4.2012 г.


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/16
 Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. — Poste Italiane/Комисия
 (Дело T-525/08) (1)
 (Държавни помощи - Олихвяване на средства от разплащателните сметки на Poste Italiane в Tesoreria dello Stato - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Понятие за държавна помощ - Предимство)
 2013/C 313/29
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Poste Italiane SpA (Рим, Италия) (представители: A. Fratini, A. Sandulli и F. Filpo, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: C. Cattabriga и D. Grespan)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2009/178/ЕО на Комисията от 16 юли 2008 година относно схема за държавна помощ (C 42/06 (ex NN 52/06) (нотифицирано под номер C(2008) 3492), приведена в изпълнение от Италия за олихвяване на разплащателните сметки на Poste Italiane в Tesoreria dello Stato (ОВ L 64, стр.4)
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение 2009/178/ЕО на Комисията от 16 юли 2008 година относно схема за държавна помощ (C 42/06 (ex NN 52/06) (нотифицирано под номер C(2008) 3492), приведена в изпълнение от Италия за олихвяване на разплащателните сметки на Poste Italiane в Tesoreria dello Stato (ОВ L 64, стр. 4)
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати съдебните разноски, направени от Poste Italiane.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/11
 Решение на Съда (първи състав) от 12 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Landesarbeitsgericht Hamm — Германия) — Gülay Bollacke/K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG
 (Дело C-118/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Платен годишен отпуск - Финансово обезщетение в случай на смърт))
 2014/C 282/15
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesarbeitsgericht Hamm
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Gülay Bollacke
 Ответник: K + K Klaas & Kock B.V. & Co. KG
 Диспозитив
 Член 7 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национално законодателство или практика като приложимите в главното производство, които предвиждат, че когато трудовото правоотношение се прекратява поради смъртта на работника, правото на платен годишен отпуск се погасява без право на финансово обезщетение за неизползваните дни отпуск. Правото на такова обезщетение не може да зависи от това дали заинтересованото лице е подало предварително съответна молба.
 (1) ОВ C 171, 15.6.2013 г.


text:
 18.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 167/20
 Жалба, подадена на 25 май 2009 г. — Abertis Infraestructuras/Комисия
 (Дело T-200/09)
 2009/C 167/39
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Abertis Infraestructuras, SA (Барселона, Испания) (представители: M. Roca Junyent и P. Callol García, abogados)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се установи нищожността на обжалвания акт, като се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и Първоинстанционният съд се произнесе по всички останали въпроси съгласно предвиденото в правната уредба.
 Правни основания и основни доводи
 В настоящото производство се обжалва същият акт както по дело T-58/09 Schemaventotto/Комисия (ОВ C 82, стр. 34), т.е. правният акт, с който Комисията приключва преписката по член 21 от Регламент (ЕО) No 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия (ОВ L 24, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201) (наричан по-нататък РКК), отнасяща се до контрола върху концентрацията между ищеца и Autostrade, S.p.A. (преписка COMP/M. 4388 — Abertis/Autostrade).
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят твърди, че:
 —
 Европейската Комисия е нарушила правните си задължения като е приключила висяща процедура по член 21 без да установи извършените от Италия нарушения, увреждащи правата на Abertis, и при условията на евентуалност — че Комисията е допуснала грешка при анализа за съвместимост с правото на Общността като по този начин е нарушила задължението си по член 21 РКК.
 —
 Комисията не се е съобразила с основните процесуални изисквания, установени в член 21 РКК. Посоченото нарушение води до нищожност на действията на Комисията, тъй като е пречка за пълното постигане на целта на член 21 РКК.
 —
 Комисията е нарушила задължението за мотивиране на актовете.
 —
 Комисията е извършила злоупотреба с власт, тъй като е приела решение на основание на разпоредба, член 21 РКК, която не ѝ е позволявала да приеме това решение, попадащо в обхвата на член 226 от Договора за ЕО, като по този начин са засегнати съществуващите в член 21 РКК гаранции и е отнета защитата за заплануваната концентрация, одобрена по-рано от самата Комисия.
 —
 Комисията е нарушила общите принципи на правната сигурност, добрата администрация и оправданите правни очаквания, като е прекратила действията, предприети срещу държавата-членка, при обстоятелства, които не оставят свобода на преценка, като по този начин е разклатила доверието на икономическите оператори.
 —
 На последно място и при условията на евентуалност жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка в своя анализ на приетата от италианската държава нова правна уредба, като се има предвид, че не е установена правна уредба, която да гарантира, че при бъдещите трансгранични сливания в сектора на автомагистралите в Италия предприятията ще бъдат третирани справедливо и в съответствие с общностните норми.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/55
 Решение на Общия съд от 2 октомври 2013 г. — Cartoon Network/СХВП — Boomerang TV (BOOMERANG)
 (Дело T-285/12) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „BOOMERANG“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „BoomerangTV“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 344/97
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: The Cartoon Network, Inc. (Уилмингтън, Съединени щати) (представител: I. Starr, solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: I. Harrington)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Boomerang TV, SA (Мадрид, Испания) (представител: адв. A. Canela Giménez)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 2 април 2012 г. (дело R 699/2011-2), постановено в производство по възражение между Boomerang TV, SA и The Cartoon Network, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда The Cartoon Network, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 273, 8.9.2012 г.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/36
 Иск, предявен на 4 юни 2007 г. — Comité de défense de la viticulture charentaise/Комисия
 (Дело T-192/07)
 (2007/C 170/69)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Comité de défense de la viticulture charentaise (Sainte-Sévère, Франция) (представител: C.-E. Gudin, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение на Комисията No SG-Greffe (2007) D/202076 от 3 април 2007 година, изпратено до представителя на ищеца и следователно да се обяви за нищожен акта, атакуван с настоящия иск;
 —
 да се обяви за нищожно цялото Решение на Комисията, с което тя отхвърля жалбата на ищеца.
 Правни основания и основни доводи
 С Решение от 3 април 2007 г. Комисията решава да не даде ход на жалбата на ищеца относно твърдяното нарушение на член 81 ЕО от Institut National des Appellations d'Origine (INAO) във Франция и твърдяното нарушение на членове 81 и 82 ЕО от големите фирми, които търгуват с конячен спирт (Преписка COMP/38863/B2-MODEF). С настоящия иск ищецът иска отмяната на посоченото Решение.
 В подкрепа на иска си ищецът изтъква три основания.
 Първото основание е изведено от твърдение за липса на компетентност на члена на Комисията, подписал атакувания акт, когато е подписал този акт „за Комисията“.
 На второ място ищецът изтъква, че Решението не е достатъчно обосновано, тъй като в писмото за отхвърляне на жалбата Комисията не е отговорила на всички представени от ищеца елементи.
 В третото си основание ищецът твърди, че Комисията не е разгледала достатъчно сериозно жалбата.


text:
 4.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/9
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 10 декември 2014 година
 по дело E-18/14
 Wow air ehf. срещу исландкия орган за защита на конкуренцията (Samkeppniseftirlitið), Isavia ohf. и Icelandair ehf.
 (Регламент (ЕИО) No 95/93 — Разпределяне на времеви слотове в летищата на ЕИО — Намеса от страна на органите за защита на конкуренцията — Ускорена процедура)
 (2015/C 183/10)
 По дело E-18/14, Wow air ehf. срещу исландския орган за защита на конкуренцията (Samkeppniseftirlitið), Isavia ohf. и Icelandair ehf. – ИСКАНЕ до Съда по силата на член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправено от Районния съд на Reykjavík (Héraðsdómur Reykjavíkur) във връзка с тълкуването на Регламент (ЕИО) No 95/93 на Съвета от 18 януари 1993 г. относно общите правила за разпределяне на слотовете на летищата в Общността, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, се произнесе на 10 декември 2014 г., като диспозитивната част на неговото решение е, както следва:
 1.
 С член 4, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 95/93 се изисква държавата от ЕАСТ да назначи квалифицирано физическо или юридическо лице за координатор на летището след консултация със страните, посочени в него. С член 4, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 95/93 се изисква координаторът да бъде независим, както от правна, така и от фактическа гледна точка, от всички заинтересовани страни, от които той трябва да бъде също така функционално отделен. Ако тези условия са изпълнени, държавите от ЕАСТ имат право да определят статуквото на координатора. Въз основа на тези констатации, националният съд трябва да извлече необходимите заключения, с цел да гарантира ефективността на Регламент (ЕИО) No 95/93.
 2.
 Процедурата по подаване на жалба, предвидена в член 11, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 95/93, не е задължителна. Следователно, тази процедура не изключва възможността жалбите, основани на съображенията на конкурентното право, да бъдат подадени директно до националните органи за защита на конкуренцията.
 3.
 Съгласно член 8б от Регламент (ЕИО) No 95/93 инструкциите на публичните органи относно разпределянето на времеви слотове с цел засилване на конкуренцията могат да бъдат адресирани до въздушните превозвачи, но не могат да бъдат отправени към координатор. Освен това би било безсмислено да се издават инструкции на управленския съвет на летището. За разлика от първоначалното разпределение на времевите слотове, което е единствената отговорност на координатора, чрез Регламент (ЕИО) No 95/93 не се забранява трансфера на времеви слотове след тяхното разпределение, ако това се изисква от националното право. Като следствие на това, органите за защита на конкуренцията на държава от ЕАСТ могат да инструктират засегнатите предприятия, ако такова решение бъде счетено за необходимо съгласно приложимото национално право в областта на конкуренцията или правото на ЕИП в областта на конкуренцията.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/16
 Решение на Общия съд от 2 февруари 2012 г. — skytron energy/СХВП (arraybox)
 (Дело T-321/09) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „arraybox“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 80/24
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: skytron energy GmbH & Co. KG (Берлин, Германия) (представители: H.J. Omsels и C. Danziger, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Schäffner)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 4 юни 2009 г. (преписка R 1680/2008-1), свързано със заявка за регистрацията на словния знак „arraybox“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда skytron energy GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 267, 7.11.2009 г.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/25
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza (Италия) на 5 юли 2010 г. — ENI SpA/Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas e Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico
 (Дело C-329/10)
 ()
 2010/C 346/40
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Sezione Terza
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ENI SpA
 Ответник: Autorità per l'Energia Elettrica e il Gas e Cassa Conguaglio per il Settore Elettrico
 Преюдициален въпрос
 Допускат ли членове 23, 43, 49 и 56 от Договора, член 11, параграфи 2 и 6, както и член 24 от Директива 2003/54 (1) национална правна уредба, която в отсъствието на уведомяване на Европейската комисия налага постоянно на определени производители на електроенергия, които при дадени обстоятелства се оказват с основно значение за удовлетворяването на нуждите на търсенето на услуги по диспечиране, да отправят предложения на борсовите пазари за електроенергия съгласно програми, установени по решение на оператора на мрежата в зависимост от други правила, и според която възнаграждението по тези предложения не се определя свободно от производителя, а зависи от параметри, които не са определени предварително в съответствие с „прозрачни, недискриминационни и пазарно основани процедури“?
 (1) ОВ L 176, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 61.


text:
 19.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/9
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank ’s-Gravenhage (Нидерландия) на 29 декември 2010 г. — Solvay SA/Honeywell Fluorine Products Europe BV и др.
 (Дело C-616/10)
 2011/C 89/17
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank ’s-Gravenhage
 Страни в главното производство
 Ищец: Solvay SA
 Ответници: Honeywell Fluorine Products Europe BV и др.
 Преюдициални въпроси
 1.
 В случай, че от всяко от две или повече дружества със седалище в различни държави членки се търси отговорност в рамките на висящо производство пред съд на една от тези държави членки, тъй като се твърди, че всяко от тези дружества е нарушило националното действие на определен европейски патент, еднакво с националното му действие в друга държава членка, тъй като е извършвало забранени действия по отношение на един и същ продукт, съществува ли възможността за „противоречащи си съдебни решения“, постановени в отделни производства по смисъла на член 6, точка 1 от Регламент No 44/2001 (1)?
 2.
 Следва ли да се приложи член 22, параграф 4 от Регламент No 44/2001 в производство по налагане на временна мярка във връзка с права, произтичащи от чуждестранен патент (като например временна забрана с трансграничен ефект на дейността, с която се нарушават патентните права), при положение че ответникът в това производство повдигне възражение за недействителност на чуждестранният патент, на който се позовава молителят, като същевременно следва да се има предвид, че сезираният национален съд не се произнася с окончателно решение по действителността на съответния патент, а единствено преценява какво решение би постановил в тази връзка компетентния по член 22, параграф 4 от Регламент No 44/2001 съд, като, освен това, се отчита обстоятелството, че искането за налагане на временна мярка, като забрана на дейността, с която се нарушават патентните права, ще се отхвърли, ако според сезирания съд е налице разумна и съществена вероятност компетентният по главния иск съд да прогласи недействителността на съответния патент?
 3.
 За да може да се приложи член 22, параграф 4 от Регламент No 44/2001 в посоченото в предходния въпрос производство, следва ли да се поставят определени процесуални изисквания към възражението за недействителност в смисъл, че член 22, параграф 4 от Регламент No 44/2001 следва да се прилага единствено тогава, когато е предявен иск за обявяване на недействителност на съответния патент и това производството е висящо пред компетентния съгласно член 22, параграф 4 от Регламент No 44/2001 съд (или когато такъв иск ще бъде подаден в рамките на определен от компетентния съд срок), ако при всички положения в производството е призован титулярът на патента; или в това отношение e достатъчно само да се повдигне възражение за недействителност на съответния патент и, при утвърдителен отговор на първата част от въпроса, в зависимост от конкретния случай, да се поставят изисквания към съдържанието на направеното възражение в смисъл, че последното трябва да е достатъчно обосновано и/или че повдигането на това възражение не трябва да се разглежда като злоупотреба с процесуални права?
 4.
 При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1., след повдигане на възражение за недействителност в рамките на посоченото във въпроса по точка


text:
1. производство, съзираният национален съд запазва ли своята компетентност да разгледа иска за прекратяване на нарушението на патентните права, като в резултат на това (и ако ищецът направи искане в този смисъл) или се спре производството по иска за прекратяване нарушението на патентните права, докато компетентният на основание член 22, параграф 4 от Регламент No 44/2001 съд се произнесе относно действителността на националния патент, предоставен за съответната държава, или се отхвърли този иск, тъй като не е допустимо съдът в производството по временните мерки да се произнесе по възражение от значение за окончателното разрешаване на спора за недействителността на съответния патент; или при посочените обстоятелства, в резултат на възражението за недействителност, сезираният съд губи компетентността си да разгледа иска за прекратяване на нарушението на патентните права?
 5.
 При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1. може ли сезираният национален съд да основе компетентността си на член 31 от Регламент No 44/2001 и да се произнесе по искане за налагане на временна мярка относно закрилата на правата, произтичащи от чуждестранен патент (като например постановяване на забрана с трансграничен ефект на дейността, с която се нарушават патентните права), ако е направено възражение за недействителност на патента, на който се позовава молителят, е недействителен или (в случай че се приеме, че приложението на член 22, параграф 4 от Регламент No 44/2001 не засяга компетентността на Rechtbank да се произнесе по иска за прекратяване на нарушението на патентните права) [да основе на член 31 от Регламент No 44/2001] компетентността си да се произнесе по възражението за недействителност на патента, на който се извършва позоваване?
 6.
 При утвърдителен отговор на въпроса по точка 4. какви факти или обстоятелства е необходимо да са налице, за да се приеме, че съществува посочената в точка 40 от Решението по дело Van Uden действителна връзка между съществото на поисканите мерки и териториалната компетентност на съда на договарящата се държава, от който са поискани мерките?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/13
 Решение на Съда (голям състав) от 27 май 2004 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Nürnberg — Германия) — наказателно производство срещу Zoran Spasic
 (Дело C-129/14 PPU) (1)
 ((Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Харта на основните права на Европейския съюз - Членове 50 и 52 - Принципът ne bis in idem - Конвенция за прилагане на Споразумението от Шенген - Член 54 - Понятие за „изпълнена“ санкция и за санкция „в процес на изпълнение))
 2014/C 253/17
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Nürnberg
 Страна в главното производство
 Zoran Spasic
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberlandesgericht Nürnberg — Тълкуване на член 54 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген във връзка с член 50 от Хартата на основните права — Принципът „ne bis in idem“ — Условие санкцията да е изпълнена, да е в процес на изпълнение или да не може да се изпълни по силата на законите в договарящата страна, в която е произнесена — Лице, което е осъдено за същото деяние в друга държава членка, като му е наложено наказание лишаване от свобода и глоба, но което не е изтърпяло наказанието лишаване от свобода.
 Диспозитив
 1)
 Член 54 от Конвенцията за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и Френската република за постепенното премахване на контрола по техните общи граници, подписана в Шенген на 19 юни 1990 г. и влязла в сила на 26 март 1995 г., който като условие за прилагането на принципа ne bis in idem предвижда, когато лицето е осъдено, санкцията да „е изпълнена“ или да „е в процес на изпълнение“, е съвместим с член 50 от Хартата на основните права на Европейския съюз, който гарантира този принцип.
 2)
 Член 54 от Конвенцията трябва да се тълкува в смисъл, че ако само е платена глобата, наложена като наказание на лице, осъдено със същото решение на съд в друга държава членка и на наказание лишаване от свобода, което не е приведено в изпълнение, не може да се приеме, че санкцията е изпълнена или е в процес на изпълнение по смисъла на тази разпоредба.
 (1) ОВ C 151, 19.5.2014 г.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/10
 Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Naumburg (Германия) на 18 септември 2008 г. — Investitionsbank Sachsen-Anhalt — Anstalt der Norddeutschen Landesbank — Girozentrale/Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
 (Дело C-409/08)
 (2008/C 327/17)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Oberlandesgericht Naumburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Investitionsbank Sachsen-Anhalt — Anstalt der Norddeutschen Landesbank — Girozentrale
 Ответник: Bezirksrevisorin beim Landgericht Magdeburg für die Landeskasse des Landes Sachsen-Anhalt
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 86, параграф 1 ЕО във връзка с член 81, параграф 1, букви а) и г) и с член 81, параграф 2 ЕО да се тълкува в смисъл, че освобождаването от заплащане на съдебни разходи (такси и други разходи), предоставено съгласно § 6, първа алинея от Investitionsbank-Begleitgesetz от 18 декември 2003 г. (Gesetz- und Verordnungsblatt на провинция Саксония-Анхалт, No 47/2003, стр. 371) от провинция Саксония-Анхалт на учредената от нея инвестиционна банка, е нищожно поради нарушение на забраната на актовете, които възпрепятстват конкуренцията?
 2)
 В случай на отрицателен отговор на първия въпрос: съгласно член 86, параграф 2, първо изречение ЕО трябва ли правилата на общностното право в областта на конкуренцията да се тълкуват в смисъл, че Investitionsbank има право на освобождаване от съдебни разходи и съдебни такси като провинция Саксония-Анхалт само когато изпълнява функции на публична власт съгласно § 6 от Verordnung über die Errichtung der Investitionsbank Sachsen-Anhalt [Наредба за учредяване на Investitionsbank Sachsen-Anhalt] от 30 декември 2003 г. (GVBl. LSA 2004, стр. 20), изменена с Наредба за изменение от 2 декември 2006 г. (GVBl. LSA, стр. 534)?


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/31
 Жалба, подадена на 7 август 2014 г. — ZZ и др./ЕСВД
 (Дело F-78/14)
 2014/C 388/39
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: Dario de Abreu Caldas, Micael de Abreu Caldas и Jean-Noël Louis, avocats)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията жалбоподателите да не бъдат повишeни в следващата степен в процедурата за повишаване в длъжност за 2013 г. на Европейската служба за външна дейност (ЕСВД)
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отменят решенията от 9 и 14 октомври 2013 г. за съставяне на списък на длъжностните лица, повишени в процедурата за повишаване в длъжност за 2013 г.,
 —
 да се осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/10
 Решение на Съда (седми състав) от 25 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-368/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2000/59/ЕО - Пристанищни приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари - Липса на изготвяне и на изпълнение на планове за приемане и третиране на отпадъците за всички пристанища)
 (2008/C 301/18)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: K. Simonsson и E. Montaguti)
 Ответник: Италианска република (представители: I.M. Braguglia, както и G. Fiengo и F. Arena, avocats)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — В предвидения срок не са приети всички необходими разпоредби за съобразяване с Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 година относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари (ОВ L 332, стр. 81, Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 22)
 Диспозитив
 1)
 Като не е подготвила и одобрила план за приемане и третиране на отпадъците за всяко италианско пристанище, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 5, параграф 1 и член 16, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 година относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари
 2)
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 223 от 22.9.2007 г.


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/13
 Определение на Съда (трети състав) от 14 октомври 2010 г. (преюдициално запитване от Landessozialgericht Berlin — Германия) — Christel Reinke/AOK Berlin
 (Дело C-336/08) (1)
 (Преюдициално запитване - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2011/C 63/24
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landessozialgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Christel Reinke
 Ответник: AOK Berlin
 Предмет
 Преюдициално запитване — Landessozialgericht Berlin — Тълкуване на членове 18, 49 и 50 ЕО, както и на член 34, параграфи 4 и 5 от Регламент (ЕИО) No 574/72 на Съвета от 21 март 1972 година относно определяне на реда за прилагане на Регламент (ЕИО) No 1408/71 за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 74, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 74) — Възстановяване на медицински разноски, свързани с лечение по спешност на гражданин на държава членка в частно болнично заведение в друга държава членка, които произтичат от отказа на компетентната обществена болница да предостави посочената услуга поради недостатъчен капацитет — Национална правна уредба на компетентната държава членка, която изключва възстановяване на медицински разноски, направени за лечение по спешност в частно болнично заведение в друга държава членка, но която позволява възстановяване на тези разноски, фактурирани от частно болнично заведение, което се намира на националната територия
 Диспозитив
 Няма основание да се дава отговор на преюдициалното запитване, отправено от Landessozialgericht Berlin-Brandenburg (Германия) с акт от 27 юни 2008 г.
 (1) ОВ C 260, 11.10.2008 г.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/2
 Решение на Съда (пети състав) от 9 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Staatssecretaris van Financiën/Fiscale Eenheid X NV cs
 (Дело C-595/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Шеста директива ДДС - Случаи на освобождаване - Член 13, Б, буква г), точка 6 - Специални инвестиционни фондове - Понятие - Инвестиции в недвижими имоти - Управление на специални инвестиционни фондове - Понятие - Фактическа експлоатация на недвижим имот))
 (2016/C 048/02)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën
 Ответник: Fiscale Eenheid X NV cs
 Диспозитив
 1)
 Член 13, Б, буква г), точка 6 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1), изменена с Директива 91/680/ЕИО на Съвета от 16 декември 1991 година, трябва да се тълкува в смисъл, че инвестиционни дружества като разглежданите в настоящия случай, при които капиталът се набира от повече от един инвеститор за закупуването, владението, управлението и продажбата на недвижими имоти, за да се генерира печалба, която да се разпредели между всички притежаващи част от капитала под формата на дивидент, като последните се ползват и от друго предимство поради повишаване на стойността на притежаваното от тях дялово участие, могат да се разглеждат като „специални инвестиционни фондове“ по смисъла на тази разпоредба, при условие че съответната държава членка е упражнила особен държавен надзор върху дружествата.
 2)
 Член 13, Б, буква г), точка 6 от Шеста директива 77/388 трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „управление“, което се съдържа в тази разпоредба, не обхваща и фактическата експлоатация на недвижимите имоти на специален инвестиционен фонд.
 (1) ОВ C 39, 8.2.2014 г.


text:
 13.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/41
 Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия) на 18 януари 2010 г. — Bureau National Interprofessionnel du Cognac
 (Дело C-27/10)
 2010/C 63/65
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Ищец: Bureau National Interprofessionnel du Cognac
 Ответници: Oy Gust. Ranin, Patentti- ja rekisterihallituksen valituslautakunta
 Преюдициални въпроси
 1.
 Приложим ли е Регламент (ЕО) No 110/2008 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година относно определението, описанието, представянето, етикетирането и защитата на географските указания на спиртните напитки и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 1576/89 на Съвета (наричан по-нататък „Регламент No 110/2008“) при проверка на условията за регистрация на заявената на 19 декември 2001 г. и регистрираната на 31 януари 2003 г. марка, която съдържа ползващо се със закрила съгласно този регламент географско указание?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли поради нарушение на членове 16 и 23 от Регламент No 110/2008 да се отхвърли марката, която впрочем съдържа в един превод ползващо се със закрила съгласно Регламент No 110/2008 указание за произход и която е регистрирана за спиртни напитки, които с оглед на практиките на производство и на съдържанието на алкохол не отговарят на изискванията на Регламента за употребата на съответните географски указания?
 3.
 Независимо от отговора на първия въпрос, трябва ли марка като описаната във втория въпрос по смисъла на член 3, параграф 1, буква ж) от Първа директива 89/104/ЕИО (2) на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките, понастоящем Директива 2008/95/EG (3) на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (кодифицирана версия), да се разглежда като годна да въведе в заблуждение съответните потребители например относно вида, свойствата или географския произход на стоката или услугата?
 4.
 Може ли, независимо от отговора на първия въпрос, доколкото съгласно член 3, параграф 2, буква a) от Директива 89/104/ЕИО държава членка е предвидила да се изключи регистрацията на марка или в случай на регистрация марката да бъде отменена, когато и доколкото може да се забрани използването на тази марка съгласно други разпоредби на правото относно марките на съответната държава или на Общността, да се изключи регистрацията на марка, доколкото тя съдържа елементи, които нарушават Регламент No 110/2008 и поради това може да се забрани използването на марката?
 (1) ОВ L 39, стр. 16.
 (2) ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92.
 (3) ОВ L 299, стр. 25.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/11
 Решение на Съда (първи състав) от 15 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Pfeifer & Langen KG/Hauptzollamt Aachen
 (Дело C-131/11) (1)
 (Селско стопанство - Регламент (ЕИО) No 1443/82 - Член 3, параграф 4 - Прилагане на системата от квоти в сектора на захарта - Излишък от захар, констатирана от властите на държава членка при последваща проверка, извършена на място при производителя - Отчитане на този излишък при установяване на окончателното количество произведена захар за пазарната година, през която е констатирана разликата)
 2013/C 9/16
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pfeifer & Langen KG
 Ответник: Hauptzollamt Aachen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на член 3, параграф 4 от Регламент (ЕИО) No 1443/82 на Комисията от 8 юни 1982 година относно установяване на подробни правила за прилагането на системата от квоти в сектора на захарта (ОВ L 158, стр. 17) — Излишъци от изоглюкоза, констатирани впоследствие от властите на държава членка в рамките на проверка — Възможност за отчитане на този излишък при определяне на окончателното произведено количество за пазарната година, през която е констатиран излишъка
 Диспозитив
 Член 3, параграф 4 от Регламент (ЕИО) No 1443/82 на Комисията от 8 юни 1982 година относно установяване на подробни правила за прилагането на системата от квоти в сектора на захарта, изменен с Регламент (ЕО) No 392/94 на Комисията от 23 февруари 1994 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага за излишък от захар, констатиран от националните власти в рамките на последваща проверка, извършена на място при производителя, ако този излишък представлява захар В.
 (1) ОВ C 179, 18.6.2011 г.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/31
 Жалба, подадена на 24 януари 2011 г. — Deutsche Lufthansa и др./Комисия
 (Дело T-46/11)
 2011/C 80/56
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Deutsche Lufthansa AG (Кьолн, Германия), Lufthansa Cargo AG (Kelsterbach, Германия) и Swiss International Air Lines AG (Базел, Швейцария) (представители: S. Völcker, F. Louis, E. Arsenidou и A. Israel, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отменят членове 1—4 от обжалваното решение;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалба за отмяна на Решение на Комисията (C(2010) 7694 окончателен от 9 ноември 2010 г. по преписка COMP/39.258 относно процедура за прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (превоз на стоки по въздуха).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите се позовават на четири правни основания:
 1.
 Първо правно основание, според което обжалваното решение нарушава член 11, параграфи 2 и 1 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария като се основава на осъществени в Швейцария контакти между конкуренти.
 2.
 Второ правно основание, според което обжалваното решение нарушава член 1, параграф 2 от Регламент No 3975/87 (1) като се основава на контакти между конкуренти, осъществени преди 1 май 2004 г. на територията на юрисдикции извън ЕИП, за да установи:
 —
 нарушение на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП, в което участват европейски превозвачи (включително жалбоподателите) преди 1 май 2004 г.;
 —
 началния момент на единствено и продължавано нарушение преди 1 май 2004 г., за да може да приеме, че има започнало точно на тази дата нарушение.
 3.
 Трето правно основание, според което обжалваното решение нарушава член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската икономическа общност и Конфедерация Швейцария като приема, че контакти между конкуренти, осъществени на територията на юрисдикции извън ЕИП, са част от същото единствено и продължавано нарушение, което се отнася за контакти между конкуренти, осъществени на ниво централно управление.
 4.
 Четвърто правно основание, според което обжалваното решение нарушава член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП доколкото изхожда от схващането, че контакти между конкуренти, осъществени извън ЕИП сами по себе си представляват нарушения на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП, тоест независимо дали са част от същото единствено и продължавано нарушение като това изразяващо се в контакти между конкуренти осъществени на ниво централно управление. Споразуменията или съгласуваните практики, които се отнасят за изпращането на товари към ЕИП не ограничават конкуренцията в рамките на ЕИП, нито засягат търговията между държавите членки. Освен това правителствената намеса в някои от съответните юрисдикции е пречка за прилагането на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП.
 (1) Регламент (ЕИО) No 3975/87 на Съвета от 14 декември 1987 година за установяване на процедура за прилагане на правилата за конкуренция на предприятията в сектора на въздушния транспорт (ОВ L 374, стр. 1)


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/2
 Решение на Съда (втори състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Roma, Италия) — Pontina Ambiente Srl/Regione Lazio
 (Дело C-172/08) (1)
 (Околна среда - Директива 1999/31/ЕО - Член 10 - Специален данък за депонирането на твърди отпадъци - Оператор на депо като задължено по този данък лице - Експлоатационни разходи на депото - Директива 2000/35/ЕО - Лихви за забава)
 2010/C 100/02
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Commissione tributaria provinciale di Roma
 Страни в главното производство
 Ищец: Pontina Ambiente Srl
 Ответник: Regione Lazio
 Предмет
 Преюдициално запитване — Commissione tributaria provinciale di Roma — Тълкуване на член 10 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94), Директива 2000/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 г. относно борбата със забавяне на плащане по търговските сделки (ОВ L 200, стp. 35; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 226) и членове 12 ЕО, 14 ЕО, 43 ЕО и 46 ЕО — Национална правна уредба, с която се налага специален данък върху депонирането на твърди отпадъци и задължението за депото да внесе предварително посочения данък, определен в зависимост от количеството на депонираните отпадъци, който е дължим от субекта, извършващ депонирането
 Диспозитив
 1.
 Член 10 от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, изменена с Регламент (ЕО) No 1882/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 29 септември 2003 година, трябва да се тълкува в смисъл, че същият допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която налага на оператора на площадка за депониране данък, който да му се възстанови от депониралия отпадъци местен орган, и която предвижда да му се наложат парични санкции в случай на просрочено плащане на данъка, при условие обаче тази правна уредба да се съпътства от мерки, целящи да гарантират действително възстановяване на посочения данък в кратък срок и отразяване в цената, платима от местния орган на оператора, на всички разходи, свързани със събирането, и по-специално произтичащи от просроченото плащане на сумите, дължими на това основание от местния орган на оператора, включително евентуално наложените му парични санкции поради тази забава. Националният съд следва да установи дали тези условия са изпълнени.
 2.
 Член 1, член 2, точка 1 и член 3 от Директива 2000/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 година относно борбата със забавяне на плащане по търговските сделки трябва да се тълкуват в смисъл, че сумите, дължими на оператора на площадка за депониране от страна на местен орган, депонирал отпадъци, каквито са дължимите за възстановяването на данък суми, попадат в приложното поле на посочената директива, както и че при това положение държавите членки трябва в съответствие с член 3 от нея да следят на оператора да се начисляват лихви в случай на просрочено плащане на споменатите суми, дължащо се


text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/7
 Преюдициално запитване, отправено от Stockholms tingsrätt (Швеция) на 21 октомври 2013 г. — Abcur AB/Apoteket AB и Apoteket Farmaci AB
 (Дело C-545/13)
 2014/C 15/09
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Stockholms tingsrätt
 Страни в главното производство
 Ищец: Abcur AB
 Ответници: Apoteket AB and Apoteket Farmaci AB
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли лекарствен продукт за хуманна употреба — отпускан само по лекарско предписание, който се приготвя и доставя при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt (Стокхолмски окръжен съд) обстоятелства, за който няма разрешение за търговия, издадено от компетентния орган в държава членка или в съответствие с Регламент (ЕИО) No 2309/93 (1) — да се счита за лекарствен продукт по смисъла на член 3, параграф 1 или член 3, параграф 2 от Директива 2001/83 (2) за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, и по-специално, ако съществува и друг разрешен лекарствен продукт със същото активно вещество, същата дозировка и форма?
 2.
 Ако лекарствен продукт за хуманна употреба, отпускан по лекарско предписание, който е приготвен и доставен при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt обстоятелства, попада в приложното поле на Директива 2001/83, може ли Директива 2005/29 (3) относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар да се прилага успоредно с Директива 2001/83 по отношение на твърдяната реклама?
 3.
 Ако лекарствен продукт за хуманна употреба, отпускан по лекарско предписание, който е приготвен и доставен при разглежданите в производството пред Stockholms tingsrätt обстоятелства, попада в приложното поле на член 3, параграф 1, член 3, параграф 2 или член 5, параграф 1 от Директива 2001/83, може ли да се счита, че законодателството относно рекламата на лекарствени продукти не е хармонизирано или че видът на дейностите, чието извършване се твърди в това дело, представлява реклама, регламентирана от (i) Директива 2006/114 (4) относно заблуждаващата и сравнителната реклама и/или (ii) Директива 2005/29 относно нелоялни търговски практики на търговци към потребители?
 4.
 Ако предвид третия въпрос Директива 2006/114 относно заблуждаващата и сравнителната реклама се окаже приложима, кои са основните условия, при които разглежданата пред Stockholms tingsrätt дейност (използване или посочване на продуктово наименование, продуктов номер и ATC код за лекарствения продукт, прилагане на фиксирана цена за лекарствения продукт, предоставяне на информация за лекарствения продукт в Националния регистър на веществата, използвани в лекарствени продукти (NPL), посочване на NPL идентификатора върху лекарствения продукт, разпространяване на информационна листовка за лекарствения продукт и информация за него чрез система за електронно заявяване на здравни услуги и чрез собствена страница на предприятия, предоставяне на информация за лекарствения продукт чрез публикация, издадена от национална търговска организация, предоставяне на информация за лекарствения продукт в Главния продуктов регистър на Apoteket и свързания регистър (JACA), предоставяне на информация за лекарствения продукт в друга национална информационна база данни за лекарствени продукти (SIL), предоставяне на информация чрез Системата от терминали на Apoteket (ATS) или подобна система за разпространение, предоставяне на информация за собствения лекарствен продукт на предприятието или за лекарствен продукт на конкурентен доставчик в кореспонденция с лекарски кабинети и пациентски организации, маркетинг


text:
на лекарствения продукт, дейности, свързани с фармацевтични проверки на лекарствения продукт и на конкурентни лекарствени продукти, неуведомяване за документирани и значими разлики между продуктите, неуведомяване за съдържанието на собствения лекарствен продукт на предприятието и за оценката на лекарствения продукт от Läkemedelsverket (шведската агенция за лекарствени продукти), неуведомяване на службата по здравеопазване за оценката на конкурентни продукти, извършена от научния консултативен съвет на Läkemedelsverket, поддържане на фиксирана цена за лекарствения продукт, определяне на тримесечен срок на валидност за рецепта, отпускане от аптека на лекарствения продукт вместо на конкурентен лекарствен продукт, въпреки че пациентът има рецепта за този конкурентен продукт, както и възпрепятстване и недопускане на преориентирането на пазара от стандартизирани препарати към конкурентния лекарствен продукт, включително отказ за доставяне на конкурентния лекарствен продукт от страна на местни аптеки и прилагане на фиксирана цена като част от програма, съгласно която лекарства могат да бъдат субсидирани без предварително решение от националния орган) представлява реклама по смисъла на Директива 2006/114?
 (1) Регламент (ЕИО) No 2309/93 от 22 юли 1993 г. на Съвета за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция за оценка на лекарствените продукти (ОВ L 214, 1993 г., стр. 1).
 (2) Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, 2001 г., стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3).
 (3) Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, 2005 г., стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260).
 (4) Директива 2006/114/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно заблуждаващата и сравнителната реклама (ОВ L 376, 2006 г., стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 229).


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/16
 Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от Repsol Lubricantes y Especialidades и др. срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-496/07, Repsol Lubricantes y Especialidades и др./Комисия
 (Дело C-617/13 P)
 2014/C 24/28
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A., Repsol Petróleo, S.A. и Repsol, S. A. (представители: L. Ortiz Blanco, J.L. Buendía Sierra, M. Muñoz de Juan, Á. Givaja Sanz и A. Lamadrid de Pablo, abogados)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 1.
 Да се отмени обжалваното съдебно решение, доколкото с него:
 —
 Repsol Petróleo, S.A. и Repsol YPF, S.A. (понастоящем Repsol, S.A.) се обявяват за солидарно отговорни за извършването на нарушението,
 —
 за целите на изчисляване на глобата неправилно се взема предвид периодът 1998-2002 г.,
 —
 Общият съд неправилно приема основния размер на определената от Комисията глоба, като не упражнява пълен съдебен контрол и нарушава принципа на пропорционалност.
 2.
 Да се отмени оспорваното в същия смисъл решение на Комисията.
 3.
 По силата на пълната си юрисдикция Съдът да намали глобата до размер, който счита за подходящ.
 4.
 Да се обяви, че продължителността на съдебното производство пред Общия съд е прекомерна и необоснована в нарушение на правото на ефективна съдебна защита и на правото на провеждане на справедлив съдебен процес в разумни срокове (член 47 от Хартата на основните на права на Европейския съюз и член 6 от Европейската конвенция за правата на човека).
 5.
 Комисията да бъде съдена да понесе съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 На първо място Repsol изтъква грешка при прилагане на правото що се отнася до използваната в обжалваното решение методология за преценка на доказателствата, представени в подкрепа на пълната и действителна търговска самостоятелност на дъщерното дружество Repsol Lubricantes y Especialidades, S.A., а при условията на евентуалност, липса на мотиви.
 2.
 На второ място Repsol счита, че в съдебното решение е дадено неправилно тълкуване на Известието относно освобождаване от санкции и намаляване на техния размер от 2002 г.
 3.
 На трето място Repsol счита, че съдебното решение нарушава член 261 ДФЕС и принципа на пропорционалност, тъй като Общият съд не е изпълнил задължението си за упражняване на пълен съдебен контрол по отношение на санкциите в областта на конкуренцията.
 4.
 На последно място Repsol изтъква нарушение от страна на Общия съд на член 47 от Хартата на основните на права на Европейския съюз (1) и на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, тъй като не е постановил решението си в разумен срок.
 (1) ОВ C 364, 2000 г., стр. 1


text:
 24.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/17
 Жалба, подадена на 26 януари 2012 г. от Saupiquet срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 ноември 2011 г. по дело T-131/10, Saupiquet/Комисия
 (Дело C-37/12 P)
 2012/C 89/26
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Saupiquet SAS (представител: R. Ledru, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло Решение на Общия съд на Европейския съюз (пети състав) от 24 ноември 2011 г. по дело T-131/10, Saupiquet/Комисия;
 —
 да се уважат изцяло исканията по настоящото производство по обжалване и исканията, представени от дружеството Saupiquet в първоинстанционното производство;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, на първо място, нарушение от страна на Общия съд на основните принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация, а оттам и нарушение на членове 2 и 9 от Договора за Европейския съюз, на член 8 от Договора за функционирането на Европейския съюз, както и на членове 20 и 21 от Хартата на основните права.
 На второ място, жалбоподателят упреква Общия съд, че е нарушил член 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз, който възлага компетентност на последния и по-специално изключителна отговорност по митническите въпроси.
 На трето място, жалбоподателят се позовава на нарушение на членове 247 и 247а от Митническия кодекс на Общността (1).
 На четвърто място, жалбоподателят твърди, че е нарушен член 7 от Регламент No 975/2003 (2) на Съвета.
 Всъщност, обратно на твърденията от Общия съд, от съвместното прилагане на горепосочените разпоредби произтичало, че Комисията трябва да носи отговорност за отрицателните последици от затварянето на митническите бюра в неделя в някои държави членки и трябва да вземе необходимите мерки за да компенсира тези последици.
 (1) 1Регламент (ЕИО) No 2913/92 г. на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58)
 (2) Регламент (ЕО) No 975/2003 на Съвета от 5 юни 2003 година относно откриване и управление на тарифни квоти за внос на консерви от риба тон с кодове по КН 1604 14 11, 1604 14 18 и 1604 20 70 (ОВ L 141, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 15, стр. 259).


text:
 7.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 139/16
 Решение на Общия съд от 22 март 2011 г. — Access Info Europe/Съвет
 (Дело T-233/09) (1)
 (Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документ във връзка с текуща законодателна процедура - Частичен отказ за достъп - Жалба за отмяна - Срок за обжалване - Допустимост - Оповестяване от трето лице - Липса на отпадане на правния интерес - Посочване на делегациите на държавите членки, автори на предложенията - Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решения)
 2011/C 139/31
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Access Info Europe (Мадрид, Испания) (представители: O. W. Brouwer и J. Blockx, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представител: C. Fekete и M. Bauer)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Гърция (представители: E.-M. Mamouna и K. Boskovits) и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: E. Jenkinson и S. Ossowski, подпомагани от L. J. Stratford, barrister)
 Предмет
 Искане за отмяна на решение на Съвета от 26 февруари 2009 година, с което се отказва достъп до определена информация, съдържаща се в докладна записка от 26 ноември 2008 г. във връзка с предложение за регламент относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на Съвета на Европейския съюз от 26 февруари 2009 година, с което се отказва достъп до определена информация, съдържаща се в докладна записка от 26 ноември 2008 г. във връзка с предложение за регламент относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията.
 2.
 Съветът понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Access Info Europe.
 3.
 Република Гърция и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 205, 29.8.2009 г.


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/51
 Жалба, подадена на 18 февруари 2016 г. — Pirelli Tyre/EUIPO (две извити ивици на страничната част на гума)
 (Дело T-81/16)
 (2016/C 156/68)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pirelli Tyre SpA (Милано, Италия) (представители: T. Müller, F. Togo, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: позиционна марка на ЕС, състояща се от две извити ивици на страничната част на гума — Заявление за регистрация No 13 388 293
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 9 декември 2015 г. по преписка R 1019/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на някои формални и процесуални принципи при преценката на абсолютните основания;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент No 207/2009.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/35
 Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Hoechst/Комисия
 (Дело T-161/05) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на монохлороцетна киселина - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Разпределяне на пазара и определяне на цени - Вменяване на неправомерното поведение - Глоби - Пропорционалност - Сътрудничество - Отегчаващи обстоятелства - Повторност на нарушението - Достъп до преписката - Доклад на служителя по изслушването - Разпореждане за преустановяване на нарушението)
 2009/C 282/64
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Hoechst GmbH, по-рано Hoechst AG (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: първоначално M. Klusmann и U. Itzen, а впоследствие M. Klusmann, U. Itzen и S. Thomas, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално A. Bouquet, F. Amato и M. Schneider, а впоследствие A. Bouquet и M. Kellerbauer)
 Предмет
 Искане за отмяна на членове 2 и 3 от Решение C (2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/E-1/37.773 —МХОК), а при условията на евентуалност искане за намаляване на наложената на жалбоподателя глоба.
 Диспозитив
 1.
 Определя на 66,627 милиона евро размера на глобата, наложена на Hoechst AG в член 2, буква б) от Решение C (2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/E-1/37.773 — МХОК).
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 155, 25.6.2005 г.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/17
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 8 юли 2011 г. — Alexandra Schulz/Technische Werke Schussental GmbH und Co. KG
 (Дело C-359/11)
 2011/C 311/26
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Alexandra Schulz
 Ответник: Technische Werke Schussental GmbH und Co.KG
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 3, параграф 3 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (1), във връзка с буква б) и/или буква в) от приложение А към тази директива, да се тълкува в смисъл, че с национална правна уредба относно условията за промяна на цените по договори за доставка на природен газ на битови потребители, осъществявана в рамките на общото задължение за снабдяване с природен газ на потребители, към които се прилага съответната тарифа, се изпълняват изискванията за прозрачност, при положение че в посочената национална уредба всъщност не се предвиждат основанията, предпоставките и обхватът на съответната промяна на цените, но се гарантира, че газоснабдителното предприятие предварително и в разумен срок следва да уведоми потребителите си за всяко увеличение на цените и потребителите имат право едностранно да прекратят договорите си за доставка на природен газ, ако не желаят да приемат промяната на договорните условия, за която са уведомени?
 (1) ОВ L 176, стр. 57.


text:
 22.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/2
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 21 март 2013 г. — VDP Dental Laboratory NV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-144/13)
 2013/C 178/03
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Касационни жалбоподатели: VDP Dental Laboratory NV, Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 17, параграфи 1 и 2 от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че чрез позоваване на тази разпоредба данъчнозадължените лица могат да се ползват от право на приспадане дори и когато националното законодателство предвижда възможност за освобождаване от ДДС, която не е уредена в Директивата (поради което се изключва правото на приспадане)?
 2.
 Следва ли член 143, буква a) и член 140, букви a) и б) от Директивата за ДДС от 2006 г. (2) да се тълкуват в смисъл, че предвиденото в тези разпоредби освобождаване от ДДС не се прилага при внос и вътреобщностни придобивания на зъбни протези? При отрицателен отговор, зависи ли освобождаването от ДДС от обстоятелството, че зъбните протези са доставени от чужбина чрез зъболекар или зъботехник и/или на зъболекар или зъботехник?
 (1) Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавитe членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).
 (2) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 15.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/36
 Решение на Общия съд от 3 април 2017 г. — Cop/EUIPO — Conexa (AMPHIBIAN)
 (Дело T-215/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Международна регистрация, посочваща Европейския съюз - Фигуративна марка „AMPHIBIAN“ - Абсолютни основания за отказ - Отличителен характер - Липса на описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 151/46)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Cop Vertriebs-GmbH (Арезинг, Германия) (представител: H. Hofmann, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Hanf)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Conexa LLC (Дувър, Делауер, САЩ) (представител: H. Twelmeier, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 март 2016 г. (преписка R 1984/2015-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Cop и Conexa
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Cop Vertriebs-GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 251, 11.7.2016 г.


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/39
 Жалба, подадена на 1 август 2012 г. — Leiner/СХВП — Recaro (REVARO)
 (Дело T-349/12)
 2012/C 287/70
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Rudolf Leiner GmbH (Санкт Пьолтен, Австрия) (представители: W. Emberger, I. Rudnay и L. Emberger, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Recaro Beteiligungs GmbH (Кайзерслаутерн, Германия)
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд
 —
 да измени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 май 2012 г. по преписка No R 482/2011-1, като уважи подадената пред този орган жалба или, при условията на евентуалност, отмени решението;
 —
 да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която съдържа словния елемент „REVARO“, за стоки от класове 11, 20 и 24
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Recaro Beteiligungs-GmbH
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: международна регистрация „RECARO“ за стоки от класове 10, 12, 14, 20, 25 и 28
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009.


text:
 25.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/24
 Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona (Испания), постъпило на 17 февруари 2016 г. — Banco Santander, S.A./Mahamadou Demba и Mercedes Godoy Bonet
 (Дело C-96/16)
 (2016/C 145/30)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia no 38 de Barcelona
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Banco Santander, S.A.
 Ответници: Mahamadou Demba и Mercedes Godoy Bonet
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместима ли е с правото на Съюза, и по-конкретно на член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз, член 2 В от Договора от Лисабон и член 4, параграф 2, член 12 и член 169, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз (1) търговска практика на прехвърляне или купуване на вземания, без да се предоставя възможност на потребителя да погаси задължението чрез плащане на цената, лихвите и разноските на прехвърлителя?
 2)
 Съвместима ли е с принципите, установени в Директива 93/13/ЕИО (2) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и съответно с принципа на ефективност и с член 3, параграф 1 и член 7, параграф 1 от нея посочената търговска практика на изкупуване на потребителски дългове на ниска цена без съгласието или знанието на потребителя, без тази практика да е включена като общо условие или неравноправна клауза в договор и без на потребителя да се даде възможност да участва в такава операция чрез право на обратно изкупуване?
 3)
 Съответства ли на правото на Съюза, а именно на Директива 93/13, и по-специално на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 и на съдебната практика на Съюза определянето с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите като нееднозначен критерий в договорите за кредит без обезпечение, сключени с потребители, че е неравноправна недоговорената клауза за лихви за забава, предполагаща увеличение с повече от два процентни пункта на договорената възнаградителна лихва?
 4)
 Съответства ли на правото на Съюза, а именно на Директива 93/13 и по-специално на член 6, параграф 1 и член 7, параграф 1 и на съдебната практика на Съюза предвиждането с цел да се гарантира защитата на потребителите и ползвателите на последица, съгласно която възнаградителните лихви продължават да текат до пълното погасяване на задължението?
 (1) ОВ 2000, C 364, стр. 1
 (2) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/31
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 28 септември 2010 г. — Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)/Administración del Estado
 (Дело C-468/10)
 ()
 2010/C 346/51
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Asociación Nacional de Establecimientos Financieros de Crédito (ASNEF)
 Ответник: Administración del Estado
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 7, буква е) от Директива 95/46/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда, че за да се допусне обработване на лични данни без съгласието на съответното физическо лице, когато това е необходимо за реализирането на законни интереси на администратора или трети лица, на които се разкриват данните, не е достатъчно с обработването да не се нарушават основните права и свободи на това лице, а трябва и въпросните данни да се съдържат в общодостъпни източници?
 2.
 Отговаря ли посоченият член 7, буква е) на условията, при изпълнението на които в практиката на Съда на Европейския съюз се приема, че съответната разпоредба има непосредствено действие?
 (1) ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10


text:
 4.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/60
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 септември 2010 г. — Lebedef и Jones/Комисия
 (Дело F-29/09) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Възнаграждение - Член 64 от Правилника - Член 3, параграф 5, първа алинея и член 9 от приложение XI към Правилника - Корекционен коефициент - Равно третиране)
 2010/C 328/97
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Georgio Lebedef (Senningerberg, Люксембург) и Trevor Jones (Ernzen, Люксембург) (представители: F. Frabetti и J.-Y. Vergnaud, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: K. Zieleśkiewicz и M. Bauer)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението за отказ да се изравни покупателната способност на заплатите в Люксембург с покупателната способност на заплатите в Брюксел и при условията на евентуалност, жалба за отмяна на фишовете за заплата на жалбоподателите, издадени след 15 юни 2008 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Lebedef и г-н Jones понасят всички съдебни разноски, с изключение на разноските на Съвета на Европейския съюз.
 3.
 Встъпилата страна Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2009 г., стр. 21.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/36
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 юли 2007 г. — Annemans/Комисия
 (Дело T-411/05) (1)
 („Иск за отмяна - Конкуренция - Разглеждане на жалбите - Регламент (ЕО) No 773/2004 - Писмо от Комисията, отправено до жалбоподателя - Възражение за недопустимост - Подготвителен акт - Необжалваем акт - Недопустимост“)
 (2007/C 199/68)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Gerolf Annemans (Anvers, Белгия) (представители: първоначално C. Symons, впоследствие B. Siffert, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: A. Nijenhuis и K. Mojzesowicz)
 Предмет
 Искане за отмяна на решение, за което се твърди, че се съдържа в писмо от Комисията от 5 септември 2005 г. по преписка COMP/39.225, свързана с подадената до Комисията жалба от Gerolf Annemans, по силата на член 7 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 (ЕО) и 82 (ЕО) (ОВ 2003, L 1, стр. 1).
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля като недопустим.
 2)
 Г-н Gerolf Annemans се осъжда да заплати разноските.
 (1) ОВ C 36 от 11.2.2006 г.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/50
 Жалба, подадена на 3 февруари 2014 г. — Secolux/Комисия и CdT
 (Дело T-90/14)
 2014/C 135/64
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Secolux, Association pour le contrôle de la sécurité de la construction (Capellen, Люксембург) (представител: N. Prüm-Carré, avocat)
 Ответници: Център за преводи за органите на Европейския съюз (CdT) и Европейска комисия
 Искания жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 3 декември 2013 г., действаща както от свое име, така и от името на други възложители, а именно Центъра за преводи за органите на Европейския съюз и Службата за публикации на Европейския съюз, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя по партида 1 „Нормативно уреден контрол за сигурност, материално осигуряване и опазване на околната среда“ в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка No 02/2013/OIL „Контрол за сигурност“ и спорната обществена поръчка се възлага на друг оферент,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати сумата от 467 186,08 EUR като обезщетение за претърпяната вреда, заедно със законната лихва, считано от датата на възлагане на обществената поръчка до изплащането на дължимите суми,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати изцяло съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от процедурни нарушения, противоречива информация, доведена до знанието на жалбоподателя, относно размера на спечелилата оферта по партида 1. Жалбоподателят твърди, че:
 —
 или размерът на офертата на спечелилия оферент, посочена в писмото на Комисията от 11 декември 2003 г., с което жалбоподателят е уведомен за характеристиките и предимствата на спечелилата оферта, е неточен, тъй като е прекалено нисък; в този случай жалбоподателят не е имал достъп до надеждна информация относно цената на спечелилата оферта, което засягало задължението за мотивиране,
 —
 или стойността на възложената обществена поръчка, съдържаща се в публикуваното на 24 декември 2013 г. (1) обявление за възлагане на обществената поръчка, е погрешна, тъй като е прекалено висока; в този случай обявлението за възлагане не отразявало стойността на спечелилата оферта, което представлявало неизпълнение на задължението за прозрачност,
 —
 или посоченият в писмото на Комисията от 11 декември 2003 г. размер на спечелилата оферта и упоменатата в обявлението за възлагане стойност на обществената поръчка са неточни; в този случай обществената поръчка е трябвало да бъде възложена за по-висока стойност от тази на спечелилата оферта, което представлявало сериозно нарушение на принципите на прозрачност, на равно третиране и на недопускане на дискриминация.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нередовност на спечелилата оферта, тъй като спечелилият оферент не би могъл за предложената цена да изпълни надлежно исканите дейности, при това с персонал, който има необходимата квалификация.
 3.
 Третото правно основание е изведено от необичайно ниската стойност на офертата. Жалбоподателят поддържа, че в конкретния случай е налице съвкупност от индиции, от които било видно, че спечелилата оферта не отговаря на икономическата реалност. При това положение Комисията е трябвало да отправи искане до спечелилия оферент за подробности относно съставните елементи на неговата оферта съгласно член


text:
151 от Делегиран регламент No 1268/2012 (2).
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, както при подготовката, така и при оценяването на офертите. Жалбоподателят твърди:
 —
 от една страна, че тъй като на спечелилия оферент са възлагани и предишни обществени поръчки, той е разполагал с вътрешна информация относно мястото, извършваните дейности и действително поискания от Комисията обем, поради което Комисията е трябвало да отправи до жалбоподателя искане за пояснения на основание на член 160, параграф 3 от Делегиран регламент No 1268/2012 ,
 —
 и, от друга страна, че при оценката на офертите, направени с оглед на възлагането на обществената поръчка, Комисията е трябвало да вземе предвид качеството на услугите, които е предоставял спечелилият оферент, по предишните обществени поръчки.
 (1) ОВ 2013/S 249-433951.
 (2) Делегиран регламент (ЕС) No 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, стр. 1).


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/23
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (Chancery Division) (Обединеното кралство) на 5 януари 2011 г. — Daiichi Sankyo Company/Comptroller-General of Patents
 (Дело C-6/11)
 2011/C 63/42
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Daiichi Sankyo Company
 Ответник: Comptroller-General of Patents
 Преюдициални въпроси
 1.
 Регламент 469/2009 (наричан по-нататък „Регламентът“) (1) признава наред с другите цели, посочени в съображенията, необходимостта от предоставяне на СДЗ от всяка държава членка на Общността на притежателите на национален или на европейски патент при едни и същи условия, както е посочено в съображения 7 и 8. При липсата на общностна хармонизация на патентното право, какво е значението на израза „продуктът е защитен с основен патент, който е в сила“ в член 3, буква а) от Регламента и какви са критериите за определяне на това?
 2.
 В случай като настоящия, който се отнася до лекарствен продукт, включващ повече от една активна съставка, съществуват ли допълнителни или различни критерии за определяне дали „продуктът е защитен с основен патент, който е в сила“ съгласно член 3, буква а) от Регламента и при утвърдителен отговор — какви са тези критерии?
 3.
 За да може комбинация от активни съставки, посочена в разрешение за пускане на лекарствен продукт на пазара, да бъде предмет на СДЗ, и предвид текста на член 4 от Регламента, изпълнено ли е условието продуктът да е „защитен с основен патент“ по смисъла на членове 1 и 3 от Регламента ако продуктът нарушава основния патент по националното право?
 4.
 За да може комбинация от активни съставки, посочена в разрешение за пускане на лекарствен продукт на пазара, да бъде предмет на СДЗ и предвид текста на член 4 от Регламента, обстоятелството дали условието продуктът да е „защитен с основен патент“ по смисъла на членове 1 и 3 от Регламента е изпълнено, зависи ли от това дали основният патент съдържа една (или повече) претенции, които специално посочват комбинация от 1) клас от съставни части, които включват една от активните съставки в посочения продукт и 2) клас от допълнителни активни съставки, които може да са неопределени, но които включват другата активна съставка в посочения продукт; или е достатъчно основният патент да съдържа една (или повече) претенции, с които 1) се претендира клас от съставки, които включват една от активните съставки в посочения продукт и (2) се използва специализирана терминология, която в национален правен план, разширява обхвата на закрилата, за да обхване наличието на допълнителни неопределени активни съставки, включващи другата активна съставка в посочения продукт?
 (1) ОВ L 152, стр. 1.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/36
 Жалба, подадена на 7 март 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-32/12)
 2012/C 138/86
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на мълчаливия отказ на Комисията да възстанови една четвърт от съдебните разноски, направени от жалбоподателя по дело F-56/09, Marcuccio/Комисия, която ответникът е осъден да заплати със съдебното решение от 9 юни 2011 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени отхвърлянето от страна на Комисията или за което при всички положения тя е отговорна, независимо от неговата форма и от това дали е частично или пълно, на претенциите от искането на жалбоподателя от 4 януари 2011 г.,
 —
 да се отмени, доколкото е необходимо, решението, независимо от неговата форма, с което се отхвърля жалбата от 20 юли 2011 г., подадена от жалбоподателя срещу решението за отхвърляне на искането от 4 януари 2011 г.,
 —
 да се установи, доколкото е необходимо, че като е пропуснала и да изрази изрична позиция по искането от 4 януари 2011 г., Комисията незаконосъобразно се е въздържала да приеме мерките за изпълнение на решението на Общия съд от 9 юни 2010 г. по дело F-56/09, Marcuccio/Комисия, и по-специално на точка 4 от диспозитива на това съдебно решение,
 —
 да се осъди Комисията да изплати на жалбоподателя сумата от 3 174,87 EUR, върху която при неизплащане се начисляват лихви в полза на жалбоподателя с годишен лихвен процент 10 % и с годишна капитализация, считано от утре и до деня на плащането на горепосочената сума,
 —
 да се осъди Комисията да изплати на жалбоподателя сумата от 10 EUR на ден за всеки следващ ден, считано от утре и ad infinitum, през който продължава пропускът от страна на Комисията да изплати на жалбоподателя горепосочената сума от 3 174,87 EUR, или поне да изрази изрична позиция по искането от 4 януари 2011 г., като сумата от 10 EUR трябва да бъде изплатена при изтичането на самия ден — в противен случай върху нея се начисляват лихви в полза на жалбоподателя в размер на 10 % годишно и с годишна капитализация, считано от деня, следващ деня, в който е трябвало да бъде извършено посоченото плащане и до деня, в който то бъде извършено,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/32
 Жалба, подадена на 30 декември 2015 г. — Meissen Keramik/СХВП („MEISSEN KERAMIK“)
 (Дело T-776/15)
 (2016/C 078/44)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Meissen Keramik GmbH (Майсен, Германия) (представител: M. Vohwinkel и M. Bagh, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „MEISSEN KERAMIK“ — заявка за регистрация No 13 100 797
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2015 г. по преписка R 531/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/30
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Coats Holdings и Coats/Комисия
 (Дело T-36/05) (1)
 („Конкуренция - Съглашения - Европейски пазар на галантерийни стоки (игли) - Подялба на пазара на стоки - Подялба на географския пазар - Преценка на доказателствата - Участие в събранията - Тристранно споразумение - Глоба - Тежест и продължителност на нарушението - Смекчаващи обстоятелства“)
 (2007/C 247/47)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Coats Holdings Ltd (Uxbridge, Middlesex, Обединено Кралство) и J & P Coats Ltd (Uxbridge) (представители: W. Sibree и C. Jeffs, solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre и K. Mojzesowicz, agents)
 Предмет
 Главно искане за отмяна на Решение С (2004) 4221 окончателен на Комисията от 26 октомври 2004 година, постановено в производство по прилагане на член 81 [ЕО] (Преписка COMP/F-1/38.338 — PO/Needles) и евентуално искане за отмяна или намаляване на наложената на ищците глоба.
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение C (2004) 4221 окончателен на Комисията от 26 октомври 2004 г., постановено в производство по прилагане на член 81 [ЕО], (Преписка COMP/F-1/38.338 — PO/Needles) в частта, в която тя приема, че ищците са нарушили член 81, параграф 1 ЕО за периода след 13 март 1997 г.
 2)
 Определя размера на глобата, наложена на ищците в член 2 от решението, на 20 милиона евро.
 3)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 4)
 Ищците понасят две трети от собствените си съдебни разноски и две трети от направените такива от Комисията, а Комисията понася една трета от собствените си съдебни разноски и една трета от направените такива от ищците.
 (1) ОВ C 93, 16.4.2005 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/68
 Иск, предявен на 6 декември 2012 г. — DeMaCo Holland/Комисия
 (Дело T-527/12)
 2013/C 26/133
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: DeMaCo Holland BV (Лангедейк, Нидерландия) (представители: L. Linders и S. Bishop)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът моли Общия съд:
 —
 да обяви иска за допустим и основателен, и
 —
 съответно да осъди Евратом незабавно да преустанови всяко използване на плановете, правата върху които принадлежат на ищеца, и освен това да осъди Евратом да заплати на ищеца обезщетение в размер евентуално на 100 000 EUR за непозволено увреждане,
 —
 да осъди Евратом да заплати съдебните разноски по това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът иска Европейската общност за атомна енергия, представлявана от Комисията, да бъде осъдена да му заплати обезщетение за непозволено увреждане, тъй като Европейската общност за атомна енергия е използвала технически чертежи, собственост на ищеца, и ги е предоставила за ползване на Европейското съвместно предприятие за ITER и развитие на термоядрената енергия („Термоядрен синтез за енергия“) във връзка с процедура за възлагане на обществена поръчка.
 Ищецът твърди, че ответникът е използвал неправомерно техническите му чертежи.
 Ответникът използвал без разрешение от ищеца техническите чертежи, при изготвянето на които последният не е действал в изпълнение на някакъв договор с ответника. Наред с това ответникът улеснил ползването на техническите чертежи от трети лица, а именно от предприятието „Термоядрен синтез за енергия“.
 Умишленото неправомерно използване на техническите чертежи на ищеца от ответника съставлявало непозволено увреждане на авторските права на ищеца.
 Всъщност ответникът неправомерно черпел икономическа полза от финансовите и интелектуалните постижения на ищеца, което било в разрез с почтената търговска практика и лоялната конкуренция.
 Настъпилите вреди се състояли в пропуснати ползи, а именно нереализирана от ищеца печалба от възлагането на поръчката от предприятието „Термоядрен синтез за енергия“, което станало възможно поради действията на ответника, и неполучено възнаграждение за неправомерно използваните права на интелектуална собственост на ищеца.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/10
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия) на 18 април 2008 г. — Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely/Белгийска държава
 (Дело C-161/08)
 (2008/C 183/19)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hof van beroep te Antwerpen (Белгия)
 Страни в главното производство
 Ищец: Internationaal Verhuis- en Transportbedrijf Jan de Lely
 Ответник: Белгийска държава
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 2, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 1593/91 (1) на Комисията от 12 юни 1991 година, във връзка с член 11, параграф 1 от Конвенцията от 14 ноември 1975 година относно международния превоз на стоки под покритието на карнети ТИР („Конвенцията ТИР“) да се тълкува в смисъл, че давностният срок, съдържащ се в член 11, параграф 1 от Конвенцията ТИР се прилага само в полза на гарантиращата асоциация, но не и в полза на титуляра на карнета или че превишаването на срока от една година след датата на приемане на карнета ТИР оказва въздействие спрямо титуляра на карнета върху събираемостта на митническото задължение или на акцизите и специалните акцизи, както и върху неговата отговорност, както и че с превишаването на срока от една година компетентните митнически органи загубват правото си да пристъпят към събиране на това задължение?
 2)
 Трябва ли член 2, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕИО) No 1593/91 на Комисията от 12 юни 1991 година, посочен по-горе, във връзка с член 11, параграфи 1 и 2 от Конвенцията от 14 ноември 1975 година относно международния превоз на стоки под покритието на карнети ТИР („Конвенцията ТИР“) да се тълкува в смисъл, че определеният в него срок важи единствено за представянето на доказателството за редовността на транспортната операция, но не и за представянето на доказателството за мястото, където са настъпили нарушението или нередовността?
 3)
 Трябва ли член 2, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕИО) No 1593/91 на Комисията от 12 юни 1991 година, посочен по-горе, във връзка с член 11, параграфи 1 и 2 от Конвенцията от 14 ноември 1975 година относно международния превоз на стоки под покритието на карнети ТИР („Конвенцията ТИР“) да се тълкува в смисъл, че доколкото определеният в него срок важи също за представянето на доказателството за мястото, където са настъпили нарушението или нередовността, този срок не е давностен и че титулярът на карнета може винаги да представи това доказателство, дори след изтичането на този срок?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1593/91 на Комисията от 12 юни 1991 година относно условията за прилагане на Регламент (ЕИО) No 719/91 на Съвета относно използването в Общността на карнети за TIR и карнети ATA в качеството им на документи за транзитен превоз (ОВ L 148, стp. 11).


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/17
 Решение на Съда (осми състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona — Испания) — Antonio Márquez Samohano/Universitat Pompeu Fabra
 (Дело C-190/13) (1)
 ((Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Университети - Асоциирани преподаватели - Последователни срочни трудови договори - Клауза 5, точка 1 - Мерки за предотвратяване на злоупотребата със срочни трудови договори - Понятие „обективни причини“, които оправдават такива договори - Клауза 3 - Понятие „трудов договор за неопределено време“ - Санкции - Право на обезщетение - Различно третиране на работници на трудов договор за неопределено време))
 2014/C 135/18
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Social no 3 de Barcelona
 Страни в главното производство
 Ищец: Antonio Márquez Samohano
 Ответник: Universitat Pompeu Fabra
 Предмет
 Преюдициално запитване — Juzgado de lo Social n. 3 de Barcelona — Тълкуване на клаузи 3 и 5 от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 г. относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Трудови договори с администрацията — Университетски преподаватели — Липса на мерки за предотвратяване на злоупотреба с последователни срочни трудови договори
 Диспозитив
 Клауза 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска националната правна уредба като разглежданата по главното производство, която позволява на университетите да подновяват сключени с асоциирани преподаватели последователни срочни трудови договори без каквото и да е ограничение на максималната продължителност и на броя на подновяванията на тези договори, стига такива договори да са оправдани по обективни причини по смисъла на точка 1, буква a) от тази клауза, което следва да се провери от запитващата юрисдикция. Освен това тази юрисдикция трябва обаче да провери по-конкретно дали в делото по главното производство подновяването на разглежданите последователни срочни трудови договори действително цели да удовлетвори временни нужди и дали правна уредба като разглежданата в главното производство в действителност не се използва за задоволяване на свързани с назначаването на преподаватели постоянни и трайни нужди.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 21.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/11
 Жалба, подадена на 3 февруари 2012 г. от European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 24 ноември 2011 г. по дело T-296/09, European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM)/Европейска комисия
 (Дело C-56/12 P)
 2012/C 118/18
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: European Federation of Ink and Ink Cartridge Manufacturers (EFIM) (представител: D. Ehle)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Lexmark International Technology SA
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени изцяло Решение на Общия съд от 24 ноември 2011 г. по дело T-296/09 и сам да постанови решение по спора,
 —
 да уважи предявените в първоинстанционното производство искания и съответно да отмени Решение С(2009) 4125 на Европейската комисия от 20 май 2009 г. във връзка с производство по член 82 ЕО (понастоящем член 102 ДФЕС),
 —
 да осъди Комисията и Lexmark International Technology SA да заплатят съдебните разноски в производствата пред двете инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят обжалва Решение на Общия съд от 24 ноември 2011 г., като посочва пет правни основания. С тях се твърди неправилност на констатацията в решението на Комисията от 20 май 2009 г. за липса на интерес на Съюза и липса на приоритет на процедурата по разследване по дела за картели.
 Първо, Общият съд допуснал грешка, като не отменил решението на Комисията, доколкото в него се приема за малко вероятно да бъде доказано наличието на колективно и индивидуално господстващо положение на производителите на мастиленоструйни принтери на вторичните за тях пазари на мастилени касети и мастила.
 Второ, жалбоподателят оспорва неправилния според него извод, че няма вероятност да бъде доказано наличието на господстващо положение на производителите на принтери на пазарите им на мастилени касети.
 Трето, Общият съд допуснал явна грешка в правната преценка на значението на критерия за приоритетност, релевантен за образуването на процедура по разследване. След това Общият съд допуснал грешка, като не приел за установено, че Комисията не е изпълнила задължението си да мотивира обжалваното решение във връзка с критерия за значимостта, тежестта и продължителността на нарушението.
 Четвърто, жалбоподателят твърди, че при правния анализ на въпроса дали Комисията е издала обжалваното решение извън пределите на дискреционната ѝ власт Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като не отменил обжалваното решение на Комисията, въпреки че в него, без да се посочват мотиви, се отказва да бъде образувана процедура по разследване само защото разследването би било сложно и би изисквало прекалено много ресурси.
 Последно, в съдебното решение били приложени неправилно Известието от 27 април 2004 г. относно разглеждането на жалби за картели и принципът за ефективна съдебна защита като част от преценката за наличието на интерес на Съюза, а и неправилно било преценено задължението на Комисията за мотивиране, поради което обжалваното решение на Комисията не било отменено, въпреки че в това решение при преценката на интереса на Съюза Комисията нарушила приетото от самата нея известие от 27 април 2004 г. и не доказала констатацията си за наличието на


text:
 30.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 191/3
 Жалба, подадена на 10 септември 2015 г. от Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG срещу решението на Общия съд (девети състав), постановено на 8 юли 2015 г. по дело T-548/12 — Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG/СХВП
 (Дело C-487/15 P)
 (2016/C 191/04)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (представител: J. Krenzel, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Redrock Construction s.r.o.
 С определение от 25 февруари 2016 г. Съдът отхвърли жалбата като явно недопустима.


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/1
 2010/C 37/01
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 24, 30.1.2010 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 11, 16.1.2010 г.
 ОВ C 312, 19.12.2009 г.
 ОВ C 297, 5.12.2009 г.
 ОВ C 282, 21.11.2009 г.
 ОВ C 267, 7.11.2009 г.
 ОВ C 256, 24.10.2009 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu