text:
 11.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/31
 Жалба, подадена на 27 февруари 2015 г. — Dextro Energy/Комисия
 (Дело T-100/15)
 (2015/C 155/37)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Dextro Energy GmbH & Co. KG (Крефелд, Германия) (представители: M. Hagenmeyer и T. Teufer, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви за невалиден Регламент (ЕС) 2015/8 на Комисията от 6 януари 2015 година относно отказ за разрешаване на някои здравни претенции за храните, различни от претенциите, които се отнасят до намаляване на риска от заболяване и до развитието и здравето на децата (ОВ L 3, 7.1.2015 г., стр. 6);
 —
 да бъде осъден ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 18, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1924/2006 (1)
 Жалбоподателят посочва, че не са налице основания, с които може да се оправдае отказът да се издаде разрешение за петте претенции, независимо от издадените от Европейския орган за безопасност на храните положителни научни оценки. С петте претенции нито се нарушавали общоприетите хранителни и здравни принципи, нито се изпращал противоречив и заблуждаващ сигнал към потребителите; тези претенции не били нито двусмислени, нито въвеждащи в заблуждение.
 Второто основание е изведено от липса на пропорционалност
 Жалбоподателят изтъква, че с оглед на положителните становища на Европейския орган за безопасност на храните по отношение на петте здравни претенции на жалбоподателя, била непропорционална абсолютната забрана за рекламиране наложена вследствие на отхвърлянето на заявленията.
 Третото основание е изведено от нарушение на принципа на равенство
 Според жалбоподателя ответникът отказал да разреши безспорни от научна гледна точка здравни претенции, независимо че в миналото е разрешавал сходни претенции.
 Четвъртото основание е изведено от недостатъчното мотивиране
 Накрая жалбоподателят посочва, че оспорваният регламент не бил мотивиран в достатъчна степен; не било видно нито, че ответникът е взел предвид доводите на жалбоподателя и на обществеността, нито че ответникът изобщо самостоятелно е проверил тези доводи.
 (1) Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския Парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ X 404, 30.12.2006 г., стр. 9; Специално издание на български език, глава 15, том 18, стр. 244).


text:
 13.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 228/20
 Жалба, подадена на 4 май 2015 г. — Beele Engineering/СХВП (WE CARE)
 (Дело T-222/15)
 (2015/C 228/24)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Beele Engineering BV (Aalten, Нидерландия) (представител: M. Ring, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „WE CARE“ — заявка за регистрация No 12 610 275
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 11 февруари 2015 г. по преписка R 1933/2014-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/15
 Иск, предявен на 12 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-53/08)
 (2008/C 107/23)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Braun und H. Støvlbæk)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като предвижда в § 6, алинея 1 от Notariatsordnung [Наредба за нотариусите и нотариалната дейност] притежаването на австрийско гражданството като условие за достъп до професията на нотариусите, Република Австрия е нарушила членове 43 и 45 EО,
 —
 да се установи, че като не е транспонирала Директива 89/48/EО (съответно Директива 2005/36/EО) с оглед на професията на нотариусите, Република Австрия е нарушила тази директива, както и членове 43 и 45 EО,
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията изтъква, че член 43 EО забранява всякаква дискриминация, основана на гражданството, произтичаща от правни разпоредби под форма на ограничение на свободата на установяване. Тя посочва, че съгласно член 45, първа алинея EО разпоредбите на главата относно свободата на установяване не се прилагат за дейности, които в дадена държава-членка са макар и епизодично свързани с упражняването на публична власт.
 Съгласно Notariatsordnung [Наредба за нотариусите и нотариалната дейност] само австрийски граждани могат да бъдат назначени за нотариуси в Австрия. Комисията прави извода, че с разглежданите разпоредби се извършва дискриминация, основана на гражданството и се нарушава свободата на установяване на гражданите на другите държави-членки, като се възпрепятства техния достъп до професията на нотариус.
 Според Комисията нотариалната дейност не попада в обхвата на изключението на член 45 EО, следователно свободата на установяване била приложима спрямо професията на нотариусите.
 Комисията счита, че с цел да се отговори на въпроса, какво означава „публична власт“ по смисъла на член 45 EО, следва, от една страна, да се изходи от възприетото на национално ниво разбиране. Дейности, които в дадена държава-членка не се считат за упражняване на публичната власт, не може да попадат в обхвата на посоченото изключение, дори когато същите дейности се считат за упражняване на публичната власт в друга държава-членка. От друга страна Комисията смята, че за тълкуването по смисъла на член 45 EО понятието за публична власт и неговият обхват следва да се определят от гледна точка на общностното право, като Съдът трябва да тълкува значението на това понятие самостоятелно и по еднакъв начин. Според Комисията обстоятелството, че австрийският законодател и австрийските съдилища по принцип разглеждат нотариалната дейност като участие в упражняването на публична власт на национално ниво, не означава, че поради това по отношение на тези дейности прилагането на свободата на установяване може да се изключи само въз основа на по-строгата преценка на свободата на установяване в общностното право. Всъщност член 45, първа алинея ЕО трябва да се тълкува ограничително, тъй като представлява изключение от основна свобода.
 Комисията уточнява, че на настоящия етап на интеграция е особено трудно да се намери оправдание на условието за гражданството по отношение на нотариалните дейности. Никоя от посочените дейности, дори да им бъде признат суверенен характер, не предполага особена връзка


text:
с държавата, какъвто е случаят с гражданството. Освен това тези дейности не създават опасност от пораждане на конфликти с местни граждани при упражняване на суверенни правомощия и използване на средствата на държавната власт.
 Поради това Комисията счита, че никоя от извършваните от нотариусите в Австрия дейности, разгледани поотделно или заедно, не представлява пряко или специфично участие в упражняването на публична власт по смисъла на съдебната практика.


text:
 29.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 111/3
 Преюдициално запитване от Landesverwaltungsgericht Oberösterreich (Австрия), постъпило на 17 декември 2014 г. — Manfred Naderhirn
 (Дело C-581/14)
 (2016/C 111/03)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesverwaltungsgericht Oberösterreich
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Manfred Naderhirn
 Встъпили страни: Mag. Jungwirth u. Mag. Fabian OHG, Krenn KG, Michael Weber, Übermaßer KG, Gundhild Mayr
 С определение от 15 октомври 2015 г. Съдът постанови:
 Правото на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска вътрешноправно положение, което се характеризира, от една страна, с липсата на разпоредби на националното право, уреждащи начина, по който национална юрисдикция трябва, когато разглежда висящи пред нея дела, да взема предвид последиците от решение на Съда, според което национална разпоредба трябва да се счита за противоречаща на правото на Съюза, и от друга страна, с наличието на вътрешноправни разпоредби, предвиждащи, че въпросната юрисдикция е безусловно обвързана от тълкуването на правото на Съюза, направено от друга национална юрисдикция, доколкото подобна норма на вътрешното право би поставила пред посочената национална юрисдикция пречки да гарантира, че ще осигури надлежно предимството на правото на Съюза, приемайки, в рамките на своята компетентност, всички необходими мерки за тази цел.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/47
 Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — CBM/СХВП — Aeronautica Militare (Trecolore)
 (Дело T-227/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Trecolore“ - По-ранни словни и фигуративни национални марки и марки на Общността „FRECCE TRICOLORI“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 398/59)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CBM Creative Brands Marken GmbH (Цюрих, Швейцария) (представители: U. Lüken, M. Grundmann и N. Kerger, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Aeronautica Militare — Stato Maggiore (Рим, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 29 януари 2014 г. (преписка R 253/2013-1), постановено в производство по възражение със страни Aeronautica Militare — Stato Maggiore и CBM Creative Brands Marken GmbH.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда CBM Creative Brands Marken GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 245, 28.7.2014 г.


text:
 12.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/8
 Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия) на 16 август 2011 г. — Katja Ettwein/Finanzamt Konstanz
 (Дело C-425/11)
 2011/C 331/12
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Katja Ettwein
 Ответник: Finanzamt Konstanz
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли разпоредбите на Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора от 21 юни 1999 г. (1) (BGBl. II 2001 г., стр. 810 и сл.), прието от Бундестага като закон на 2 септември 2001 г. (BGBl II 2001 г., стр. 810), в сила от 1 юни 2002 г. (наричано по-нататък „Споразумението относно свободното движение на хора“), и по-специално членове 1, 2, 11, 16 и 21 от това споразумение, както и членове 9, 13 и 15 от приложение I към същото споразумение, да се тълкуват в смисъл, че не допускат възможността за съвместно облагане — с оглед на уредбата на „производството по разделяне“ (т.нар. „Splitting-Verfahren“) — на живеещи в Швейцария съпрузи, които подлежат на данъчно облагане във Федерална република Германия по отношение на всичките си облагаеми доходи?
 (1) Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, относно свободното движение на хора — Заключителен акт — Съвместни декларации — Информация относно влизането в сила на седемте споразумения с Конфедерация Швейцария в областите свободно движение на хора, въздушен превоз, железопътен и автомобилен транспорт на стоки и пътници, възлагане на обществени поръчки, научно-техническо сътрудничество, взаимно признаване на оценките за съответствие и търговия със селскостопански продукти, ОВ L 114, 2002 г., стр. 6.


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/54
 Жалба, подадена на 19 септември 2014 г. — Teva UK и др./Комисия
 (Дело T-679/14)
 2014/C 409/74
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Teva UK Ltd (West Yorkshire, Обединено кралство), Teva Pharmaceuticals Europe BV (Утрехт, Нидерландия) и Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Йерусалим, Израел) (представители: D. Tayar и A. Richard, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да приеме настоящата жалба за допустима;
 —
 да отмени член 3 от Решение COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)“ от 9 юли 2014 г., в частта, в която се установява, че Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. и Teva Pharmaceutical Industries Limited са нарушили член 101 от Договора;
 —
 да отмени глобата, наложена на Teva UK limited, Teva Pharmaceuticals Europe B.V. и Teva Pharmaceutical Industries Limited в член 7 от Решение COMP/AT.39612 „Perindopril (Servier)“ от 9 юли 2014 г.;
 —
 ако съдът не отмени член 3 от решението или не отмени глобата изцяло, да намали същата значително и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 Първо правно основание, изведено от обстоятелството, че Комисията е допуснала правни и фактически грешки, като е квалифицирала споразумението, сключено между Teva и Servier на 13 юни 2006 г. („Споразумението“), като ограничение по предмет. От правна гледна точка Комисията неправилно квалифицира като ограничение по предмет всички споразумения, които са в състояние да ограничат конкуренцията, вместо само тези, които недвусмислено, поради самото си естество, разкриват достатъчна степен на нарушаване на конкуренцията. От фактическа гледна точка преобладаващите по време на договарянето на Споразумението обстоятелства, в частност конкретните рискове във връзка с интелектуалната собственост, пред които Teva е изправено, показват, че Teva е сключило Споразумението, за да си осигури навременно навлизане на пазара, а не за да получи компенсация в замяна на по-късно навлизане.
 2.
 Второ правно основание, изведено от това, че Комисията е допуснала правни и фактически грешки, като е квалифицирала Споразумението като ограничение по резултат, тъй като решението не предоставя достатъчно доказателства за ограничаване на конкуренцията спрямо релевантната хипотеза.
 3.
 Tрето правно основание, изведено от факта, че дори съдът да приеме, че Споразумението попада в обхвата на член 101, параграф 1 ДФЕС, той трябва да направи извода, че Комисията не е разгледала адекватно доводите и доказателствата, представени от жалбоподателите в подкрепа на съществуването на увеличена производителност и на това, че Споразумението отговаря на всички условия по член 101, параграф 3 ДФЕС.
 4.
 Четвърто правно основание, с което се твърди, че наложената на жалбоподателите глоба трябва да бъде отменена или поне значително намалена. На първо място, решението нарушава принципите на правна сигурност, на недопускане на обратно действие, и на защита на оправданите правни очаквания, като налага значителна глоба на Teva. На второ място, Комисията е допуснала грешка, като се е отклонила от своите Насоки относно метода за определяне на глобите и е нарушила принципите на правна сигурност, на оправдани правни очаквания, пропорционалност и равно третиране, като е наложила прекомерно голяма глоба на


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/2
 Решение на Съда (трети състав) от 31 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Grondwettelijk Hof — Белгия) — Belgische Petroleum Unie VZW и др./Belgische Staat
 (Дело C-26/11) (1)
 (Директива 98/70/ЕО - Качество на бензиновите и дизеловите горива - Членове 3—5 - Екологични спецификации, приложими за горивата - Директива 98/34/ЕО - Процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество - Членове 1 и 8 - Понятие „технически регламент“ - Задължение за съобщаване за проектите на технически регламенти - Национална уредба, която задължава дружествата от петролната промишленост, пускащи на пазара бензинови и/или дизелови горива, да пуснат на пазара в рамките на същата година и определено количество биогорива)
 2013/C 86/03
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Grondwettelijk Hof
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Belgische Petroleum Unie VZW, Continental Tanking Company NV, Belgische Olie Maatschappij NV, Octa NV, Van Der Sluijs Group Belgium NV, Belgomazout Liège NV, Martens Energie NV, Transcor Oil Services NV, Mabanaft BV, Belgomine NV, Van Raak Distributie NV, Bouts NV, Gabriels & Co NV, Joassin René NV, Orion Trading Group NV, Petrus NV, Argosoil Belgium NV
 Ответник: Belgische Staat
 В присъствието на: Belgian Bioethanol Association VZW, Belgian Biodiesel Board VZW
 Предмет
 Преюдициално запитване — Grondwettelijk Hof — Тълкуване на член 4, параграф 3 ДЕС, на член 26, параграф 2 и членове 28, 34, 35 и 36 ДФЕС, на членове 3, 4 и 5 от Директива 98/70/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1998 година относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО на Съвета (ОВ L 350, стр. 58; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 26, стр. 3) и на член 8 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година, установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правилата относно услугите на информационното общество (ОВ L 204, стр. 37, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207) — Национална уредба, която задължава дружествата от петролната промишленост, пускащи на пазара горива, да пускат в обращение в рамките на същата година също и определени количества чист биоетанол или биоетанол във формата на био-ЕТБЕ или във формата на метиловите естери на мастни киселини („МЕМК“)
 Диспозитив
 1.
 Членове 3—5 от Директива 98/70/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1998 година относно качеството на бензиновите и дизеловите горива и за изменение на Директива 93/12/ЕИО на Съвета, изменена с Директива 2009/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която в съответствие с целта за насърчаване на използването на биогорива в транспортния сектор, възложена на държавите членки от Директива 2003/30/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 8 май 2003 година относно насърчаването на използването на биогорива и други възобновяеми горива за транспорт, Директива


text:
2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО и Директива 2009/30, задължава дружествата от петролната промишленост, пускащи на пазара бензинови и/или дизелови горива, в рамките на същата календарна година да пуснат на пазара, смесвайки ги с тези продукти, и определено количество биогорива, когато това количество е изчислено в проценти от общото количество на посочените продукти, търгувани от тях годишно, и тези проценти са в съответствие с максималните пределни стойности, определени в Директива 98/70, изменена с Директива 2009/30.
 2.
 Член 8 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество, изменена с Директива 98/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 юли 1998 година, във връзка с член 10, параграф 1, последно тире от посочената директива, трябва да се тълкува в смисъл, че не налага предоставянето на проекта за национална законова разпоредба, на основание на която дружествата от петролната промишленост, пускащи на пазара бензинови и/или дизелови горива, се задължават в рамките на същата календарна година да пуснат на пазара и определен процент биогорива, когато, след като този проект е бил предоставен в изпълнение на посочения член 8, параграф 1, първа алинея, той е бил изменен, за да отрази бележките на Европейската комисия по него, и така измененият проект след това е бил предоставен на същата.
 (1) ОВ C 113, 9.4.2011 г.


text:
 30.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/8
 Решение на Съда (седми състав) от 9 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Белгия) — Société coopérative à responsabilité limitée Intercommunale Intermosane, Fédération de l'industrie et du gaz/État belge
 (Дело C-361/10) (1)
 (Вътрешен пазар - Технически стандарти и регламенти - Процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество - Минимални изисквания за безопасност на някои стари електрически инсталации на работното място)
 2011/C 226/13
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Société coopérative à responsabilité limitée Intercommunale Intermosane, Fédération de l'industrie et du gaz
 Ответник: État belge
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член 1, точка 11 и член 8, параграф 1, първа алинея от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (ОВ L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207) — Процедура за предоставяне на информация и правила относно услугите на информационното общество — Задължение за предоставяне на проектите за технически регламенти — Минимални изисквания за безопасност на някои стари електрически инсталации на работното място
 Диспозитив
 Член 1, точка 11 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година, установяваща процедура за предоставянето на информация в сферата на техническите стандарти и регламенти и правила относно услугите на информационното общество, изменена с Директива 98/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 юли 1998 г., трябва да се тълкува в смисъл, че национални разпоредби като разглежданите в главното производство не представляват технически регламенти по смисъла на тази разпоредба, проектите за които подлежат на задължително предоставяне съгласно член 8, параграф 1, първа алинея от тази директива.
 (1) ОВ C 274, 9.10.2010 г.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/18
 Преюдициално запитване, отправено от First-tier Tribunal (Tax Chamber) (Обединено кралство) на 8 ноември 2010 г. — Lebara Ltd/The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 (Дело C-520/10)
 ()
 2011/C 30/29
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lebara Ltd
 Ответници: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Преюдициални въпроси
 1.
 Когато данъчно задължено лице („търговец A“) продава фонокарти, които представляват право за получаване от това лице на телекомуникационни услуги, следва ли член 2, параграф 1 от Шестата директива за ДДС (1) да се тълкува в смисъл, че този търговец А осъществява две доставки с оглед на облагането с ДДС: едната в момента на първоначалната продажба на фонокартата от търговеца А на друго данъчно задължено лице („търговец Б“) и другата в момента на нейното изкупуване (т.e. на използването ѝ от страна на дадено лице „краен потребител“ за осъществяването на телефонни обаждания)?
 2.
 Ако това е така, как следва (в съответствие със законодателството на ЕС по отношение на ДДС) да се начислява ДДС по веригата на доставки, при която търговецът А продава фонокартата на търговец Б, търговецът Б я препродава в държава членка Б и тя накрая се закупува от крайния потребител в държавата членка Б, който от своя страна я използва, за да осъществи телефонни обаждания?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 29.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 168/28
 Жалба, подадена на 5 април 2017 г. от ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 25 януари 2017 г. по дело T-771/14, ANKO/Европейска комисия
 (Дело C-173/17 P)
 (2017/C 168/37)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (представител: Stauroula Paliou, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да отмени решението на Общия съд от 25 януари 2017 г. по дело T-771/14 и да върне делото на Общия съд за произнасяне по същество;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква, че решението на Общия съд от 25 януари 2017 г. по дело T-771/14 съдържа правни констатации, които нарушават нормите на правото на Съюза, и оспорва тези констатации с настоящата жалба.
 Според жалбоподателя оспорваното решение трябва да бъде отменено на следните основания:
 i.
 Първо, изопачаване на фактическите доказателства във връзка с надеждността на системата за отчитане на периодите на заетост
 ii.
 Второ, грешка при прилагане на правото във връзка с правилата, уреждащи, що се отнася до жалбата, предмета и тежестта на доказване.
 iii.
 Трето, грешка в прилагане на правото по отношение на правилата, които уреждат, що се отнася до насрещната жалба, до възлагането на тежестта на доказване.
 iv.
 Четвърто, съществено процесуално нарушение, и по-конкретно, поради липса на мотиви по отношение на това дали вземането на Комисията е безспорно, ликвидно и изискуемо.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/32
 Жалба, подадена на 20 март 2017 г. — Novartis/EUIPO — Chiesi Farmaceutici („AKANTO“)
 (Дело T-182/17)
 (2017/C 161/46)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: L. Junquera Lara, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Chiesi Farmaceutici SpA (Парма, Италия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „AKANTO“ — заявка за регистрация No 13 289 781
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 9 януари 2017 г. по преписка R 531/2016-1
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да обяви, че член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент No 207/2009 допуска спорния знак (марка на Европейския съюз No 13 289 781) по отношение на стоките от клас 5, описани в заявката за регистрация,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/35
 Жалба, подадена на 30 април 2014 г. — Advansa и др./Комисия
 (Дело T-283/14)
 2014/C 223/39
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Advansa GmbH (Хам, Германия) Akzo Nobel Industrial Chemicals GmbH (Ибенбюрен, Германия), Aurubis AG (Хамбург, Германия), CABB GmbH (Герстхофен, Германия), CBW Chemie GmbH Bitterfeld-Wolfen (Битерфелд-Волфен, Германия), CFB Chemische Fabrik Brunsbüttel GmbH & Co. KG (Битерфелд-Волфен), Clariant Produkte (Германия) GmbH (Франкфурт на Майн, Германия), Dow Olefinverbund GmbH (Шкопау, Германия), Dow Deutschland Anlagengesellschaft mbH (Щаде, Германия), Dralon GmbH (Дормаген, Германия), Ems-Chemie (Ноймюнстер) GmbH & Co. KG (Ноймюнстер, Германия), Hahl Filaments GmbH (Мундеркинген, Германия), ISP Marl GmbH (Марл, Германия), Messer Produktionsgesellschaft mbH Siegen (Бад Зоден ам Таунус, Германия), Messer Produktionsgesellschaft mbH Salzgitter (Бад Зоден ам Таунус), Nabaltec AG (Швандорф, Германия), Siltronic AG (Мюнхен, Германия), Trevira GmbH (Бобинген, Германия), Wacker Chemie AG (Мюнхен, Германия) и Westfalen Industriegase GmbH (Мюнстер, Германия) (представители: C. Arhold, N. Wimmer, F. Wesche, L. Petersen и T. Woltering, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 г. за откриване на официална процедура по разследване по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) — Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири правни основания.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС и член 108 ДФЕС поради неправилно квалифициране на особения компенсационен режим
 —
 Жалбоподателите посочват, че решението за откриване на процедурата нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, член 108 ДФЕС и член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (1), тъй като предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) допълнителна такса по EEG не представлява предоставяне на държавни ресурси, а намаляването на допълнителната такса по EEG за енергоемките потребители не представлява отказ от държавни ресурси.
 —
 В това отношение те твърдят, че Комисията основава проверката си на нови разграничителни параметри, които са несъвместими с принципите на досегашната съдебна практика. По-специално тя напълно се отказва от критерия за конкретна разпоредителна власт на държавните органи, необходим според постоянната съдебна практика за квалифицирането като държавен ресурс, и приема за достатъчно, че законодателят въздейства върху финансовите потоци между частноправните субекти и че чрез регулаторни органи се следи за спазването на законовите изисквания от тези субекти.
 —
 Освен това Комисията е обвързана от решението си, с което не е квалифицирала EEG от 2000 г. като помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като не е налице прехвърляне на държавни ресурси, и следователно неправилно е квалифицирала EEG от 2012 г. като нова, неправомерно въведена схема за държавна помощ.
 —
 Комисията също така не е направила достатъчно задълбочена проверка и поради това не е приела, че изключението за енергоемките потребители е обосновано


text:
с оглед целта, същността, съответно вътрешната структура на EEG от 2012 г., и следователно не представлява селективно предимство.
 2.
 Второ правно основание: нарушение на член 108, параграф 1 ДФЕС и членове 18 и 19 от Регламент No 659/1999 поради непредлагане на подходящи мерки
 —
 В това отношение жалбоподателите твърдят, че във всеки случай при проверката на EEG от 2012 г. Комисията е следвало да приложи процедурата за съществуваща помощ по член 108, параграф 1 ДФЕС и по членове 17 — 19 от Регламент No 659/1999 и преди откриването на официалната процедура по разследване да предложи на Германия подходящи мерки, вместо с квалифицирането на EEG от 2012 г. като нова помощ, за която не е отправено уведомление, да излага участниците на пазара на значителни икономически рискове.
 3.
 Трето правно основание: нарушение на правото на изслушване
 —
 Освен това жалбоподателите посочват, че при всички случаи Комисията е следвало да ги изслуша преди да приеме решение с толкова сериозни правни последици.
 4.
 Четвърто правно основание: недостатъчно мотивиране
 —
 На последно място жалбоподателите посочват, че по съществени въпроси решението за откриване на процедурата не е достатъчно мотивирано.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО, ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/28
 Преюдициално запитване от Conseil du Contentieux des Étrangers (Белгия), постъпило на 13 февруари 2017 г. — X/Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
 (Дело C-77/17)
 (2017/C 144/37)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil du Contentieux des Étrangers
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: X
 Ответник: Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides
 Преюдициални въпроси
 А.
 Трябва ли член 14, параграф 5 от Директива 2011/95/ЕС (1) да се тълкува в смисъл, че създава нова клауза за изключване от предвидения в член 13 от същата директива статут на бежанец и следователно от член 1, буква A от Женевската конвенция?
 Б.
 В случай на утвърдителен отговор на въпрос А, съвместим ли е така тълкуваният член 14, параграф 5 с член 18 от Хартата на основните права и с член 78, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, в които по-специално е предвидено съобразяването на вторичното право на Съюза с Женевската конвенция, предвидената в член 1, буква F от която клауза за изключване е формулирана изчерпателно и следва да се тълкува тясно?
 В.
 В случай че на въпрос A бъде даден отрицателен отговор, трябва ли член 14, параграф 5 от Директива 2011/95/ЕС да се тълкува в смисъл, че въвежда основание за отказ на статута на бежанец, което не е предвидено в Женевската конвенция, чието спазване е наложено с член 18 от Хартата на основните права и с член 78, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз?
 Г.
 В случай че на въпрос В бъде даден утвърдителен отговор, съвместим ли е член 14, параграф 5 от горепосочената директива с член 18 от Хартата на основните права и с член 78, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, в които по-специално е предвидено съобразяването на вторичното право на Съюза с Женевската конвенция, след като въвежда основание за отказ на статута на бежанец без каквото и да е разглеждане на опасението от преследване, както се изисква по член 1, буква A от Женевската конвенция?
 Д.
 В случай че на въпроси А и В бъде даден отрицателен отговор, как следва да се тълкува член 14, параграф 5 от горепосочената директива така, че да бъде в съответствие с член 18 от Хартата на основните права и с член 78, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, в които по-специално е предвидено съобразяването на вторичното право на Съюза с Женевската конвенция?
 (1) Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (ОВ L 337, 2011 г., стр. 9).


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/7
 Решение на Съда (първи състав) от 15 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — „ДП Груп“ ЕООД/Директор на Агенция „Митници“
 (Дело C-138/10) (1)
 (Митнически съюз - Митническа декларация - Приемане от митническия орган на декларацията - Анулиране на вече приета митническа декларация - Последици по отношение на наказателните мерки)
 2011/C 319/10
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„ДП Груп“ ЕООД
 Ответник: Директор на Агенция „Митници“
 Предмет
 Преюдициално запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на член 4, точка 5, член 8, параграф 1, първо тире и членове 62, 63 и 68 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Приемане от митническия орган на подадената от задълженото лице писмена митническа декларацията — Приравняване на това приемане на административно решение, което подлежи на съдебен контрол — Временно приемане на декларацията до извършването на окончателна проверка на посочените в нея данни чрез специализирана експертиза за потвърждаване на тарифния код — Предели на осъществявания от митническия орган контрол в хода на проверката
 Диспозитив
 Разпоредбите на правото на Съюза в областта на митническата дейност трябва да се тълкуват в смисъл, че декларатор не може да иска по съдебен ред да се прогласи нищожността на съставена от него митническа декларация, когато тя е била приета от митническите органи. От друга страна, съгласно условията, предвидени в член 66 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 година, деклараторът може да иска от тези органи да анулират декларацията, включително след като са разрешили вдигането на стоката. Митническите органи трябва, след като направят преценка, или да отхвърлят искането на декларатора с мотивирано решение, което подлежи на обжалване по съдебен ред, или да уважат искането за анулиране.
 (1) ОВ C 148, 5.6.2010 г.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/29
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen (Белгия) на 26 ноември 2008 г. — Наказателно производство срещу Vítor Manuel dos Santos Palhota, Mário de Moura Gonçalves, Fernando Luís das Neves Palhota, Termiso Lda
 (Дело C-515/08)
 (2009/C 44/49)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Наказателно производство срещу Vítor Manuel dos Santos Palhota, Mário de Moura Gonçalves, Fernando Luís das Neves Palhota, Termiso Lda
 Преюдициален въпрос
 Нарушават ли разпоредбите на член 8 от Закона от 5 март 2002 г. и на членове 3, 4, 5 от Кралския указ от 29 март 2002 г. (Указ за прилагане) членове 49 и 50 ЕО, доколкото съгласно тях чуждестранните работодатели, които желаят да командироват работници, са задължени да подадат предварително декларация за командироване пред Службата по инспекция на социалното законодателство, както и да съхраняват документите, които съответстват на белгийските индивидуални сметки или фишове от заплати, в резултат на което достъпът до белгийския пазар на услуги е възпрепятстван или най-малкото затруднен?


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/19
 Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Köln (Германия) на 31 януари 2012 г. — Kronos International Inc./Finanzamt Leverkusen
 (Дело C-47/12)
 2012/C 98/31
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Köln
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Kronos International Inc.
 Ответник: Finanzamt Leverkusen
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли изключването на възможността за приспадане на корпоративен данък вследствие на освобождаването от данък при разпределянето на дивиденти на германски капиталови дружества от установени в трета държава капиталови дружества — при положение че за да се ползва това освобождаване националните разпоредби изискват получилото дивидентите дружество да притежава поне 10 % от капитала на разпределящото дивидентите дружество — да се преценява единствено в контекста на свободата на установяване по смисъла на член 49 във връзка с член 54 ДФЕС, или също и в светлината на свободното движение на капитали по смисъла на членове 63—65 ДФЕС, в случай че фактически получаващото дивидентите капиталово дружество притежава 100 % от капитала на разпределящото дивидентите капиталово дружество?
 2.
 Следва ли разпоредбите относно свободата на установяване (понастоящем член 49 ДФЕС), а евентуално също и разпоредбите относно свободното движение на капитали (до 1993 г. член 67 ЕИО/ЕО, понастоящем членове 63—65 ДФЕС) да се тълкуват в смисъл, че не допускат съществуването на разпоредба, която — по повод на освобождаването от данък върху разпределяните от чуждестранни дъщерни дружества дивиденти — изключва възможността за приспадане и плащане на корпоративен данък върху разпределените дивиденти дори и ако дружеството майка е реализирало загуба, при положение че за разпределянията на дивиденти от местни дъщерни дружества е предвидено такова облекчение и платеният във връзка с това корпоративен данък може да се приспада?
 3.
 Следва ли разпоредбите относно свободата на установяване (понастоящем член 49 ДФЕС), а евентуално също и разпоредбите относно свободното движение на капитали (до 1993 г. член 67 ЕИО/ЕО, понастоящем членове 63—65 ДФЕС) да се тълкуват в смисъл, че не допускат съществуването на разпоредба, която изключва възможността за приспадане и изплащане на корпоративния данък върху дивидентите, разпределени от дружества, контролирани от дружеството майка косвено чрез негови дъщерни дружества, които дивиденти са освободени от данъчно облагане в държавата на съответното дъщерно дружество, като посочените дивиденти се разпределят (по-нататък) и на местното дружество майка, а в Германия също са освободени от данъчно облагане, като същевременно обаче посочената разпоредба позволява в изцяло вътрешни ситуации платеният корпоративен данък да бъде възстановен дори когато дружеството майка е реализирало загуба, като в зависимост от конкретния случай това възстановяване се извършва: за корпоративния данък върху дивидентите, платен от дружества, контролирани от дружеството майка косвено чрез негови дъщерни дружества — чрез приспадането му от корпоративния данък на съответното дъщерно дружество, а за платения от дъщерното дружество корпоративен данък — чрез приспадането му от корпоративния данък на дружеството майка?
 4.
 В случай че следва да се приложат разпоредбите относно свободното движение на капитали, в зависимост от отговора на въпроса по точка 2, по отношение на разпределяните от канадските дружества дивиденти се поставя допълнителен въпрос:
 Следва ли член 64, параграф 1 ДФЕС в настоящата му редакция да се тълкува


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/69
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 юни 2014 г. — Maynard/Европол
 (Дело F-121/12) (1)
 ((Публична служба - Персонал на Европол - Конвенция за Европол - Правилник за персонала на Европол - Решение 2009/371/ПВР - Прилагане на УРДС към служителите на Европол - Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител - Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител))
 2014/C 253/96
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Ginny Maynard (Хага, Нидерландия) (представител: J.-J. Ghosez, avocat)
 Ответник: Европейска полицейска служба (представители: първоначално D. Neumann и D. El Khoury, впоследствие J. Arnould, D. Neumann и D. El Khoury)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Европол да не поднови договора на жалбоподателката за неопределено време и искане за осъждането на Европол да заплати разликата във възнаграждението, което тя е можела да продължи да получава в Европол и всяко друго обезщетение, което тя действително е получила
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-жа Maynard трябва да понесе направените от нея съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски, направени от Европейската полицейска служба.
 (1) ОВ C 379, 8.12.2012 г., стр. 36.


text:
 25.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/12
 Определение на Съда (седми състав) от 7 април 2016 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Frosinone — Италия) — Наказателно производство срещу Antonio Paolo Conti
 (Дело C-504/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Решение на Съда, с което се обявява за несъвместима с правото на Съюза национална правна уредба относно концесиите за дейността по събиране на залози - Реорганизация на системата посредством нов публичен търг - Безвъзмездно отстъпване на ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват система на управление и събиране на залози - Ограничаване - Императивни съображения от общ интерес - Пропорционалност))
 (2016/C 270/15)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Frosinone
 Страна в главното производство
 Antonio Paolo Conti
 Диспозитив
 Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат ограничителна национална разпоредба като разглежданата в главното производство, която налага на концесионера на хазартни игри при преустановяването на дейността поради изтичането на срока за концесията да отстъпи безвъзмездно ползването на собствени материални и нематериални активи, които представляват системата на управление и събиране на залози, ако това ограничение надхвърля необходимото за постигането на действително преследваната с тази разпоредба цел, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 406, 7.12.2015 г.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/21
 Жалба, подадена на 10 август 2011 г. от Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 23 май 2011 г. по дело T-226/10, Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej/Комисия
 (Дело C-422/11 P)
 2011/C 311/37
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (представители: D. Dziedzic-Chojnacka и D. Pawłowska)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания
 Искания на жалбоподателя:
 —
 да се отмени определението на Общия съд и делото да се върне на Общия съд на Европейския Съюз за ново разглеждане,
 —
 Европейската Комисия да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Общият съд отхвърля подадената пред него жалба по съображението, че адвокатите (radcowie prawni), представляващи Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej (председателят на службата за електронни съобщения), работят по трудово правоотношение с тази служба, което изключва възможността те да представляват жалбоподателя пред Общия съд.
 Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej излага следните твърдения във връзка с обжалваното определение:
 На първо място, Общият съд е нарушил член 19, трета и четвърта алинея във връзка с член 53, първа алинея от Статута на Съда, както и във връзка с член 254, шеста алинея ДФЕС и член 113 от Процедурния правилник на Общия съд (наричан по-нататък „Правилникът“), като е тълкувал неправилно първата посочена разпоредба и е приел, че тя не се отнася до адвокатите, които работят по трудов договор със съответната страна в производството пред Общия съд.
 На второ място, Общият съд е нарушил член 67, параграф 1 ДФЕС във връзка с член 113 от Правилника, като не е зачел различната правна система и традиции на съответната държава членка и е отхвърлил жалбата, приемайки, че адвокатите, които се намират в трудови правоотношения, са в по-малка степен независими от адвокатите, работещи за правна кантора, която не е свързана с клиента.
 На трето място, Общият съд е нарушил член 5, параграфи 1 и 2 ДЕС във връзка с член 4, параграф 1 ДЕС и член 113 от Правилника, като е приел, че разпоредбите на Договорите допускат различия в обема на правомощията на адвокатите с оглед представителството пред Общия съд, въпреки че правото на съответната държава членка не предвижда подобни различия, а Договорите не предоставят на Съюза компетентност в тази област.
 На четвърто място, Общият съд е нарушил член 5, параграф 4 ДЕС във връзка с член 113 от Правилника, като е приел, че с оглед на целите на Договорите е необходимо адвокатите, работещи по трудово правоотношение, да не бъдат допускани да представляват страна в производството пред Общия съд.
 На пето място, Общият съд е допуснал процесуално нарушение, тъй като не е мотивирал в достатъчна степен обжалваното определение.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/41
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 25 май 2011 г. — Meierhofer/Комисия
 (Дело F-74/07 RENV) (1)
 (Публична служба - Назначаване - Конкурс на общо основание - Неуспех на кандидата на устния изпит - Задължение за мотивиране - Правила относно разискванията на конкурсната комисия)
 2011/C 232/74
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Stefan Meierhofer (Мюнхен, Германия) (представител: H.-G. Schiessl, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)
 Предмет
 Отмяна на решението на комисията по конкурс EPSO AD/26/05 от 10 май 2007 г. да не впише кандидата в списъка с резерви по посочения конкурс заради недостатъчно доброто му представяне на устния изпит
 Диспозитив
 1.
 Не следва да се произнася по жалбата на г-н Meierhofer в частта, с която се оспорват недостатъчните мотиви на решението от 19 юни 2007 г.
 2.
 Отхвърля жалбата на г-н Meierhofer в останалата ѝ част, отчасти като явно неоснователна и отчасти като явно недопустима.
 3.
 Европейската комисия поема две трети от съдебните разноски, направени от жалбоподателя във връзка с първото производство пред Съда на публичната служба, както и собствените си съдебни разноски във връзка с първото производство пред Съда на публичната служба, с производството пред Общия съд на Европейския съюз и във връзка с настоящото производство.
 4.
 Жалбоподателят поема една трета от своите съдебни разноски във връзка с първото производство пред Съда на публичната служба, както и всички свои съдебни разноски във връзка с производството пред Общия съд на Европейския съюз и с настоящото производство.
 (1) ОВ C 223, 22.9.2007 г., стр. 21.


text:
 15.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 59/30
 Иск, предявен на 2 декември 2015 г. — Syriatel Mobile Telecom/Съвет
 (Дело T-705/15)
 (2016/C 059/32)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Syriatel Mobile Telecom (Joint Stock Company) (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да приеме, че искът му е допустим и основателен,
 —
 въз основа на това да осъди Съвета на Европейския съюз да поправи всички претърпени от ищеца вреди в размер, определен от Общия съд по справедливост,
 —
 при условията на евентуалност, да назначи експерт, който да определи пълния размер на претърпените от ищеца вреди,
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът излага едно единствено основание, изведено, от една страна, от неимуществените вреди причинени от засягането на доброто му име, и от друга страна, от имуществените вреди причинени от прекратяването на договорните му отношения, от загубата на оборудване и загубата на доходи, които ищецът твърди, че е претърпял и са в пряка причинно следствена връзка с мерките, приети от Съвета на Европейския съюз, за които същият носи отговорност.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/61
 Жалба, подадена на 8 май 2013 г. — ZZ/ЕИБ
 (Дело F-43/13)
 2013/C 207/106
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и др. (представител: L. Levi, адвокат)
 Ответник: Европейска инвестиционна банка
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията, съдържащи се в извлеченията от платежната ведомост за месец февруари 2013 г., които определят малката годишна корекция на възнагражденията на 1,8 % за 2013 г. и отмяна на по-късните извлечения. Последващо искане, от друга страна, за осъждане на институцията да заплати обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, за които се твърди, че са претърпени.
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени решението, съдържащо се в извлеченията от платежната ведомост на жалбоподателите за месец февруари 2013 г., което определя малката годишна корекция на възнагражденията на 1,8 % за 2013 г. и вследствие от това — да се отменят подобните решения, съдържащи се в по-късните извлечения от платежната ведомост, и
 —
 ако е необходимо, да се отменят двете информационни бележки, които ответникът е изпратил до жалбоподателите на 5 февруари 2013 г. и на 15 февруари 2013 г.;
 —
 да се осъди ответникът да заплати на всеки от жалбоподателите за поправяне на неимуществените вреди (i) разликата във възнагражденията, която съответства на приложената годишна корекция за 2003 г., тоест увеличение от 1,8 % за периода от 1 януари 2013 г. до 31 декември 2013 г., (ii) разликата във възнагражденията, която съответства на последицата от прилагането на годишната корекция от 1,8 % за 2013 г. върху размера на възнагражденията, платими от януари 2014 г., (iii) лихви за забава върху разликите във възнагражденията до пълното изплащане на дължимите суми, като лихвеният процент се изчисли въз основа на определения от Европейската централна банка лихвен процент за основните операции на рефинансиране за съответния период, увеличен с три пункта, и (iv) обезщетения за изгубената покупателна способност, при което съвкупността от тези имуществени вреди се оценява първоначално на 30 000 EUR за всеки от жалбоподателите;
 —
 да се осъди ответникът да заплати на всеки от жалбоподателите по 1 000 EUR за възстановяване на неимуществените вреди;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 14 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Mohammad Zadeh Khorassani/Kathrin Pflanz
 (Дело C-678/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2004/39/ЕО - Пазари на финансови инструменти - Член 4, параграф 1, точка 2 - Понятието „инвестиционни услуги“ - Раздел А, точка 1 от приложение I - Получаване и предаване на поръчки във връзка с един или повече финансови инструменти - Евентуално включване на посредничеството с цел сключването на договор за управление на портфейл))
 (2017/C 277/11)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mohammad Zadeh Khorassani
 Ответник: Kathrin Pflanz
 Диспозитив
 Член 4, параграф 1, точка 2 от Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно пазарите на финансови инструменти, за изменение на директиви 85/611/EИО и 93/6/EИО на Съвета и Директива 2000/12/EО на Европейския парламент и на Съвета и за отмяна на Директива 93/22/EИО на Съвета във връзка с раздел А, точка 1 от приложение I към тази директива трябва да се тълкува в смисъл, че инвестиционната услуга, състояща се в получаването и предаването на поръчки във връзка с един или повече финансови инструменти, не включва посредничеството с цел сключването на договор с предмет извършването на дейност по управление на портфейл.
 (1) ОВ C 106, 21.3.2016 г.


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/4
 Решение на Съда (втори състав) от 7 март 2013 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue
 (Дело C-358/11) (1)
 (Околна среда - Отпадъци - Опасни отпадъци - Директива 2008/98/ЕО - Използване на стари телефонни стълбове, обработени с разтвори на CCA (мед, хром, арсен) - Регистрация, оценка и разрешаване на химикалите - Регламент (ЕО) No 1907/2006 (Регламент REACH) - Изброяване на употребите на обработената дървесина, съдържащо се в приложение XVII към Регламента REACH - Стари телефонни стълбове, използвани при изграждането на основите на пътека)
 2013/C 123/05
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen liikenne ja infrastruktuuri -vastuualue
 Други заинтересовани страни: Lapin luonnonsuojelupiiri ry et Lapin elinkeino-, liikenne- ja ympäristökeskuksen ympäristö ja luonnonvarat -vastuualue
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви (ОВ L 312, стр. 3) и на Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3) — Регистрация, оценка и разрешаване на химикалите — Вещество, което е обект на ограничение по силата на приложение ХVII към посочения регламент — Използване на бивши телефонни стълбове, обработени с разтвори на CCA (мед — хром — арсен), при изграждането на основите на пътека
 Диспозитив
 1.
 Правото на Съюза не изключва принципната възможност считан за опасен отпадък да може да престане да бъде отпадък по смисъла на Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви, ако вследствие на процес на оползотворяване той може да стане използваем, без да се застрашават човешкото здраве и околната среда, и ако освен това не е установено, че притежателят на въпросния предмет се освобождава от него или възнамерява да се освободи, или е длъжен да се освободи от него по смисъла на член 3, точка 1 от същата директива, което е необходимо да се прецени от запитващата юрисдикция.
 2.
 Като разрешава употребата при определени условия на дървесината, обработена с разтвор, известен като „CCA“ (мед, хром, арсен), Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО


text:
на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията, в редакцията му с Регламент (ЕО) No 552/2009 на Комисията от 22 юни 2009 г., и по-конкретно приложение XVII към него, представлява интерес при обстоятелства като тези по главното производство при определянето дали такава дървесина може да престане да бъде отпадък, тъй като при изпълнението на тези условия притежателят ѝ не би имал задължението да се освободи от нея по смисъла на член 3, точка 1 от Директива 2008/98.
 3.
 Членове 67 и 128 от Регламент (ЕО) No 1907/2006 в редакцията му с Регламент (ЕО) No 552/2009 трябва да се тълкуват в смисъл, че правото на Съюза извършва хармонизиране на изискванията относно производството, пускането на пазара и използването на вещество, каквото е това, свързано със арсеновите съединения, което е предмет на ограничение съгласно приложение XVII към този регламент.
 4.
 Приложение XVII, точка 19, параграф 4, буква б) от Регламент No 1907/2006, в която се изброяват употребите, за които чрез дерогация може да служи дървесината, обработена с разтвор, известен като „CCA“ (мед, хром, арсен), трябва да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в тази разпоредба изброяване има изчерпателен характер и че поради това тази дерогация не може да бъде прилагана за хипотези, различни от изброените в нея. Запитващата юрисдикция следва да провери дали при условия като тези по главното производство използването на въпросните телефонни стълбове като подпорна конструкция за пътека се вписва добре сред изброените в посочената разпоредба употреби.
 5.
 Приложение XVII, точка 19, параграф 4, буква г), второ тире от Регламент No 1907/2006 в редакцията му с Регламент (ЕО) No 552/2009, според която дървесината, обработена с разтвор, известен като „CCA“ (мед, хром, арсен), не трябва да бъде използвана за всякакви цели, когато съществува риск от многократен контакт с кожата, следва да се тълкува в смисъл, че разглежданата забрана трябва да се прилага във всяка хипотеза, в която е вероятно да настъпи многократен контакт на кожата с обработената дървесина, като тази вероятност трябва да бъде изведена от конкретните условия за обичайна употреба, за която служи тази дървесина, което е необходимо да се прецени от запитващата юрисдикция.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/8
 Решение на Съда (втори състав) от 2 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio — Италия) — Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)/Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze
 (Дело C-309/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Статут на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни - Директива 2003/109/ЕО - Национална правна уредба - Издаване и подновяване на разрешение за пребиваване - Условие - Задължителна такса - Сума, надвишаваща осем пъти таксата за издаване на национална лична карта - Нарушаване на принципите на Директива 2003/109/ЕО))
 (2015/C 354/09)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Confederazione Generale Italiana del Lavoro (CGIL), Istituto Nazionale Confederale Assistenza (INCA)
 Ответници: Presidenza del Consiglio dei Ministri, Ministero dell'Interno, Ministero dell'Economia e delle Finanze
 Диспозитив
 Директива 2003/109/ЕО на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни, изменена с Директива 2011/51/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2011 година, не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която налага на граждани на трети страни, подали заявление за издаване и подновяване на разрешение за пребиваване в съответната държава членка, плащане на такса, чийто размер варира от 80 EUR до 200 EUR, тъй като тази такса е непропорционална спрямо преследваните от посочената директива цели и може да създаде пречки за упражняването на предоставените с нея права.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/75
 Жалба, подадена на 9 ноември 2012 г. — ZZ/Съвет
 (Дело F-136/12)
 2013/C 26/155
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: адв. M. Velardo)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Предмет и описание на спора
 Отмяната, първо, на Решение No 2011/866/ЕС на Съвета от 19 декември 2011 година относно решението да не се приема предложението на Комисията за регламент за годишно адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Съюза, както и второ, на фишовете за заплата на жалбоподателя за януари, февруари и март 2012 г., изготвени в приложение на посоченото решение.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отменят решенията на Съвета, отразени във фишовете за заплата за месец януари 2012 г. и следващите месеци, както и във фишовете за заплата за 2011 г., доколкото в тях не е приложена предложената от Комисията ставка за адаптиране от 1,7 %;
 —
 да се осъди Съветът да възстанови на жалбоподателя разликата между сумите на възнагражденията, изплатени в приложение на решението на Съвета от 19 декември 2011 г. до датата на постановяване на решение по настоящото дело и тези, които е трябвало да му бъдат изплатени ако адаптирането беше изчислено правилно, увеличени с лихвите, изчислени въз основа на лихвения процент, прилаган от Европейската централна банка по основните операции за рефинансиране през съответните периоди, увеличен с три пункта и половина, считано от датата, на която поисканите суми по главницата са станали дължими;
 —
 да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/13
 Решение на Съда (трети състав) от 29 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunal de commerce de Bruxelles — Белгия) — Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (синдик на Agenor SA)/Европейска общност
 (Дело C-377/09) (1)
 (Член 235 ЕО и член 288, втора алинея ЕО - Компетентност на Съда да разгледа иск за извъндоговорна отговорност, предявен срещу Европейската общност - Иск за покриване на пасивите по смисъла на член 530, параграф 1 от белгийския Кодекс за дружествата - Иск, предявен от синдика на акционерно дружество срещу Европейската общност - Компетентност на националните юрисдикции да разгледат подобен иск)
 2010/C 246/20
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de commerce de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Ищец: Françoise-Eléonor Hanssens-Ensch (синдик на Agenor SA)
 Ответник: Европейска общност
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal de commerce de Bruxelles — Тълкуване на член 288, алинея 2 от Договора ЕО — Иск за отговорност, предявен от синдик срещу Европейската общност за твърдяно тежко и сериозно нарушение, допуснато от нея при фактическото управление на търговско дружество, допринесло за несъстоятелността на посоченото дружество — Компетентност на Съда да разгледа иск за извъндоговорна отговорност, основаваща се на прилагането на национални разпоредби, уреждащи производството по несъстоятелност
 Диспозитив
 Съгласно член 235 ЕО във връзка с член 288, втора алинея ЕО националните юрисдикции не са компетентни да разглеждат предявен срещу Европейската общност иск за извъндоговорна отговорност, дори той да се основава на национална правна уредба, установяваща особен правен режим, различен от общия режим на гражданска отговорност в съответната държава членка.
 (1) ОВ C 312, 19.12.2009 г.


text:
 5.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 454/25
 Определение на Общия съд от 12 октомври 2016 г. — Lysoform Dr. Hans Rosemann и др./ECHA
 (Дело T-543/15) (1)
 ((Жалба за отмяна - Вписване като доставчик на активно вещество в списъка по член 95 от Регламент (ЕС) No 528/2012 - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 (2016/C 454/45)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH (Берлин, Германия), Ecolab Deutschland GmbH (Монхайм, Германия), Schülke & Mayr GmbH (Нордерщед, Германия) и Diversey Europe Operations BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: K. Van Maldegem, M. Grunchard и P. Sellar, avocats)
 Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA) (представители: C. Buchanan, W. Broere и M. Heikkilä, подпомагани от P. Oliver, barrister)
 Предмет
 Молба по член 263 ДФЕС за отмяна на решението на ECHA от 17 юни 2015 година за включване на Oxea GmbH, установено в Германия, в списъка по член 95, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 528/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2012 година относно предоставянето на пазара и употребата на биоциди (ОВ L 167, стр. 1) като доставчик на активно вещество.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Липсва основание за произнасяне по същество по молбите за встъпване на Oxea GmbH и на BASF SE.
 3)
 Осъжда Lysoform Dr. Hans Rosemann GmbH, Ecolab Deutschland GmbH, Schülke & Mayr GmbH и Diversey Europe Operations BV да понесат собствените си съдебни разноски, както и направените от Европейската агенция по химикали (ECHA), с изключение на тези, свързани с молбите за встъпване.
 4)
 Lysoform Dr. Hans Rosemann, Ecolab Deutschland, Schülke & Mayr, Diversey Europe Operations, ECHA, Oxea и BASF понасят всеки своите съдебни разноски, направени по молбите за встъпване.
 (1) ОВ C 406, 7.12.2015 г.


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/10
 Жалба, подадена на 27 май 2009 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (втори състав) на 10 март 2009 г. по дело T-249/06, Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), по-рано Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), по-рано Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-200/09 P)
 2009/C 193/13
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: H. van Vliet, C. Clyne)
 Друга страна в производството: Interpipe Nikopolsky Seamless Tubes Plant Niko Tube ZAT (Interpipe Niko Tube ZAT), по-рано Nikopolsky Seamless Tubes Plant „Niko Tube“ ZAT, Interpipe Nizhnedneprovsky Tube Rolling Plant VAT (Interpipe NTRP VAT), по-рано Nizhnedneprovsky Tube-Rolling Plant VAT, Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени точка 1 от диспозитива на решението,
 —
 да отхвърли първоначалната жалба в нейната цялост,
 —
 да осъди жалбоподателите в първоинстанционното производство да понесат съдебните разноски на Комисията, направени във връзка с подаването на настоящата жалба.
 Правни основания и основни доводи
 ПЪРВО ПРАВНО ОСНОВАНИЕ НА ЖАЛБАТА — прилагане на понятието за единен стопански субект при определянето на експортната цена
 Комисията счита, че Първоинстанционният съд е допуснал две грешки при прилагане на правото, когато е посочил, че: „Според постоянната съдебна практика относно изчисляването на нормалната стойност, приложима по аналогия спрямо изчисляването на експортната цена, разпределянето на дейностите по производство и продажби вътре в рамките на една група, образувана от юридически обособени дружества, не променя факта, че става дума за единен стопански субект, който по този начин организира съвкупност от дейности, упражнявани в други случаи от единен от правна гледна точка субект“.
 Първо, Първоинстанционният съд е допуснал грешка, като не е изложил каквито и да е мотиви относно причината за прилагане на така нареченото понятие за единен стопански субект по аналогия и спрямо определянето на експортната цена при изчисляването на дъмпинга.
 Второ, Първоинстанционният съд е допуснал грешка, като не е следвал последователната по-ранна практика на Съда по отношение на понятието за единен стопански субект, включително Решение по дело Sharp Corporation, Решение по дело Minolta Camera, Решение по дело Ricoh и Решение по дело Canon-II, която е в обратен смисъл.
 ВТОРО ПРАВНО ОСНОВАНИЕ НА ЖАЛБАТА — Тежест на доказване и обхват на контрол
 Това правно основание за обжалване се отнася до тежестта на доказване и обхвата на съдебен контрол. В това отношение Комисията счита, че в точки 180—190 Първоинстанционният съд е допуснал различни грешки при прилагане на правото, като е излязъл извън установения обхват на контрол. Като е цитирал Решение по дело Kundan и Tata Първоинстанционният съд не е взел предвид факта, че след това решение текстът на член 2, параграф 10, буква и) от основния регламент е изменен, именно за да обхване положения като разглежданото. Това очевидно оставя определена свобода на преценка на институциите. Първоинстанционният съд е приложил неправилен правен критерий, вследствие на което на институциите е наложена особено голяма тежест на доказване в област, в


text:
която те обичайно се ползват с широко право на преценка. Следователно Първоинстанционният съд не е показал, както е трябвало да стори, че е имало явна грешка в преценката на фактите от страна на институциите.
 ТРЕТО ПРАВНО ОСНОВАНИЕ НА ЖАЛБАТА — член 2, параграф 10, първа алинея от основния регламент.
 С това трето правно основание се оспорват точки 193—197 от обжалваното съдебно решение. Ето защо ако първото и/или второто правно основание за обжалване са основателни, от самите мотиви на Първоинстанционния съд ще следва, че неговото заключение, че институциите са нарушили член 2, параграф 10, първа алинея, е неправилно от правна гледна точка.
 ЧЕТВЪРТО ПРАВНО ОСНОВАНИЕ НА ЖАЛБАТА — ПРАВОТО НА ЗАЩИТА
 Това правно основание е насочено към точки 200—211 от обжалваното съдебно решение. Комисията счита, че в тези точки Първоинстанционният съд е приложил изключително строг и следователно необоснован критерий относно правото на защита на жалбоподателя. От известно време (след първия документ, съдържащ окончателна информация) жалбоподателите вече са знаели какъв е размерът на корекцията и кои са сделките, до които тя се отнася. Освен това с втория документ, съдържащ окончателна информация, се разяснява становището, дадено от жалбоподателите след получаването на този документ; Комисията е изяснила, че по-ранното споменаване на член 2, параграф 9 като правно основание за корекцията, е било погрешно. Следователно жалбоподателите били напълно уведомени за точните причини, поради които Комисията е възнамерявала да направи корекция, а именно тъй като е приела, че Sepco действа като търговец, който извършва за жалбоподателите функции, подобни на тези на агент, работещ на базата на комисиона.
 Комисията счита, че като е предоставила тази информация, е снабдила жалбоподателите с достатъчно данни, позволяващи им да упражнят правото си на защита. Следователно Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, когато в точка 201 имплицитно е посочил, че в това отношение точката в окончателното съобщение трябвало да се допълни. Обратно на приетото от Първоинстанционния съд, жалбоподателите са били наясно с причината, поради която Комисията е възнамерявала да включи тази корекция в своето предложение до Съвета, а именно че връзката на Sepco с жалбоподателите попадала в обхвата на член 2, параграф 10, буква и), второ изречение. Освен това Комисията счита, че нейната позиция се подкрепя от по-ранни решения на Съда (напр. Решение по дело EFMA).
 Накрая, Комисията счита, че в точка 209 Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като „е смесил“ въпроса по същество дали е било законосъобразно да се приложи корекцията с въпроса дали е спазено правото на защита на жалбоподателите. Той посочва: „[...] по-горе обаче бе посочено, че [институциите действат незаконосъобразно, като прилагат корекцията]. При това положение трябва да се заключи, че“ като не са предоставили своите окончателни мотиви с втория документ, съдържащ окончателна информация, институциите са нарушили правото на защита на жалбоподателите. Обратно на приетото от Първоинстанционният съд обаче между тези два въпроса няма причинно-следствена връзка. Фактът, че Първоинстанционният съд е установил, че корекцията е била извършена, според него, незаконосъобразно, сам по себе си не означава, че е било нарушено правото на защита на жалбоподателя. Въпросът е дали в административното производство институциите


text:
са предоставили на жалбоподателите необходимата информация, която да им позволи да представят данни. Фактът, че Първоинстанционният съд е счел, че корекцията е незаконосъобразна, не означава, че „следователно“ в административното производство е било нарушено правото на защита на жалбоподателите.
 ПО ВЪПРОСА ДАЛИ СЪДЪТ МОЖЕ САМ ДА СЕ ПРОИЗНЕСЕ ПО РАЗГЛЕЖДАНИТЕ ПРАВНИ ОСНОВАНИЯ (или трябва да върне делото за ново разглеждане на Първоинстанционния съд)
 Според Комисията, ако Съдът постанови, че изложените по-горе правни основания са основателни и отмени точка 1 от диспозитива на обжалваното съдебно решение, той би разполагал с достатъчно материали по делото, за да се произнесе сам относно релевантните правни основания (и да ги отхвърли). Това обаче е въпрос, който Съдът трябва да реши и Комисията няма да го разглежда по-задълбочено.


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/10
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 23 февруари 2016 г. — Lg Costruzioni Srl/Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa — Distretto di Carbonia, Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
 (Дело C-110/16)
 (2016/C 175/10)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lg Costruzioni Srl
 Ответник: Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa — Distretto di Carbonia,
 Area — Azienda Regionale per l’Edilizia Abitativa
 Преюдициални въпроси
 Съвместима ли е с член 48 от Директива 2004/18/ЕО (1) от 31 март 2004 г. разпоредба като член 53, алинея 3 от Законодателен декрет No 163 от 16 април 2006 г., която допуска до участие предприятие с „посочен“ проектант, който според националната съдебна практика не би могъл да се ползва от института на използването на ресурсите на други предприятия, тъй като не е оферент?
 (1) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (OB L 134, 30.4.2004 г., стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


text:
 26.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/17
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 29 февруари 2012 г. — Ministero per i beni e le attività culturali и др./Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia и др.
 (Дело C-111/12)
 2012/C 151/30
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Ministero per i beni e le attività culturali, Ordini degli Ingegneri delle Province di Venezia, di Padova, di Treviso, di Vicenza, di Verona e Provincia, di Rovigo e di Belluno
 Ответници: Ordine degli Ingegneri di Verona e Provincia, Consiglio Nazionale degli Ingegneri, Consiglio Nazionale degli Architetti, Pianificatori, Paesaggisti e Conservatori, Alessandro Mosconi, Comune di S. Martino Buon Albergo, Ordine degli Architetti Pianificatori Paesaggisti e Conservatori della Provincia di Verona, Istituzione di Ricovero e di Educazione di Venezia (IRE), Ordine degli Architetti di Venezia
 Преюдициални въпроси
 1.
 Общностната Директива 85/384/ЕИО (1), доколкото разрешава (членове 10 и 11) за преходен период дейностите в областта на архитектурата да се упражняват от лица мигранти, които притежават конкретно изброени дипломи, допуска ли в Италия да бъде приета за законосъобразна административна практика, чието правно основание е член 52, втора алинея, първо предложение от Кралски декрет No 2537 от 1925 г., която специално запазва определени дейности по сгради с художествено значение единствено за кандидати, които притежават званието „архитект“, или за кандидати, които представят доказателства, че отговарят на определени специфични за сектора на културното наследство изисквания относно учебната програма, допълнителни спрямо общите изисквания за даване право на достъп до предоставянето на дейностите в областта на архитектурата по смисъла на посочената директива?
 2.
 По-конкретно, може ли тази практика да се състои в подлагане и на специалистите от държави членки, различни от Италия, — дори да притежават диплома, която по правило им дава право да изпълняват дейностите, попадащи в областта на архитектурата, — на специална проверка на професионалните способности (което се извършва и за италианските специалисти в рамките на изпита за придобиване на правоспособност за професията на архитект) единствено за целите на достъпа до професионалните дейности, предвидени в член 52, втора алинея, първо предложение от Кралски декрет No 2537 от 1925 г.?
 (1) ОВ L 223, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 117.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/12
 Решение на Съда (първи състав) от 16 юли 2009 г. — American Clothing Associates SA и Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Съединени дела C-202/08 P и C-208/08 P) (1)
 (Обжалване - Интелектуална собственост - Регламент (ЕО) No 40/94 - Марка на Общността - Парижка конвенция за закрила на индустриалната собственост - Абсолютни основания за отказ на регистрация на марка - Фабрични или търговски марки, които са идентични или подобни на държавна емблема - Изображение на кленов лист - Приложимост към марките за услуги)
 2009/C 220/19
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: American Clothing Associates NV (представители: P. Maeyaert, advocaat, N. Clarembeaux и C. De Keersmaeker, avocats) (C-202/08 P), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral) (C-208/08)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral) (C-202/08), American Clothing Associates NV (представители: P. Maeyaert, advocaat, N. Clarembeaux и C. De Keersmaeker, avocats) (C-208/08 P)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети състав) от 28 февруари 2008 г. по дело American Clothing Associates SA/СХВП (T-215/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 4 май 2006 г., с което се отказва регистрацията като марка на Общността на знак, представляващ изображение на кленов лист, за стоки от класове 18 и 25 по смисъла на Ницската спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки — Нарушение на член 7, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146) и на член 6, трето, параграф 1, буква a) от Парижката конвенция за закрила на индустриалната собственост от 20 март 1883 г., ревизирана и изменена — Абсолютни основания за отказ на регистрация — Фабрични или търговски марки, които са идентични или подобни на държавна емблема — Изображение на кленов лист
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата, подадена от American Clothing Associates NV по дело C-202/08 P.
 2)
 Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 28 февруари 2008 г. по дело American Clothing Associates/СХВП (T-215/06), доколкото с него се отменя решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 4 май 2006 г. (преписка R 1463/2005-1), отхвърлящо заявката за регистрация на знак, представляващ кленов лист, като марка на Общността.
 3)
 Отхвърля жалбата, подадена от American Clothing Associates NV по дело T-215/06.
 4)
 Осъжда American Clothing Associates NV да заплати съдебните разноски по дела C-202/08 P и C-208/08 P.
 (1) ОВ C 209, 15.8.2008 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/2
 Разпределение на съдиите в състави от трима съдии
 (2008/C 301/03)
 На събрание от 30 септември 2008 г. Съдът реши да разпредели съдиите в състави по следния начин:
 Пети състав
 г-н Ilešič, председател на състав
 г-н Tizzano, г-н Borg Barthet, г-н Levits, г-н Kasel, съдии
 Шести състав
 г-н Bonichot, председател на състав
 г-н Schiemann, г-н Makarczyk, г-н Kūris, г-н Bay Larsen, г-жа Toader, съдии
 Седми състав
 г-н Ó Caoimh, председател на състав
 г-н Cunha Rodrigues, г-н Klučka, г-н Lõhmus, г-жа Lindh, г-н Арабаджиев, съдии
 Осми състав
 г-н von Danwitz, председател на състав
 г-жа Silva de Lapuerta, г-н Juhász, г-н Arestis, г-н Malenovský, съдии


text:
 21.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/30
 Жалба, подадена на 20 февруари 2012 г. — Chico's Brands Investments/СХВП (CHICO'S)
 (Дело T-83/12)
 2012/C 118/51
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Chico's Brands Investments, Inc. (Fort Myers, Съединени щати) (представител: T. Holman, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Artsana SpA (Grandate, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 27 октомври 2011 г. по преписка R 2084/2010-1,
 —
 да се осъди ответникът да заплати на жалбоподателя съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „CHICO’S“ за стоки и услуги от класове 25 и 35 — заявка за марка на Общността No 1585579
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: италианска фигуративна марка „chicco“, регистрирана под No 420865 по-специално за стоки от клас 25; италианска фигуративна марка „chicco“, регистрирана под No 846672/380042 по-специално за стоки от клас 25; международна фигуративна марка „chicco“, регистрирана под No 763084 по-специално за стоки от клас 25
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението и отхвърля заявката за марка на Общността в нейната цялост.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 15, параграф 1, буква а) и член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е заключил, че доказателствата на подалото възражение лице удостоверяват реалното използване на по-ранната марка в Италия. Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е заключил, че има вероятност от объркване между заявената марка на Общността и по-ранната марка.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/73
 Жалба, подадена на 12 октомври 2015 г. — Rose Vision/Комисия
 (Дело T-587/15)
 (2015/C 398/86)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Rose Vision, S.L. (Посуело де Аларкон, Испания) (представител: J. Marín López, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Първо, на основание член 263 ДФЕС да отмени решение на Комисията C(2015) 5449 окончателен от 28 юли 2015 г. за възстановяване от Rose Vision, S.L. на общо 5 35 613,20 EUR, заедно с лихвите.
 —
 Второ, на основание член 272 ДФЕС да установи, че Комисията е нарушила точка II.14, параграф 1, буква a) и точка II.22, параграф 5 от общите условия на Седма рамкова програма (7РП) във връзка с окончателни доклади за одити 11-INFS-025 и 11-BA119-016 на Rose Vision, свързани с участието му в проектите „Support action to the Integral Satcon Initiative (sISI)“, „Implementing cooperation on Future Internet and ICT Components between Europe and Latin America (FIRST)“, „Supporting the future of the NEM European Technology Platform (FutureNEM)“, „Support Action for the NEM European Technology Platform (4NEM)“ и „Structural Funds for Regional Research Advancement (SFERA)“.
 —
 Трето, на основание член 272 ДФЕС да обяви окончателните доклади за одити 11-INFS-025 и 11-BA119-016, които са извършени в нарушение на точка II.14, параграф 1, буква a) и точка II.22, параграф 5 от общите условия на 7РП, за нищожни по право и непроизвеждащи действие.
 —
 Четвърто, на основание член 272 ДФЕС във връзка с член 340, параграф 1 ДФЕС да установи, че Rose Vision не дължи на Комисията сумата 5 35 613,20 EUR, заедно с лихви, както е посочено в решение на Комисията C(2015) 5449 окончателен от 28 юли 2015 г.
 —
 Пето, на основание член 272 ДФЕС във връзка с член 340, параграф 1 ДФЕС да осъди Комисията да плати на Rose Vision все още неизплатените суми във връзка с участието на Rose Vision в проектите по 7РП, които към настоящия момент възлизат на 1 95 571,13 EUR за проектите на Комисията sISI, FIRST, FutureNEM, 4NEM и SFERA, и на 2 17 729,37 EUR, плюс дължимите в бъдеще суми, за проектите на европейската агенция за научни изследвания E-Sponder и MaPEer SME. Първоначално посочените размери подлежат на уточняване след извършване на нужните изчисления на по-късен етап от производството и към тях при всяко положение ще се добавят лихвите, предвидени в точка II.5, параграф 5 от общите условия на 7РП.
 —
 Шесто, на основание член 272 ДФЕС във връзка с член 340, параграфи 1 и 2 ДФЕС да осъди Комисията да заплати на Rose Vision обезщетение за вредите, претърпени вследствие на неизпълнението на точка II.14, параграф 1, буква a), точка II.22, параграф 5 и точка II.5, параграф 3, буква d) от общите условия на 7РП, и за вреди на извъндоговорно основание, претърпени вследствие на включването на Rose Vision в категория W 2 от Системата за ранно предупреждение (СРП), в размера, посочен в точка 114 от настоящата жалба, или определен по справедливост от Общия съд.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата


text:
си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първото основание е, че окончателният доклад за одит 11-INFS-025, изготвен на 9 октомври 2012 г., и окончателният доклад за одит 11-BA119-016, изготвен на 22 април 2013 г., противоречат на точка II.4, параграф 1, буква a) от общите условия на 7РП, тъй като приемат, че разходите на Rose Vision не са реално направени и следователно не са допустими.
 2.
 Второто основание е, че окончателният доклад за одит 11-INFS-025, изготвен на 9 октомври 2012 г., и окончателният доклад за одит 11-BA119-016, изготвен на 22 април 2013 г., противоречат на точка II.22, параграф 5 от общите условия на 7РП.
 3.
 Третото основание е, че спирането от Комисията на плащанията в полза на Rose Vision по всички проекти по Седма рамкова програма, в които участва Rose Vision, както и спирането на плащанията от агенцията, извършено вследствие на решението за спиране на плащанията от Комисията, противоречат на точка II.5, параграф 3, буква d) от общите условия на 7РП.
 4.
 Четвъртото основание е, че няма правно основание за задействането на СРП на ниво W 2 по отношение на Rose Vision, както следва от съдебната практика, установена с решение на Общия съд от 22 април 2012 г., T-320/09, Planet/Комисия.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/40
 Жалба, подадена на 6 април 2017 г. — International Gaming Projects/EUIPO — Zitro IP (TRIPLE TURBO)
 (Дело T-210/17)
 (2017/C 161/57)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: International Gaming Projects Ltd (Qormi, Малта) (представител: M. D. Garayalde Niño, abogada)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Zitro IP Sàrl (Люксембург, Люксембург)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „TRIPLE TURBO“— Заявка за регистрация No 13 140 207
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 февруари 2017 г. по преписка R 119/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/5
 Решение на Съда (втори състав) от 6 ноември 2008 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS/Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
 (Дело C-381/07) (1)
 (Замърсяване на акваторията - Директива 2006/11/ЕО - Член 6 - Опасни вещества - Изпускания - Предварително разрешение - Определяне на емисионните норми - Режим на деклариране - Рибовъдни стопанства)
 (2008/C 327/07)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Association nationale pour la protection des eaux et rivières — TOS
 Ответник: Ministère de l'écologie, du développement et de l'aménagement durables
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член 6 от Директива 2006/11/EО на Европейския парламент и на Съвета от 15 февруари 2006 година относно замърсяване, причинено от определени опасни вещества, изпуснати във водната околна среда на Общността (ОВ L 64, стр. 52; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 15, стр. 244) — Необходимост от предварително разрешение, определящо емисионните норми, за всяко изпускане във водите, което може да съдържа опасно вещество — Съответствие на национални норми, заменящи предварителното разрешение с обикновен режим на деклариране за рибовъдните стопанства, съчетан обаче с напомняне на приложимите стандарти за качество на околната среда и с право на компетентния административен орган да се противопостави на създаването на стопанството или да наложи специфични за съответното стопанство гранични стойности на изпускане
 Диспозитив
 Член 6 от Директива 2006/11/EО на Европейския парламент и на Съвета от 15 февруари 2006 година относно замърсяване, причинено от определени опасни вещества, изпуснати във водната околна среда на Общността, не може да се тълкува в смисъл, че позволява на държавите-членки, след като съгласно този член са приели програми за намаляване на замърсяването на водите, включващи стандарти за качество на околната среда, да въведат по отношение на някои инсталации, които се считат за слабо замърсяващи, режим на деклариране, съчетан с напомняне на тези стандарти и с право на административния орган да се противопостави на създаването на стопанството или да наложи специфични за съответната инсталация гранични стойности за изпускане.
 (1) ОВ C 269, 10.11.2007 г.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/19
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal d'instance de Bordeaux (Франция) на 21 януари 2008 г. — Foselev Sud-Ouest SARL/Administration des douanes et des droits indirects
 (Дело C-18/08)
 (2008/C 79/32)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Tribunal d'instance de Bordeaux
 Страни в главното производство
 Ищец: Foselev Sud-Ouest SARL
 Ответник: Administration des douanes et des droits indirects [Митническа администрация]
 Преюдициален въпрос
 Член 6, параграф 2, буква б) от Директива 1999/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 юни 1999 година относно заплащането на такси от тежкотоварни автомобили за използване на определени инфраструктури (1) предвижда възможността държава-членка да освободи от данъци някои категории превозни средства. В тази връзка, може ли да се приложи пряко спрямо частноправен субект разрешението, дадено на Франция от Комисията с Решение от 20 юни 2005 г. (2) за освобождаване от данъци на някои категории превозни средства, или е необходима национална мярка за неговото транспониране?
 (1) ОВ L 187, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 7, стр. 88.
 (2) Решение на Комисията от 20 юни 2005 г. относно искане за освобождаване от данъци за моторните превозни средства, предявено от Франция по силата на член 6, параграф 2, буква б) от Директива 1999/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно заплащането на такси от тежкотоварни автомобили за използване на определени инфраструктури (ОВ L 158, стр. 23).


text:
 2.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 157/12
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 28 март 2012 г. — Rapone/Комисия
 (Дело F-36/10) (1)
 (Публична служба - Конкурс на общо основание - Последователни кандидатури в конкурс на общо основание - Отказ за регистрация)
 2012/C 157/20
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Chiara Rapone (Рим, Италия) (представители: адв. A. Rapone, впоследствие адв. L. Rapone)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers, подпомагани от адв. A. Dal Ferro)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на EPSO да не регистрира заявлението за участие в конкурс на общо основание EPSO/AD/177/10, подадено от жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-жа Rapone понася собствените си съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 209, 31.7.2010 г., стр. 54.


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/35
 Иск, предявен на 16 юли 2010 г. — Европейска комисия/Ирландия
 (Дело C-356/10)
 ()
 2010/C 246/59
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: S. Walker, D. Kukovec)
 Ответник: Ирландия
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че в контекста на процедурата по възлагане от страна на Department of Agriculture and Food на обществена поръчка за маркировки за идентификация на животни, във връзка с прилагането на критериите, свързани с възможността на оферентите да изпълнят разглежданата поръчка, в качеството им на критерии за възлагане, вместо на критерии за подбор, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член от 53 Директива 2004/18/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги,
 —
 да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията твърди, че критериите за възлагане, приложени от Department of Agriculture and Food, са включвали критерии, специфични за етапа на подбор, и по-специално критериите относно възможността на оферентите да изпълнят разглежданата поръчка, като в резултат от това Ирландия не е изпълнила задълженията си по член от 53 Директива 2004/18/ЕО.
 (1) ОВ L 134, стp. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116, поправка в ОВ L 182, 2008 г., стр. 282.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/23
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 15 март 2011 г. — Mioni/Комисия
 (Дело F-28/10) (1)
 (Публична служба - Договорно наети служители - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Условия, предвидени в член 4 от приложение VII към Правилника - Обичайно местопребиваване преди постъпването на служба)
 2012/C 138/45
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Gaëtan Barthélémy Maxence Mioni (Брюксел, Белгия) (представител: адв. L. Vogel)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Martin и B. Eggers)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решение за прекратяване на изплащането на отпусната преди на жалбоподателя надбавка за експатриране
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата на г-н Mioni.
 2.
 Осъжда г-н Mioni да понесе всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 179, 3.7.2010 г., стр. 58.