text:
в сектора по внос на банани и поради това обстоятелство са информирани за приложимото към тази дейност законодателство, твърде лесно са можели да знаят, че митническата декларация, която е трябвало да предоставят, следва да се отнася до „нетната маса“, тоест до реалното тегло на бананите, а не до „търговско“ тегло, което — както е било установено в голямото мнозинство случаи — представлява фиктивно тегло.
 Португалските власти не могат да се позоват на нарушение от страна на Комисията, произтичащо от неизпълнението на евентуално задължение за предупреждаване на държавите членки вследствие на предоставена ѝ от италианските власти информация. Всъщност португалските митнически власти, които са се намирали на местата на митническото оформяне на вносните банани, без никакво съмнение са имали възможността да разкрият — без никаква информация от страна на Комисията — че митническите декларации не са съответствали на действителността, като се има предвид, че в голямото мнозинство случаи реалното тегло е надвишавало декларираното „фиксирано“ тегло. Следователно само португалските власти са били длъжни, в рамките на своята сфера на дейност и контрол, да проверяват точността на тези декларации.
 Член 13 от Митническия кодекс на Общността предоставя на митническите органи правомощието да предприемат „всички контролни мерки, които считат за необходими с оглед правилното прилагане на митническото законодателство“.
 Португалските власти са знаели, че за икономическите оператори е станало обичайна практика да представят митнически декларации за пускане в свободно обращение на банани, имащи за основа търговското тегло от 18,14 kg на щайга.
 При тези обстоятелства въпросните власти не могат да претендират, че посоченият по-горе член 290а ги е задължавал само да проверяват 10 % от декларациите за пускане в свободно обращение на банани.
 Предоставената на митническите власти възможност да извършват допълнителен контрол относно теглото на бананите над изисквания от посочения по-горе член 290а минимум от 10 % се превръща в задължение да се извършва допълнителен контрол, когато в хода на извършвания контрол се окаже, че съществува риск от приемане на неточни декларации, като се отчита целта за ефикасна защита на общностните собствени ресурси.
 Когато митническите органи констатират, че декларираното тегло не отговаря на реалното тегло и че съществува риск от приемане на неточни декларации, тези органи не трябва да разрешават пускането в свободно обращение на бананите, без да пристъпят към контрол на теглото, дори ако минималния процент на контрол от 10 % вече е бил достигнат от митническото учреждение в течение на референтната година.
 Декларацията за търговското „фиксирано“ тегло сама по себе си е достатъчна, за да постави под въпрос реалния характер на декларираното тегло, като по този начин оправдава контрол от страна на митническите органи с оглед определяне на реалното тегло.
 По силата на член 8 от Решение 94/728/ЕО, Евратом (5) и по силата на отговорността, която носят в областта на събиране на общностните собствени ресурси, държавите членки следва да предвидят създаването на адекватна инфраструктура с оглед извършването на необходимия контрол, така че пуснатите в свободно обращение банани да бъдат правилно митнически оформени, тоест въз основа на тяхното реално тегло.
 Практиката на португалските власти, изразяваща се в системно приемане на митническите декларации, след като са


text:
знаели или в разумни граници е трябвало да знаят, че декларираното в митническата декларация тегло не е съответствало на реалното тегло на вносните банани, без да пристъпят към какъвто и да било контрол, както и техният отказ да поемат съответната отговорност относно финансовите последици за общностния бюджет, не зачита нито ефикасната защита на собствените ресурси, нито съдебната практика на Съда.
 (1) Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).
 (2) Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3).
 (3) Регламент (ЕИО, Евратом) No 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 155, стр. 1).
 (4) Регламент (ЕО, Евратом) No 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184).
 (5) Решение на Съвета от 31 октомври 1994 година относно системата за собствени ресурси на Европейските общности (ОВ L 293, стр. 9).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/19
 Жалба, подадена на 7 ноември 2011 г. — El Corte Inglés/СХВП — Chez Gerard (CLUB GOURMET)
 (Дело T-571/11)
 2012/C 13/41
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Seijo Veiguela, abogada, и J. L. Rivas Zurdo, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd (Лондон, Обединено кралство)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 28 юли 2011 г. по дело R 1946/2010-1,
 —
 да осъди ответника да плати съдебните разноски, както и евентуално встъпилата страна, ако тя оспори жалбата.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd.
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „CLUB GOURMET“ за стоки от класове 16, 21, 29, 30, 32 и 33.
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: фигуративната национална марка „CLUB DEL GOURMET, EN ... El Corte Inglés“, заявленията за регистрация на националната словна марка „EL SITIO DEL GOURMET“ и на националната словна марка и словната марка на Общността „CLUB DEL GOURMET“ за услуги от клас 35.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 3 от Регламент No 207/2009 поради наличието на вероятност от объркване между конфликтните марки.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/50
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 септември 2014 г. — Radelet/Европейска комисия
 (Дело F-7/13) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица на служба в трета страна - Членове 5 и 23 от приложение X към Правилника - Предоставяне на жилище от институцията - Разрешение, дадено на длъжностното лице, да наеме жилище - Иск за обезщетение - Неимуществена вреда - Предоставяне на неудобно и нехигиенично жилище - Липса на доказателство))
 2014/C 421/69
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Luc Radelet (Антананариво, Мадагаскар) (представител: É. Boigelot, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: B. Eggers и C. Ehrbar)
 Предмет на делото
 Публична служба — Искане за отмяна на решението за отхвърляне на жалбата по административен ред срещу решението, прието в отговор на искането на жалбоподателя, назначен в делегацията на Комисията в Антананариво, Мадагаскар, да получи обезщетение за трудностите, които е срещнал при настаняването си в посочения по-горе град.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Radelet да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 114, 20.4.2013 г., стр. 47.


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/8
 Жалба, подадена на 19 април 2016 г. от GFKL Financial Services GmbH, преди GFKL Financial Services AG, срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 4 февруари 2016 г. по дело T-620/11, GFKL Financial Services AG/Европейска комисия
 (Дело C-219/16 P)
 (2016/C 222/10)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: GFKL Financial Services GmbH, преди GFKL Financial Services AG (представители: д-р M Schweda, J. Eggers, д-р M. Knebelsberger, д-р F. Loose, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Федерална република Германия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 1.
 да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (девети състав) от 4 февруари 2016 г. по дело T-620/11, доколкото с него жалбата му е отхвърлена като неоснователна,
 да се отмени решението на Европейската комисия от 26 януари 2011 г. C(2011)275 окончателен в производството по държавна помощ C 7/2010, приведена в действие от Германия Схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“) (1),
 2.
 при условията на евентуалност, да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (девети състав) от 4 февруари 2016 г. по дело T-620/11, доколкото с него жалбата му е отхвърлена като неоснователна и да се върне делото на Общия съд,
 3.
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В жалбата си жалбоподателят оспорва квалифицирането на клаузата за преструктуриране по член 8c, параграф 1a от KStG като селективна помощ.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две основания:
 Първо основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС
 Клаузата за преструктуриране не била селективна мярка, поради което не представлявала държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 —
 Общият съд неправилно приел, че изключението по член 8c, параграф 1 KStG, според което при определени случаи на придобиване на дялови участия се губят годни за пренасяне загуби, е част от референтната система. Понастоящем тази разпоредба била отклонение от референтната система. Референтната система се изразявала в общата възможност от прехвърляне на загуби към по-късни данъчни периоди.
 —
 Освен това клаузата за преструктуриране имала общ характер, доколкото не предоставяла никакви селективни предимства. Били налице съществени разлики между предприятия в затруднено положение, които попадат в обхвата на клаузата за преструктуриране, и всички други, по-специално жизнеспособните предприятия, така че тези две групи от предприятия не се намирали в сходно положение. Едновременно с това в рамките на проверката за равенство Общият съд се позовал на чисто теоретичен сценарий; възприетата от Общия съд група за сравняване на практика не съществувала в правната реалност.
 —
 Освен това чрез клаузата за преструктуриране не се поставяли в по-благоприятно положение „определени предприятия или производството на някои стоки“. Клаузата за преструктуриране била потенциално достъпна за всички предприятия и не изключвала предварително нито една група от предприятия. Тя не била обвързана със „специфичната природа“ на дадено предприятие, а с икономическа операция, по-специално т.нар. придобиване с цел преструктуриране.
 —
 Освен това клаузата за преструктуриране можела да бъде обоснована с естеството и общите цели на германската данъчна система. Тя подпомагала осъществяването


text:
на основни принципи на германското данъчно право в областта на корпоративното облагане, по-специално принципа за пренасяне на загубите, принципа за облагане съобразно данъчния капацитет, както и общата фискална цел за осигуряване на устойчиви данъчни постъпления.
 Второ основание: нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания
 Решението на Общия съд нарушавало принципа на защита на оправданите правни очаквания от правото на Съюза. Твърдяното качество на държавна помощ на клаузата за преструктуриране всъщност не можело да бъде установено и от икономическите оператори, които полагат дължимата грижа. Подобни правила в Германия или други държави членки на ЕС никога не били оспорени от Комисията като противоречащи на правото в областта на държавните помощи.
 (1) ОВ L 235, стр. 26.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/58
 Жалба, предявена на 21 декември 2007 г. — Ford Motor/СХВП — Alkar Automotive (CA)
 (Дело T-486/07)
 (2008/C 51/105)
 Език, на който е изготвена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Ford Motor Co. (Dearborn, Съединени щати) (представител: адв. R. Ingerl)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Alkar Automotive SA (Derio, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 25 октомври 2007 г. на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (преписка R 85/2006-4),
 —
 Да се отмени решението от 22 ноември 2005 г. на отдела по споровете на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (Възражение No В 684052),
 —
 да се осъди СХВП да заплати разноските, направени от жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Alkar Automotive SA.
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „СА“ за, inter alia, стоки от класове 9, 11 и 12 — заявка No 3 186 764.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словни и фигуративни марки на Общността „КА“ за стоки и услуги от класове 9, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 27, 32 и 37.
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля изцяло възражението.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като поради фонетичната и визуална прилика между „КА“ и „СА“, идентичността на стоките и по-големия отличителен характер на по-ранните марки, съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.


text:
 27.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/17
 Жалба, подадена на 21 юли 2008 г. — Fidelio/СХВП (Hallux)
 (Дело T-286/08)
 (2008/C 247/33)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Fidelio KG (Линц, Австрия) (представител: адв. M. Gail)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 21 май 2008 г. (преписка R 632/2007-4);
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „Hallux“ за стоки от класове 10, 18 и 25 (заявка No 5 245 147).
 Решение на проверителя: частично отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: частично уважава жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и буква в) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като регистрираните марки за стоките „ортопедичен артикул“ и „обувни артикули“ не разкриват никакви абсолютни основания за отказ.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/10
 Решение на Съда (голям състав) от 29 юни 2010 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-526/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Допустимост - Non bis in idem - Сила на пресъдено нещо - Членове 226 ЕО и 228 ЕО - Член 29 от Процедурния правилник - Език на производството - Директива 91/676/ЕИО - Опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници - Несъвместимост на националните мерки с правилата относно периодите, условията и техниките за разпръскване на подобряващи почвата вещества - Минимален капацитет за събиране на течни оборски торове - Забрана за разпръскване по земи с остър наклон - Техники, гарантиращи еднаквото и ефикасно разпръскване на торове)
 2010/C 234/14
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán, N. Von Lingen и B. Smulders)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представители: C. Schiltz и P. Kinsch, avocat)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане на необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за пълно и правилно съобразяване с членове 4 и 5 във връзка с Приложение II A(1) и Приложение III 1(1), Приложение II A(5) и Приложение III 1(2), Приложение II A(2) и Приложение II A(6) към Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници (ОВ L 375, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 81) — Начини, условия и периоди за разпръскване на торове — Минимален капацитет за събиране на оборска тор — Забрана за разпръскване по земи с остър наклон — Техники, позволяващи да се осигури единно и ефикасно разпръскване на торовете
 Диспозитив
 1.
 Като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с членове 4 и 5 от Директива 91/676/ЕИО на Съвета от 12 декември 1991 година за опазване на водите от замърсяване с нитрати от селскостопански източници във връзка с буква A, точки 1, 2, 5 и 6 от приложение II, както и с параграф 1, точки 1 и 2 от приложение III към тази директива, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по посочената директива.
 2.
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 44, 21.2.2009 г.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/39
 Жалба, подадена на 17 февруари 2016 г. — Shoe Branding Europe/EUIPO — adidas (Две успоредни ивици върху обувка)
 (Дело T-85/16)
 (2016/C 136/54)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Shoe Branding Europe BVBA (Oudenaarde, Белгия) (представител: J. Løje, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: adidas AG (Herzogenaurach, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: Позиционна марка на Европейския съюз, състояща се от две успоредни ивици, разположени върху външната повърхност на горната част на обувка — Заявка за регистрация No 10 477 701
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 26 ноември 2015 г. по преписка R 3106/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 Главно искане:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди EUIPO да плати съдебните разноски;
 При условията на евентуалност:
 —
 да върне преписката на ответника за ново преразглеждане независимо от решението на Общия съд по дело T-145/14;
 При условията на евентуалност спрямо горното:
 —
 да върне преписката на ответника, като разпореди спиране на производството до произнасяне по жалбата срещу решението на Общия съд по дело T-145/14, подадена от жалбоподателя пред Съда на Европейския съюз, по която е образувано дело C-396/15 P. След като Съдът постанови решението си по това дело, ответникът да извърши своя преценка на сходствата и различията между сравняваните марки.
 Изложени основания
 —
 ответникът допуснал грешка, като не преценил сам сходствата и различията между спорната марка на жалбоподателя и по-ранната марка на опонента, регистрирана като марка на Европейския съюз No 3 517 646;
 —
 ответникът допуснал грешка като констатирал, че са били изпълнени условията по член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/40
 Жалба, подадена на 2 юни 2017 г. — Nike European Operations Netherlands и др./Комисия
 (Дело T-351/17)
 (2017/C 249/54)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Nike European Operations Netherlands BV (Хилферсум, Нидерландия), Hugo Boss AG (Метцинген, Германия), Timberland Europe BV (Алмело, Нидерландия), New Balance Athletic Shoes (UK) Ltd (Уорингтън, Обединено кралство), Wolverine Europe BV (Амстердам, Нидерландия) и Wolverine Europe Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: E. Vermulst и J. Cornelis, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2017/423 на Комисията от 9 март 2017 година за повторно налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои обувки с горна част от кожа с произход от Китайската народна република и Виетнам и произведени от Fujian Viscap Shoes Co. Ltd, Vietnam Ching Luh Shoes Co. Ltd, Vinh Thong Producing-Trading-Service Co. Ltd, Qingdao Tae Kwang Shoes Co. Ltd, Maystar Footwear Co. Ltd, Lien Phat Company Ltd, Qingdao Sewon Shoes Co. Ltd, Panyu Pegasus Footwear Co. Ltd, PanYu Leader Footwear Corporation, Panyu Hsieh Da Rubber Co. Ltd, An Loc Joint Stock Company, Qingdao Changshin Shoes Company Limited, Chang Shin Vietnam Co. Ltd, Samyang Vietnam Co. Ltd, Qingdao Samho Shoes Co. Ltd, Min Yuan, Chau Giang Company Limited, Foshan Shunde Fong Ben Footwear Industrial Co. Ltd и Dongguan Texas Shoes Limited Co., и за изпълнение на решението на Съда на Европейския съюз по съединени дела C-659/13 и C-34/14 (ОВ L 64, стр. 72);
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски на жалбоподателите.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателите излагат четири основания.
 1.
 С първото основание те твърдят, че Европейската комисия няма правомощия да приеме оспорвания регламент.
 2.
 С второто основание се твърди, че възобновяването на процедурата относно обувките и наложеното с обратна сила антидъмпингово мито, чийто срок на валидност е изтекъл, в съответствие с оспорвания регламент: (i) е извършено без правно основание, дължи се на явна грешка при прилагането на член 266 ДФЕС и на Основния регламент и по този начин се нарушава на член 9, параграф 4 от Основния регламент (1); ii) е в противоречие с принципите на защита на оправданите правни очаквания, на правна сигурност и на забрана на обратното действие, доколкото жалбоподателите за засегнати от него; (iii) се основава на неправилно прилагане на член 266 ДФЕС и на злоупотреба с власт от страна на Европейската комисия, като се нарушава и член 5, параграф 4 ДЕС
 3.
 С третото основание се твърди, че когато доставчиците на жалбоподателите се облагат с обратна сила с антидъмпинговото мито върху, като по този начин се предотвратяване на възстановяването му на жалбоподателите, се нарушава принципа на недопускане на дискриминация.
 4.
 С четвъртото основание се твърди, че Европейската комисия злоупотребила с власт при преценката на пазарната икономика и на исканията за индивидуално третиране и нарушила принципа за недопускане на дискриминация.
 (1) Регламент (ЕС) 2016/1036 на Европейския парламент и на Съвета от 8 юни 2016 година за защита


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/5
 Преюдициално запитване от Cour d'appel de Mons (Белгия), постъпило на 8 август 2016 г. — Immo Chiaradia SPRL/État belge
 (Дело C-444/16)
 (2016/C 410/05)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Mons
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Immo Chiaradia SPRL
 Ответник: État belge
 Преюдициални въпроси
 Съвместимо ли е с правилата за съставянето на баланса, предвидени в Четвърта директива на Съвета от 25 юли 1978 година относно годишните счетоводни отчети на някои видове дружества (Директива 78/660/ЕИО, ОВ L 222от 14 август 1978 г., стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 21), съгласно които:
 —
 годишният счетоводен отчет трябва да дава вярна и точна представа за имуществото, за финансовото състояние, както и за резултатите от дейността на дружеството (член 2, параграф 3 от директивата);
 —
 фондовете имат за цел да покрият загуби или задължения, чийто характер е ясно определен и които към датата на приключване на баланса вероятно ще бъдат претърпени или поети, или ще бъдат претърпени или поети със сигурност, но без да е сигурен размерът или датата на възникването им (член 20, параграф 1 от директивата);
 —
 принципът на предпазливостта следва във всички случаи да бъде спазван, и по-специално:
 —
 могат да се включват само печалби, реализирани към датата на приключване на баланса;
 —
 вземат се предвид всички предвидими рискове и предполагаеми загуби, възникнали в течение на съответната или предходна финансова година, дори и ако тези рискове или загуби са станали известни едва през периода между датата на приключване на баланса и датата на съставянето му (член 31, параграф 1, буква в), подбукви аа) и бб) от директивата);
 —
 вземат се предвид приходите и разходите, отнасящи се до финансовата година, независимо от датата на заплащане или инкасиране на тези приходи или разходи (член 31, параграф 1, буква г) от директивата);
 —
 перата на разделите по активи и пасиви се оценяват поотделно (член 31, параграф 1, буква д) от директивата);
 дружество — емитент на опция върху акция, да може да осчетоводи като приход цената на прехвърлянето на тази опция през счетоводната година, през която въпросната опция е прекратена, или в края на периода ѝ на валидност, за да се вземе предвид рискът, поеман от емитента на опцията вследствие на приетото от него задължение, [а не] през счетоводната година, през която прехвърлянето на опцията е извършено и цената ѝ е окончателно придобита, като поетият от емитента на опцията риск се оценява отделно чрез осчетоводяването на фонд?


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/21
 Иск, предявен на 20 юни 2013 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-339/13)
 2013/C 252/34
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: D. Bianchi и B. Schima)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че Италия не е изпълнила задълженията си по член 3 и член 5, параграф 2 от Директива 1999/74/ЕО (1),
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на член 5 от Директива 1999/74/ЕО е изтекъл на 10 януари 2012 г.
 (1) Директива 1999/74/ЕО на Съвета от 19 юли 1999 година за установяване на минимални изисквания за защитата на кокошки носачки (OB L 203, стр. 53; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 29, стр. 74).


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/8
 Жалба, подадена на 26 януари 2015 г. от Cantina Broglie 1 Srl срещу решението на Общия съд (седми състав), постановено на 27 ноември 2014 г. по дело T-153/11 — Cantina Broglie 1/СХВП
 (Дело C-33/15 P)
 (2015/C 429/10)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Cantina Broglie 1 Srl (представител: A. Rizzoli, avvocato)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Camera di Commercio, Industria, Artigianato e Agricoltura di Verona
 С определение от 15 октомври 2015 г. Съдът (девети състав) отхвърля жалбата и осъжда Cantina Broglie 1 Srl да понесе направените от него съдебни разноски.


text:
 28.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 441/3
 Решение на Съда (трети състав) от 5 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Hessisches Finanzgericht — Германия) — TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH/Finanzamt Kassel II — Hofgeismar
 (Дело C-412/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Освобождавания за някои дейности от обществен интерес - Член 132, параграф 1, буква г) - Доставка на човешки органи, кръв и кърма - Обхват - Обработена и използвана за промишлени цели плазма от човешка кръв))
 (2016/C 441/04)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Hessisches Finanzgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TMD Gesellschaft für transfusionsmedizinische Dienste mbH
 Ответник: Finanzamt Kassel II — Hofgeismar
 Диспозитив
 Член 132, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че доставката на човешка кръв, която държавите членки са длъжни да освобождават съгласно тази разпоредба, не обхваща доставката на кръвна плазма, получена от човешка кръв, когато кръвната плазма е предназначена не пряко за терапевтични цели, а само за производството на лекарствени продукти.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г.


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/19
 Решение на Общия съд от 19 септември 2012 г. — Fraas/СХВП (Кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, бежово и тъмночервено)
 (Дело T-328/10) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, представляваща кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, бежово и тъмночервено - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б), член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 (2012/C 331/32)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: V. Fraas GmbH (Хелмбрехтс-Вюстензелбиц, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално B. Schmidt, а впоследствие D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 7 юни 2010 г. (преписка R 190/2010-4) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, представляващ кариран мотив в тъмносиво, светлосиво, бежово и тъмночервено, като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда V. Fraas GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 288, 23.10.2010 г.


text:
 5.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/29
 Жалба, подадена на 10 август 2015 г. — Foodcare/СХВП — Michalczewski (T.G.R. ENERGY DRINK)
 (Дело T-456/15)
 (2015/C 328/26)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Foodcare sp. z o.o. (Забиерзов, Полша) (представител: A. Matusik, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Dariusz Michalczewski (Гданск, Полша)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Общността „T.G.R. ENERGY DRINK“ — марка на Общността No 5 689 237
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 12 май 2015 г. по преписка R 265/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да обяви обжалваното решение за недействително в неговата цялост,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/30
 Определение на Общия съд от 10 декември 2013 г. — Gobierno de Aragón и др./Съвет
 (Дело T-150/11) (1)
 (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Решение относно помощта за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини - Частична отмяна - Неразделност - Недопустимост)
 2014/C 45/48
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Gobierno de Aragón (Испания); Principado de Asturias (Испания); и Junta de Castilla y León (Испания) (представители: C. Fernández Vicién, I. Moreno-Tapia Rivas, E. Echeverría Álvarez и M. López Garrido, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. Lo Monaco и F. Florindo Gijón)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, L. Flynn и C. Urraca Caviedes)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2010/787/ЕС на Съвета от 10 декември 2010 година относно държавната помощ за улесняване на закриването на неконкурентоспособни въглищни мини (ОВ L 336, стp. 24)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Gobierno de Aragón (Испания), Principado de Asturias (Испания) и Junta de Castilla y León (Испания) понасят, освен собствените си съдебни разноски, и направените от Съвета на Европейския съюз съдебни разноски.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 130, 30.4.2011 г.


text:
 23.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/11
 Решение на Общия съд от 8 май 2012 г. — Panzeri/СХВП — Royal Trophy (Royal Veste e premia lo sport)
 (Дело T-348/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Royal Veste e premia lo sport“ - По-ранни словни международна марка и марка на Общността „veste lo sport“ - Нерегистрирана по-ранна фигуративна марка „panzeri veste lo sport“ - Относителни основания за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 184/18
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Panzeri (Monguzzo, Италия) (представител: C. Galli, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Royal Trophy Srl (Cava de Tirreni, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 май 2010 г. по преписка R 988/2009-1 относно производство по възражение между г-н Luigi Panzeri и Royal Trophy Srl.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 20 май 2010 г. (преписка R 988/2009-1).
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 288, 23.10.2010 г.


text:
 27.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/4
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 24 март 2016 г. — Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA и Guerrato SpA/Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
 (Дело C-178/16)
 (2016/C 232/05)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Impresa di Costruzioni Ing. E. Mantovani SpA и Guerrato SpA
 Ответници: Provincia autonoma di Bolzano, Agenzia per i procedimenti e la vigilanza in materia di contratti pubblici di lavori servizi e forniture (ACP), Autorità nazionale anticorruzione (ANAC)
 Преюдициални въпроси
 Допуска ли правилното прилагане на член 45, параграф 2, букви в) и ж) и параграф 3, буква a) от Директива 2004/18/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. и на принципите на европейското право за защита на оправданите правни очаквания и за правна сигурност, за равнопоставеност, пропорционалност и прозрачност, за процесуална икономия и за максимално отваряне на пазара на обществените поръчки за конкуренцията, както и за изчерпателност и определеност на престъпленията, национална правна уредба като предвидената в член 38, алинея 1, буква c) от Законодателен декрет No 163 от 12 април 2006 г. (Кодекс за обществените поръчки за строителство, услуги и доставки в изпълнение на Директива 2004/17/ЕО (2) и Директива 2004/18/ЕО) с последващи изменения, в частта, с която разпростира обхвата на предвиденото задължение за деклариране на отсъствие на окончателни осъдителни присъди (включително определения за изпълнение на наказанието, постановени по искане на страните) за упоменатите в тази разпоредба престъпления, и по отношение на лица, които са заемали отговорна длъжност в предприятията оференти, но са преустановили да я заемат в годината преди публикуването на обявлението за поръчката, и в която урежда относително основание за изключване от процедурата за обществена поръчка, ако предприятието не докаже, че се е разграничило изцяло и ефективно от наказателно санкционираното деяние на тези лица, като наличието на разграничаване се оценява по преценка на възлагащия орган, с което всъщност му се дава възможност да предвиди следните задължения, чието неизпълнение води до изключване от процедурата:
 (i)
 задължения за предоставяне на информация и декларации относно наказателни производства, които все още не са приключили с влязъл в сила акт на съда (тоест производства с неизвестен изход), каквито задължения не са предвидени по закон дори по отношение на лица, заемащи отговорна длъжност;
 (ii)
 задължения за разграничаване по собствена инициатива, без конкретно да се определят видът на оневиняващите действия, разполагането им във времето (още преди влизане в сила на присъдата) и етапът на процедурата, в който трябва да бъдат изпълнени;
 (iii)
 неясни задължения за лоялно сътрудничество, определени чрез позоваването на общата клауза за добросъвестност?
 (1) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116; Поправки ОВ L


text:
182, 2008 г., стр. 282 и ОВ L 18, 2012 г., стр. 7).
 (2) Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на поръчки от възложители, извършващи дейност в секторите на водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3; Поправка ОВ L 182, 2008 г., стр. 169).


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/39
 Жалба, подадена на 5 май 2016 г. — Lukash/Съвет
 (Дело T-210/16)
 (2016/C 243/43)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Olena Lukash (Киев, Украйна) (представител: M. Cessieux, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата на г-жа Olena Lukash за допустима,
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна в частта, която се отнася до жалбоподателя,
 —
 да отмени Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г. относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна в частта, която се отнася до жалбоподателя,
 —
 да отмени последващите решения и регламенти, с които се продължава действието на ограничителните мерки, наложени с Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 г., като се актуализират мотивите, а именно:
 —
 Решение 2015/364/ОВППС на Съвета от 5 март 2015 г.,
 —
 Регламент (ЕС) No 2015/357 на Съвета от 5 март 2015 г.,
 —
 Решение 2015/876/ОВППС на Съвета от 5 март 2015 г.,
 —
 Регламент (ЕС) No 2015/869 на Съвета от 5 март 2015 г.,
 —
 Решение 2016/318/ОВППС на Съвета от 4 март 2016 г.,
 —
 Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 4 март 2016 г.
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски съгласно членове 87 и 91 от Процедурния правилник на Общия съд.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на правото на защита и на правото на ефективни правни средства за защита.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране.
 3.
 Третото основание е изведено от неспазване на критериите, предвидени в член 1 от Решение 2014/119/ОВППС, възпроизведен в съображение 4 от Регламент (ЕС) No 208/2014, в съображение 3 от Решение 2015/364/ОВППС, възпроизведено в съображение 2 от Регламент (ЕС) No 2015/357, в съображение 4 от Решение 2015/876/ОВППС, възпроизведено в съображение 3 от Регламент (ЕС) No 2015/357, в съображение 4 от Решение 2016/318/ОВППС, възпроизведено в съображение 2 от Регламент (ЕС) No 2015/357.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от фактическа грешка, допусната от Съвета.
 5.
 Петото основание е изведено от явно засягане на правото на собственост на жалбоподателя.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/12
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunalul Dolj (Румъния) на 26 юли 2010 г. — Adrian Băilă/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Дело C-377/10)
 ()
 2010/C 274/17
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Dolj
 Страни в главното производство
 Ищец: Adrian Băilă
 Ответници: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 110, първа алинея ДФЕС (предишен член 90 ЕО) да се тълкува в смисъл, че забранява на държава членка да въвежда данък с характеристиките на данъка върху замърсяването, уреден от OUG No 50/2008, изменен с OUG No 218/2008, като се има предвид, че от посочения данък са освободени моторните превозни средства M1, имащи стандарт на замърсяване Евро 4 и с цилиндрична мощност по-малко от 2 000 cm3, както и всички моторни превозни средства N1, имащи стандарт на замърсяване Евро 4, регистрирани за първи път в Румъния или в друга държава членка в периода от 15 декември 2008 г. до 31 декември 2009 г., но не и регистрираните преди 15 декември 2008 г. подобни или конкурентни употребявани моторни превозни средства с произход от друга държава членка, и като се има предвид, че посоченият данък може да представлява вътрешен данък върху стоките с произход от други държави членки, който е косвено дискриминиращ спрямо данъците върху местните стоки, и осигурява закрила на местното производство на нови коли?
 2)
 Трябва ли член 110, първа алинея ДФЕС (предишен член 90 ЕО) да се тълкува в смисъл, че забранява на държава членка да въвежда данък с характеристиките на данъка върху замърсяването, установен с OUG No 50/2008, изменен с OUG No 218/2008, като се има предвид, че от посочения данък са освободени моторните превозни средства M1, имащи стандарт на замърсяване Евро 4 и с цилиндрична мощност по-малко от 2 000 cm3, както и всички моторни превозни средства N1, имащи стандарт на замърсяване Евро 4, регистрирани за първи път в Румъния или в друга държава членка в периода от 15 декември 2008 г. до 31 декември 2009 г., но не и превозните средства с различни от горепосочените технически характеристики, регистрирани през същия период в други държави членки, като се има предвид че посоченият данък може да представлява вътрешен данък върху стоките с произход от други държави членки, който е косвено дискриминиращ спрямо данъците върху местните стоки и осигурява закрила на местното производство на нови коли?


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/55
 Жалба, подадена на 30 април 2014 г. — Polymer-Chemie/Комисия
 (Дело T-306/14)
 2014/C 223/57
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Polymer-Chemie GmbH (Sobernheim, Германия) (представители: Rechtsanwälte D. Greinacher, J. Martin и B. Scholtka)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 на основание член 263, параграф 1 ДФЕС да отмени решението на Комисията за откриване на официална процедура по разследване срещу Федерална република Германия във връзка с подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и от рудничен газ съгласно Gesetz für den Vorrang Erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители — държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN) от 18 декември 2013 г., публикувано в Официален вестник на ЕС от 7 февруари 2014 г., C 37, стр. 73, доколкото Комисията квалифицира особения компенсационен режим по членове 40 и 41 от EEG като държавна помощ по смисъла на член 107 ДФЕС,
 —
 на основание член 87, параграф 3 от Процедурния правилник на Общия съд да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на член 107 ДФЕС
 Жалбоподателят твърди, че Комисията неправилно е квалифицирала като помощ насърчаването на електроенергията от възобновяеми източници чрез системата за допълнителна такса, както и особения компенсационен режим за по-ниска допълнителна такса по EEG и поради това не е трябвало да открива официална процедура по разследване.
 —
 Във връзка с това жалбоподателят твърди, че при предварителния анализ на въпроса дали особеният компенсационен режим представлява помощ Комисията е допуснала явна грешка в преценката, тъй като с особения компенсационен режим, като изключение от режима на допълнителната такса по EEG, не се предоставя предимство, което енергоемките потребители не биха могли да получат при нормални пазарни условия.
 —
 Освен това жалбоподателят твърди, че не са засегнати държавни ресурси. Тъй като приходите от таксата по EEG не представляват държавен ресурс, тези ресурси не могат да бъдат засегнати от предвиденото за енергоемките потребители изключение.
 —
 По-нататък жалбоподателят посочва, че особеният компенсационен режим не нарушава конкуренцията. В краен случай той може да доведе до конкурентни условия, които съществуват и без таксата по EEG.
 2.
 Второ правно основание: нарушение на принципа за защита на оправданите правни очаквания
 Жалбоподателят твърди, че с приемането на решението Комисията е нарушила и принципа за защита на оправданите правни очаквания. Германското законодателство за насърчаване на електроенергията от възобновяеми източници вече е било предмет на задълбочена проверка за наличие на държавна помощ. При тази проверка през 2002 г. Комисията е стигнала до извода, че то не е свързано с прехвърляне на държавни ресурси. Тъй като в това отношение EEG от 2012 г. не съдържа съществени изменения спрямо тогава действалата правна уредба, то засегнатите стопански субекти би трябвало да очакват не повторна проверка, а че съществуващите правила ще продължават да се прилагат.
 3.
 Трето правно основание: злоупотреба с власт
 В заключение жалбоподателят смята, че Комисията е злоупотребила с предоставеното ѝ


text: в членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС право на свободна преценка. С откриването на процедура по разследване Комисията цели основно да хармонизира насърчаването на електроенергията от възобновяеми източници. Тази основна цел се проявява и в новия проект на Насоките за държавни помощи за енергетиката и околната среда, в които Комисията за първи път установява подробни правила за насърчаване на енергията от възобновяеми източници. За да постигне хармонизация обаче Комисията би трябвало да приложи предвидената за тази цел процедура за сближаване на законодателствата по членове 116 ДФЕС и 117 ДФЕС.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/44
 Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Insight Direct USA/СХВП — Net Insight (Insight)
 (Дело T-489/07)
 (2008/C 64/74)
 Език, на който е подадена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Insight Direct USA, Inc. (Tempe, Съединени американски щати) (представители: M. Gilbert и M. Moore, Solicitors)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Net Insight AB (Стокхолм, Швеция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав от 20 септември 2007 г. по преписка R 1428/2006-2, както и отказът по заявката за всички услуги от класове 37 и 42 и за част от услугите от клас 35, и да се постанови, че процедурата следва да продължи по отношение на всички услуги, за които заявката е била публикувана,
 —
 да се осъдят СХВП и другите страни да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят тези, направени от жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „Insight“ за услуги от класове 35, 36, 37 и 42 — заявка No 3 309 002
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Net Insight AB
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна национална марка и марка на Общността „NET INSIGHT“ за стоки и услуги от класове 9, 37 и 41
 Решение на отдела по споровете: частично приема и частично отхвърля възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Според жалбоподателя апелативният състав погрешно е установил доминиращите и отличителните елементи на по-ранната марка и не е взел предвид всички релевантни обстоятелства при преценката на сходството на съответните стоки и услуги. Освен това, при определянето на вероятността от объркване на конфликтните марки апелативният състав не е разгледал всички релевантни обстоятелства, свързани с критерия за цялостна преценка.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/25
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Amares (Португалия) на 17 юни 2010 г. — Cristiano Marques Vieira/Companhia de Seguros Tranquilidade SA
 (Дело C-299/10)
 ()
 2010/C 234/41
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Judicial de Amares
 Страни в главното производство
 Ищец: Cristiano Marques Vieira
 Ответник: Companhia de Seguros Tranquilidade SA
 Преюдициален въпрос
 Когато при сблъсък между моторни превозни средства отговорност за произшествието, в резултат на което са причинени телесна повреда и имуществени вреди на един от водачите (пострадалото лице, което иска обезщетение и е непълнолетно), не носи нито един от водачите поради виновното си поведение, противоречи ли на общностното право и по-конкретно на член 3, параграф 1 от Първа директива (72/166/ЕИО) (1), на член 2, параграф 1 от Втора директива (84/5/ЕИО) (2) и на член 1 от Трета директива (90/232/ЕИО) (3), в съответствие с даденото им тълкуване от Съда, възможността за разпределяне на отговорността за риска (член 506, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс), пряко отразяващо се върху размера на обезщетението, което трябва да се предостави на пострадалото лице за имуществените и неимуществените вреди, настъпили в резултат от причинената телесна повреда, доколкото това разпределяне води до пропорционално намаляване на размера на обезщетението?
 (1) Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).
 (2) Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).
 (3) Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/3
 Решение на Съда (първи състав) от 6 март 2008 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Köln — Германия) — Deutsche Post AG (C–287/06, C–288/06 и C–291/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-289/06), Marketing Service Magdeburg GmbH (C-290/06), Vedat Deniz (C-292/06)/Bundesrepublik Deutschland
 (Съединени дела С-287/06-292/06) (1)
 (Пощенски услуги - Директива 97/67/ЕО - Сектор, запазен за доставчика на универсалната пощенска услуга - Специални тарифи за предаване на минимални количества предварително сортирани пратки в определените места от пощенската мрежа от страна на професионалните клиенти - Отказ за предоставяне на такива тарифи на посредниците, които по занятие и от свое име консолидират пратките на различни податели)
 (2008/C 107/04)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Köln
 Страни в главното производство
 Ищци: Deutsche Post AG (C–287/06, C–288/06 и C–291/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-289/06), Marketing Service Magdeburg GmbH (C-290/06), Vedat Deniz (C-292/06)
 Ответник: Федерална Република Германия
 В присъствието на: Marketing Service Magdeburg GmbH (C-287/06), Citipost Gesellschaft für Kurier- und Postdienstleistungen mbH (C-288/06), Deutsche Post AG (C–289/06, C–290/06 и C–292/06), Magdeburger Dienstleistungs- und Verwaltungs GmbH (MDG) (C-291/06)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Verwaltungsgericht Köln — Тълкуване на член 47, параграф 2 и член 95 от Договора за EO, както и на член 12, пето тире и член 7, параграф 1 от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата (ОВ L 15, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 3, стр. 12), изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за изменение на Директива 97/67/ЕО относно по-нататъшното отваряне на пощенските услуги в Общността за конкуренция (OВ L 176, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 4, стр. 178) — Задължение на доставчика на универсалната пощенска услуга да предостави специалните тарифи, прилагани по отношение на професионалните клиенти, които сами превозват предварително сортирани пратки до пощенските центрове по изпращане, и на професионален доставчик на пощенски услуги, който събира пратките от подателите и впоследствие като професионалните клиенти ги сортира и доставя в център по изпращане
 Диспозитив
 Член 12, пето тире от Директива 97/67/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 1997 година относно общите правила за развитието на вътрешния пазар на пощенските услуги в Общността и за подобряването на качеството на услугата, изменена с Директива 2002/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска на предприятия, консолидиращи по занятие и от свое име пощенски пратки от различни податели, да се отказва ползването на специалните тарифи, предоставяни от националния доставчик на универсалната пощенска услуга в сектора, в който има изключителна лицензия, на професионалните клиенти за предаването в пощенските му центрове на минимални количества предварително сортирани пратки.
 (1) ОВ C 261, 28.10.2006 г.


text:
 10.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/3
 Дело, заведено на 29 юли 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ, срещу Княжество Лихтенщайн
 (Дело E-19/15)
 (2015/C 410/03)
 На 29 юли 2015 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Княжество Лихтенщайн от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider, Clémence Perrin и Marlene Lie Hakkebo в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: 35 Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че Княжество Лихтенщайн не е изпълнило задълженията си по членове 9, 10, 13 и 16 от акта, посочен в точка 1 от приложение X към Споразумението за ЕИП (Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, и доколкото установяването на предприятия и предоставянето на трансгранични услуги не попадат в приложното поле на посочения акт, че не е изпълнило своите задължения, произтичащи от членове 31 и 36 от Споразумението за ЕИП:
 а)
 като запазва в сила член 7 от Търговския закон на Лихтенщайн, който въвежда режим на предварително разрешение за предприятията, възнамеряващи да се установят в Лихтенщайн, и
 б)
 като запазва в сила член 8, параграф 1 от Търговския закон на Лихтенщайн, доколкото той налага условия, които не са ясни и недвусмислени, за даване на предварително разрешение на предприятията, възнамеряващи да се установят в Лихтенщайн (а именно задължението да разполагат с необходимия персонал и задължението за адекватно владеене на немски език); и
 в)
 като не е гарантирало липсата на дублиране на равностойни или по същността си сравними изисквания, що се отнася до тяхната цел, на които доставчикът вече е подложен в друга държава от ЕИП или в същата държава от ЕИП при процедура за предварително разрешение за предприятията, желаещи да се установят в Лихтенщайн, както и че не е определило ясно процедурата и формалностите относно разрешителния режим съгласно Търговския закон, и
 г)
 като запазва в сила член 21 от Търговския закон на Лихтенщайн, въвеждащ режим на предварително разрешение за предприятията, желаещи да предоставят трансгранични услуги в Лихтенщайн; и
 2.
 Да нареди на Княжество Лихтенщайн да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до изискванията по Закона от 22 юни 2006 г. относно търговията („Търговския закон“) — а именно членове 7 и 21, според които предприятията, желаещи да се установят или да предоставят трансгранични услуги в Лихтенщайн, трябва да бъдат одобрени от националните органи, преди да се установяват или да предоставят трансгранични услуги.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, наред с другото, че тези изисквания се равняват на разрешителни режими, които не могат да бъдат обосновани по член 9 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар („Директивата за услугите“) в случая на установявания на предприятия, и по член 16 от Директивата за услугите, в случая на предоставяне на


text:
трансгранични услуги.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди също, че член 21 от Търговския закон на Лихтенщайн, който изисква предприятията, желаещи да предоставят трансгранични услуги в Лихтенщайн, предварително да уведомяват в писмена форма органите на Лихтенщайн за това, както и да подновяват ежегодно това уведомление, се равнява на разрешителен режим в нарушение на член 16 от Директивата за услугите.
 —
 Според Надзорния орган на ЕАСТ Лихтенщайн твърди, че по принцип неговите режими за предварително одобрение са в съответствие с Директивата за услугите, тъй като те могат да бъдат обосновани съгласно членове 9 и 16 или, като алтернатива, член 33 от Споразумението за ЕИП (или по наложителни причини, свързани с обществения интерес, формулирани по този член).


text:
 28.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 441/31
 Жалба, подадена на 7 октомври 2016 г. — Pebagua/Комисия
 (Дело T-715/16)
 (2016/C 441/36)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Asociación de la pesca y acuicultura del entorno de Doñana y del Bajo Guadalquívir (Pebagua) (Isla Mayor, Испания) (представител: A. J. Uceda Sosa, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени обжалвания регламент за изпълнение.
 —
 При условията на евентуалност, да отмени включването на вида Procambarus clarkii в списъка, одобрен с посочения регламент.
 —
 Да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1141 на Комисията за приемане на списък на инвазивните чужди видове, които засягат Съюза, в съответствие с Регламент (ЕС) No 1143/2014 на Европейския парламент и на Съвета (ОВ L 189, стр. 4).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че относно вида Procambarus clarkii не са изпълнени изискванията, предвидени в член 4 от Регламент 1143/2014, нито е била направена оценка на рисковете по смисъла на член 5, параграф 1 от посочения регламент.


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/19
 Искане за преюдициално заключение, направено от House of Lords (Обединеното кралство) на 20 декември 2006 г. — Stringer и други/Her Majesty's Revenue and Customs
 (Дело C-520/06)
 (2007/C 56/33)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 House of Lords (Обединеното кралство)
 Страни в главното производство
 Ищци: Stringer и други
 Ответник: Her Majesty's Revenue and Customs
 Преюдициални въпроси
 1)
 Означава ли чл. 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО (1), че работник в отпуск по болест за неопределен срок има право а) да посочи бъдещ период от време, през който да ползва платен годишен отпуск и б) да ползва платен годишен отпуск, за период, който и в двата случая така или иначе се включва в рамките на отпуска по болест?
 2)
 Ако държава-членка упражни правото си съгласно чл. 7, параграф 2 от Директива 2003/88/ЕО да замени при прекратяване на трудовото правоотношение минималния срок на платения годишен отпуск с финансово обезщетение, когато работникът е отсъствал поради отпуск по болест през цялата или през част от годината, през която е прекратено трудовото му правоотношение, съдържа ли член 7, параграф 2 някакви изисквания или критерии, по които да се определи дали да се изплати такова обезщетение и как да се изчисли неговият размер?
 (1) ОВ L 299, стр. 9.


text:
 10.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/27
 Решение на Общия съд от 31 януари 2012 г. — Spar/СХВП — Spa Group Europe (SPA GROUP)
 (Дело T-378/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността SPA GROUP - По-ранни национални фигуративни марки SPAR - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009)
 2012/C 73/53
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Spar Handelsgesellschaft mbH (Schenefeld, Германия) (представители: R. Kaase и J.-C. Plate, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Hanne)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Spa Group Europe Ltd & Co. KG (Нюрнберг, Германия)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 16 юли 2009 г. (преписка No R 123/2008-1), свързано с производство по възражение между Spar Handelsgesellschaft mbH и Spa Group Europe Ltd & Co. KG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Spar Handelsgesellschaft mbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 282, 21.11.2009 г.


text:
 25.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 25 февруари 2016 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Elliniko Dimosio/Stefanos Stroumpoulis и др.
 (Дело C-292/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 80/987/ЕИО - Сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател - Приложно поле - Дължими вземания за възнаграждения на моряци, полагащи труд на борда на кораб, който плава под флага на трета държава - Работодател, чието седалище съгласно устройствения му акт е в тази трета държава - Трудов договор, за който се прилага правото на същата трета държава - Несъстоятелност на работодателя, обявена в държава членка, в която е действителното му седалище - Член 1, параграф 2 - Приложение, част II, А - Национално законодателство, предвиждащо гаранция за дължимите вземания за възнаграждения на моряци, приложима единствено в случай на изоставянето им в чужбина - Равнище на закрила, което не е равностойно на предвиденото в Директива 80/987))
 (2016/C 145/06)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Elliniko Dimosio
 Ответници: Stefanos Stroumpoulis, Nikolaos Koumpanos, Panagiotis Renieris, Charalampos Renieris, Ioannis Zacharias, Dimitrios Lazarou, Apostolos Chatzisotiriou
 Диспозитив
 1)
 Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател трябва да се тълкува в смисъл, че освен при евентуално прилагане на член 1, параграф 2 от тази директива пребиваващите в държава членка моряци, наети на работа в тази държава от дружество, чието седалище съгласно устройствения му акт е в трета държава, но действителното му седалище е в посочената държава членка, като работници на борда на кораб на същото дружество за туристически пътувания, който плава под флага на тази трета държава, въз основа на трудов договор, в който се посочва като приложимо правото на същата трета държава, трябва, след като това дружество е обявено в несъстоятелност от юрисдикция на съответната държава членка съобразно с нейното право, да могат да се ползват от предвидената в посочената директива закрила, що се отнася до дължимите вземания за възнаграждения, които те имат спрямо същото дружество.
 2)
 Член 1, параграф 2 от Директива 80/987, трябва да се тълкува в смисъл, че по отношение на работници, намиращи се в положение като това на ответниците по главното производство, закрила като предвидената в член 29 от Закон 1220/1981 за допълване и изменение на законодателството относно управителния орган на пристанище Пирея в случай на изоставяне на моряци в чужбина не представлява „закрила, равностойна на тази, която произтича от [същата] директива“, по смисъла на посочения член 1, параграф 2.
 (1) ОВ C 282, 25.8.2014 г.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/41
 Жалба, подадена на 7 юни 2017 г. — Aldo Supermarkets/EUIPO — Aldi Einkauf (ALDI)
 (Дело T-359/17)
 (2017/C 249/56)
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: Aldo Supermarkets (Варна, България) (представител: C. Saettel, avocate)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словната марка на ЕС „ALDI“ – Заявка за регистрация Noo12 749 586
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 29 март 2017 г. по преписка R 976/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на правило 19 от Регламент Noo2868/95;
 —
 Противоречие в мотивите, тъй като в точка 18 от обжалваното решение апелативният състав е приел, че формулярът за възражение съдържа цветно изображение на по-ранната марка и в точка 24 от обжалваното решение е приел, че жалбоподателят е представил файл от тип „pdf“, съдържащ цветното изображение на марката, докато тези твърдения не са в съответствие със съдържащата се в точки 22 — 25 от обжалваното решение констатация, че по същество жалбоподателят не е доказал съществуването на по-ранната си марка, тъй като не е представил цветно изображение на тази марка;
 —
 Нарушение на правото на защита и на принципа на състезателност, тъй като апелативният състав е изтъкнал служебно нарушението на правило 19 от регламента за изпълнение, без да изслуша страните относно това основание, докато принципът на състезателност изисква апелативните състави да изслушват страните относно всички основания, които възнамеряват да изтъкнат служебно;
 —
 Нарушение на член 42, параграф 2 от Регламент Noo207/2009 и на правило 22, параграфи 3 и 4 от регламента за изпълнение.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/10
 Решение на Общия съд от 23 септември 2014 г. — Nuna International/СХВП — Nanu-Nana Joachim Hoepp (nuna)
 (Дело T-195/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „nuna“ - По-ранни словни марки на Общността „NANA“ и „NANU-NANA“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на сходство на стоките - Член 8, параграф 1, буква б) от Правилника (ЕО) No 207/2009))
 2014/C 388/11
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nuna International BV (Erp, Нидерландия) (представител: A. Alpera Plazas, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG (Brême, Германия) (представител: A. Nordemann, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2012 г. (преписка R 476/2011-1), постановено в производство по възражение със страни Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG и Nuna International BV
 Диспозитив
 1)
 Chaque partie supportera ses propres dépens.
 2)
 La décision de la première chambre de recours de l’Office de l’harmonisation dans le marché intérieur (marques, dessins et modèles) (OHMI) du 15 février 2012 (affaire R 476/2011-1), relative à une procédure d’opposition entre Nanu-Nana Joachim Hoepp GmbH & Co. KG et Nuna International BV, est annulée en ce qui concerne les „poussettes pour bébés; poussettes; sièges de sécurité pour enfant pour la voiture“ relevant de la classe 12 au sens de l’arrangement de Nice concernant la classification internationale des produits et des services aux fins de l’enregistrement des marques, du 15 juin 1957, tel que révisé et modifié, ainsi que les „supports roulants pour la marche des bébés » et les « sacs de couchage pour bébés et enfants“, relevant de la classe 20.
 3)
 Le recours est rejeté pour le surplus.
 (1) ОВ C 209, 14.7.2012 г.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/14
 Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 28 февруари 2013 г. — Guy Kleynen/Conseil des ministres
 (Дело C-99/13)
 2013/C 141/25
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Guy Kleynen
 Ответник: Conseil des ministres
 Преюдициален въпрос
 „Членове 56 и 63 от Договора за функционирането на Европейския съюз и членове 36 и 41 от Споразумението за Европейското икономическо пространство трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат въвеждането и поддържането от държава членка на правен режим, който установява по-високо облагане на изплащаните от чуждестранните банки лихви чрез прилагането на данъчно освобождаване или на по-ниска облагаема ставка само по отношение на лихвите, изплащани от белгийските банки?“


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/13
 Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāts (Латвия) на 4 март 2013 г. — AS „Olainfarm“/Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
 (Дело C-104/13)
 2013/C 123/20
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākās tiesas Senāts
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: AS „Olainfarm“
 Ответник: Latvijas Republikas Veselības ministrija, Zāļu valsts aģentūra
 Встъпила страна: AS „Grindeks“
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 10 или всяка друга разпоредба от Директива 2001/83/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба да се тълкуват в смисъл, че производителят на референтен лекарствен продукт има субективното право да обжалва решение на компетентния орган за регистриране на генеричен лекарствен продукт на друг производител, при което като референтен лекарствен продукт се използва лекарствения продукт, регистриран от производителя на референтния лекарствен продукт? С други думи, дава ли тази директива на производителят на референтния лекарствен продукт право на съдебна защита с цел да провери дали производителят на генеричния лекарствен продукт се е позовал правомерно и основателно на лекарствения продукт, регистриран от производителя на референтния лекарствен продукт, в съответствие с посочените разпоредби на член 10 от Директивата?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, трябва ли предвиденото в членове 10 и 10а от Директивата да се тълкува в смисъл, че лекарствен продукт, регистриран в съответствие с член 10а от посочената директива като утвърден лекарствен продукт, може да се използва като референтен лекарствен продукт по смисъла на член 10, параграф 2, буква a)?
 (1) ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3.


text:
 11.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 300/7
 Решение на Съда (осми състав) от 20 юли 2017 г. (преюдициално запитване от Tribunal Judicial da Comarca de Faro — Португалия) — Luís Manuel Piscarreta Ricardo/Portimão Urbis, E.M., S.A. — в ликвидация, Município de Portimão, Emarp — Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, EM, SA
 (Дело C-416/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2001/23 - Член 1, параграф 1, буква б) - Член 2, параграф 1, буква г) - Прехвърляне на предприятия - Гарантиране на правата на работниците и служителите - Приложно поле - Понятия „работник или служител“ и „прехвърляне на стопанска дейност))
 (2017/C 300/09)
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Judicial da Comarca de Faro
 Страни в главното производство
 Ищец: Luís Manuel Piscarreta Ricardo
 Ответници: Portimão Urbis, E.M., S.A. — в ликвидация, Município de Portimão, Emarp — Empresa Municipal de Águas e Resíduos de Portimão, EM, SA
 Диспозитив
 1)
 Член 1, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности трябва да се тълкува в смисъл, че положение, в което общинско предприятие, в което единствен акционер е община, е прекратено с решение на изпълнителния орган на тази община и чиито дейности са прехвърлени отчасти на посочената община, за да бъдат извършвани пряко от последната, и отчасти на преобразувано за тази цел друго общинско предприятие, в което тази община също е единствен акционер, попада в приложното поле на посочената директива, при условие че идентичността на разглежданото предприятие бъде запазена след прехвърлянето, което запитващата юрисдикция има за задача да установи.
 2)
 Лице, като ищеца в главното производство, което поради временно преустановяване на изпълнението на неговия трудов договор реално не полага труд, попада в обхвата на понятието „работник или служител“ по смисъла на член 2, параграф 1, буква г) от Директива 2001/23, доколкото то явно е защитено в качеството си на работник или служител от съответното национално законодателство, което обаче запитващата юрисдикция трябва да провери. Ако това се потвърди при проверката, при обстоятелства като тези по главното производство произтичащите от неговия трудов договор права и задължения трябва да се считат за прехвърлени на приобретателя в съответствие с член 3, параграф 1 от тази директива.
 3)
 Третият въпрос, поставен от Tribunal Judicial da Comarca de Faro (окръжен съд на Фаро, Португалия), е недопустим.
 (1) ОВ C 383, 17.10.2016 г.


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/19
 Решение на Първоинстанционния съд от 1 юли 2009 г. — KG Holding и др./Комисия
 (Съединени дела T-81/07, T-82/07 и T-83/07) (1)
 (Държавни помощи - Помощ за преструктуриране, предоставена от нидерландските власти на KG Holding NV - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяването ѝ - Жалба за отмяна - Частична недопустимост - Възстановяване на помощта от предприятията бенефициери, обявени в несъстоятелност - Насоки на Общността за държавните помощи за оздравяване и за преструктуриране на предприятия в затруднение)
 2009/C 193/27
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател по дело T-81/07: Jan Rudolf Maas, в качеството на синдик на дружеството KG Holding NV (Ротердам, Нидерландия) (представители: G. van der Wal и T. Boesman, avocats)
 Жалбоподател по дело T-82/07: Jan Rudolf Maas и Cornelis van den Bergh, в качеството на синдици на дружество Kliq BV (Ротердам) (представители: G. van der Wal и T. Boesman, avocats)
 Жалбоподател по дело T-83/07: Jean Leon Marcel Groenewegen, в качеството на синдик на Kliq Reïntegratie (Utrecht, Нидерландия) (представители: G. van der Wal и T. Boesman, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: H. van Vliet)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2006/939/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 г. относно схемата на помощ в полза на KG Holding NV, за която е постъпило уведомление от страна на Нидерландия (ОВ L 366, стр. 40).
 Диспозитив
 1)
 Отменя член 2 от Решение 2006/939/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 г. относно схемата за помощ в полза на KG Holding NV, за която е постъпило уведомление от страна на Кралство Нидерландия.
 2)
 Отхвърля жалбите в останалите им части.
 3)
 Г-н Jan Rudolf Maas, в качеството на синдик по несъстоятелността на KG Holding NV, понася направените от него съдебни разноски по дело T-81/07.
 4)
 Г-н Jan Rudolf Maas и г н Cornelis van den Bergh, в качеството на синдици по несъстоятелността на Kliq BV, понасят направените от тях съдебни разноски по дело T-82/07.
 5)
 Г-н Jean Leon Marcel Groenewegen, в качеството на синдик по несъстоятелността на Kliq Reïntegratie, понася направените от него съдебни разноски по дело T-83/07, както и тези на Комисията по дело T-83/07.
 6)
 Комисията понася направените от нея съдебни разноски по дела T-81/07 и T-82/07.
 (1) ОВ C 117, 29.5.2007 г.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/23
 Иск, предявен на 4 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-307/07)
 (2007/C 199/37)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и P. Andrade)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като отказва да признае дипломите, които дават достъп до професията фармацевт специалист по клиничен анализ, Португалската република не е изпълнила задълженията си по Директива 889/48/ЕИО (1),
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията счита, че професионалната дейност клиничен фармацевт представлява регламентирана професия, която попада в обхвата на Директива 889/48/ЕИО. Португалският закон за транспониране на директивата ограничава действието й само до определени професии, изброени в списък. Тъй като този списък не съдържа професията клиничен фармацевт, Португалската държава не се е съобразила изцяло с Директива 89/48.
 (1) Директива на Съвета от 21 декември 1988 г. относно обща система за признаване на дипломите за висше образование, издадени след завършването на професионално образование и обучение с минимална продължителност от три години (ОВ 1989 г. L 19, стр. 16; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 2, стр. 56).


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/38
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 19 юли 2016 г. — Stips/Комисия
 (Дело F-131/15) (1)
 ((Публична служба - Временно нает служител, чието заплащане е от бюджетни кредити за научни изследвания и инвестиции - Член 2, буква г) от УРДС - Договор за неопределено време - Прекласиране в по-горна степен - Процедура по прекласиране за 2013 г. - Приключване на процедурата след 1 януари 2014 г. - Влизане в сила на Регламент No 1023/2013 - Условия за придобиване на степен AD 13 - Прилагане по аналогия на член 45, параграф 1 от Правилника и на приложение I, раздел A, точка 1 от него - Отказ да се прекласира временно нает служител със степен AD 12 - Право на прекласиране - Принципи на правна сигурност и на недопускане на прилагане с обратна сила - Право на добра администрация))
 (2016/C 364/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Adolf Stips (Безоцо, Италия) (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и C. Berardis-Kayser)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на решението на Комисията да не прекласира жалбоподателя в степен AD13 в процедурата по прекласиране за 2013 г.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 21 януари 2015 г., с което Европейската комисия не прекласира г-н Adolf Stips в степен AD 13 в процедурата по прекласиране за 2013 г.
 2)
 Европейската комисия понася освен направените от нея съдебни разноски и тези на г-н Stips.
 (1) ОВ C 414, 14.12.2015 г., стр. 45.


text:
 2.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/5
 Решение на Съда (трети състав) от 12 май 2011 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град, България) — „Енел Марица Изток 3“ АД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“, НАП
 (Дело C-107/10) (1)
 (Преюдициално запитване - ДДС - Директиви 77/388/ЕИО и 2006/112/ЕО - Възстановяване - Срок - Лихви - Прихващане - Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност - Защита на оправданите правни очаквания)
 2011/C 194/06
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Енел Марица Изток 3“ АД
 Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“, НАП
 Предмет
 Преюдициалното запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на член 18, параграф 4 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1), и на член 183, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Императивен срок за възстановяване на надвзетия ДДС, при изтичането на който се изчисляват лихвите, дължими на данъчнозадълженото лице — Промяна в националното законодателство в хода на такова изчисляване, съгласно която при данъчна ревизия изчисляването се прави от датата на акта за определяне на данъчно задължение, с който се слага край на данъчната ревизия — Разумен срок — Възможност за възстановяване на надвзетия ДДС чрез прихващане на подлежащата на възстановяване сума с фискални задължения на лицето — Принципи на данъчен неутралитет и на пропорционалност
 Диспозитив
 1.
 Член 183 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2006/138/ЕО на Съвета от 19 декември 2006 година, разгледан във връзка с принципа на защита на оправданите правни очаквания, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която предвижда с обратна сила да се продължи срокът за възстановяване на надвзет данък върху добавената стойност, доколкото тази правна уредба лишава данъчнозадълженото лице от правото, с което е разполагало преди влизането ѝ в сила, да получи лихва за забава върху сумата, която трябва да му се възстанови.
 2.
 Член 183 от Директива 2006/112, изменена с Директива 2006/138, разгледан в съответствие с принципа на данъчен неутралитет, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която общият срок за възстановяване на надвзетия данък върху добавената стойност, след изтичането на който се дължи лихва за забава върху сумата, която трябва да се възстанови, се продължава при започване на данъчна ревизия, като в резултат от това продължаване лихвата се дължи едва от датата на приключване на това производство, при положение че надвзетият данък вече е бил прехвърлен през трите данъчни периода, следващи този, през който надвзетият данък е бил налице. За сметка на това обстоятелството, че този общ срок


text:
 24.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/8
 Решение на Съда (шести състав) от 30 април 2014 г. (преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca — Испания) — Barclays Bank SA/Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera
 (Дело C-280/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Тринадесето съображение - Член 1, параграф 2 - Потребителски договори - Договор за ипотечен кредит - Производство за изпълнение върху ипотекирани вещи - Национални законови и подзаконови разпоредби - Договорно равновесие))
 2014/C 194/09
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia no 4 de Palma de Mallorca
 Страни в главното производство
 Ищец: Barclays Bank SA
 Ответник: Sara Sánchez García, Alejandro Chacón Barrera
 Предмет
 Преюдициално запитване — Juzgado de Primera Instancia de Palma de Mallorca — Тълкуване на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Защита на потребителите в областта на ипотечните кредити — Договорно равновесие — Принцип за защита на потребителите — Национална правна уредба на гражданското производство, приложима към производството за принудително изпълнение върху недвижим имот
 Диспозитив
 Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори и принципите на правото на Съюза за защита на потребителите и за договорно равновесие трябва да се тълкуват в смисъл, че от тяхното приложно поле се изключват законовите и подзаконовите разпоредби на държава членка като разглежданите в делото по главното производство, когато не съществува договорна клауза, която да изменя обхвата или приложното поле на тези разпоредби.
 (1) ОВ C 226, 3.8.2013 г.


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/39
 Иск, предявен на 6 февруари 2007 г. — ThyssenKrupp Stainless/Комисия
 (Дело T-24/07)
 (2007/C 82/88)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: ThyssenKrupp Stainless AG (Duisburg, Германия) (представители: M. Klusmann и S.Thomas, адвокати)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени оспорваното решение,
 —
 евентуално, да се отмени разпоредбата на точка 2,
 —
 в допълнение, евентуално да се намали съответно размера на наложената на ищеца глоба,
 —
 да се осъди ответника да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът атакува Решение на Комисията K(2006) 6765 окончателно от 20 декември 2006 г. по дело COMP/39.234 — Добавка за легиране, ново решение. С оспорваното решение, което се отнася до възобновяване на производство IV/35.814 — Добавка за легиране, на ищеца е определена глоба поради нарушение на член 65, параграф 1 ВС от Thyssen Stahl GmbH (преди Thyssen Stahl AG) чрез съгласувано изменение на референтните стойности на формулата за изчисляване на добавката за легиране и чрез прилагане на това изменение.
 В подкрепа на иска си ищецът посочва десет правни основания:
 —
 Нарушаване на принципа nulla poena sine lege, тъй като поради липса на преходни разпоредби; Комисията не е била оправомощена да прилага с обратна сила ВС, чийто срок на действие е изтекъл през 2002 г.,
 —
 Неправилно прилагане от Комисията на Регламент (EО) No 1/2003 (1), тъй като той я оправомощава да прилага единствено членове 81 и 82 ЕО, но не и да прилага ВС,
 —
 Нарушаване на принципа res iudicata, тъй като по това дело Съдът на Европейските общности вече се е бил произнесъл с влязло в сила решение, от което следва че от материалноправна гледна точка ищецът не носи отговорност за нарушението, за което има повторно оплакване в решението на Комисията, и в което решение като извършител на нарушението се посочва Thyssen Stahl AG,
 —
 Изключване на отговорността на ищеца, която се основава на частно изявление за поемане на отговорност, тъй като според него то има само декларативно действие,
 —
 Нарушаване на принципа на определеност поради липса на определеност на правното основание за налагане на санкцията и на липса на определеност при вменяване на отговорността,
 —
 Нарушаване на принципа ne bis in idem, тъй като поради идентичен фактически състав в първото производство на ищеца вече е била наложена глоба, потвърдена с влязло в сила решение на Съда на Европейските общности,
 —
 Изтичане на погасителната давност относно нарушението,
 —
 Нарушаване на правото на достъп до преписката,
 —
 Нарушаване на правото на засегнатата страна да бъде изслушана поради непълнота на предявените възражения, както и
 —
 Неправилно изчисляване на глобата, като се има предвид Известието на Комисията от 1996 г. за сътрудничество (2).
 (1) Регламент (EG) No. 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 г. относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, стр. 1).
 (2) Известие на Комисията от 18 юли 1996 г. относно неналагането глоби или намаляването на размера им в процедури относно картелни споразумения (ОВ C 207, стр. 4).


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/17
 Решение на Общия съд от 4 май 2016 г. — Bodegas Williams & Humbert/EUIPO — Central Hisumer (BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN)
 (Дело T-193/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „BOTANIC WILLIAMS & HUMBERT LONDON DRY GIN“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „THE BOTANICALS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 222/19)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Bodegas Williams & Humbert, SA (Херес де ла Фронтера, Испания) (представител: A. Gómez López, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Central Hisumer, SL (Ориуела, Испания) (представител: D. Garrido Jiménez, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението четвърти апелативен състав на EUIPO от 23 февруари 2015 г. (преписка R 594/2014-4), постановено в производство по възражение със страни Central Hisumer и Bodegas Williams & Humbert
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Bodegas Williams & Humbert, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 198, 15.6.2015 г.


text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/34
 Жалба, подадена на 10 април 2012 г. — CHEMK и KF/Съвет
 (Дело T-169/12)
 2012/C 165/56
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) (Chelyabinsk, Русия); и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (Novokuznetsk, Русия) (представител: B. Evtimov, lawyer)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 60/2012 на Съвета от 16 януари 2012 година за прекратяване на частичното междинно преразглеждане съгласно член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на антидъмпинговите мерки, приложими по отношение на вноса на феросилиций с произход, inter alia, от Русия (ОВ L 22, стр. 1), доколкото засяга жалбоподателите; и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от
 —
 обстоятелството, че институциите са нарушили член 11, параграф 9 във връзка с член 2, параграф 12 от „Основния регламент“ (1) като не са определили размера на дъмпинговия марж на жалбоподателите. Освен това, или при условията на евентуалност, институциите са допуснали грешка при прилагането на правото и са превишили пределите на правото си на преценка в рамките на компетентността си да извършват прогнозна оценка по силата на член 11, параграф 3 като са позволили изводите за трайна промяна на обстоятелствата да се отнесат към изводите за дъмпинга, опорочавайки изводите относно промяната на дъмпинговия марж при междинното преразглеждане и разширявайки обхвата на анализа за продължаването на дъмпинга, по такъв начин, че да се покрият/опорочат изводите относно дъмпинговия марж. Накрая институциите са нарушили правото на защита на жалбоподателите в областта на дъмпинга, тъй като не им са съобщили окончателното си изчисление за дъмпинга.
 2.
 Второто правно основание е изведено от
 —
 обстоятелството, че институциите са допуснали явна грешка в преценката като са приели, че трябва да се направи корекция за разходите за продажба, административните разноски и другите общи разходи и печалбата на RFAI по отношение на вносната цена на жалбоподателите, и като са приели във връзка с това, че жалбоподателите и RFAI не представляват единен стопански субект.
 3.
 Третото правно основание е изведено от
 —
 обстоятелството, че институциите са нарушили член 11, параграф 3, трета алинея и/или са допуснали явни грешки в преценката като са приели, че не е налице трайна промяна на обстоятелствата що се отнася до намаляването на дъмпинговия марж на жалбоподателите.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност („Основния регламент“) (ОВ L 343, стр. 51).


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/6
 Решение на Съда (трети състав) от 17 юли 2014 г. — Европейска комисия/Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), Република Гърция, Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (H.E. & D.S.A.)
 (Дело C-553/12 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Член 82 ЕО и член 86, параграф 1 ЕО - Запазване в сила на привилегировани права, предоставени от Република Гърция в полза на публично предприятие за проучване и експлоатация на находища на лигнитни въглища - Упражняване на тези права - Конкурентно предимство на пазарите за доставка на лигнитни въглища и на електроенергия на едро - Запазване, разширяване или засилване на господстващо положение))
 2014/C 315/08
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. Christoforou и A. Antoniadis, assistés de A. Oikonomou, dikigoros)
 Други страни в производството: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI), (представител: P. Anestis, dikigoros), Република Гърция, (представители: M.-T. Marinos, P. Mylonopoulos и K. Boskovits), Energeiaki Thessalonikis AE, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (H.E. & D.S.A.)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Mytilinaios AE, Protergia AE, Alouminion AE (представители: N. Korogiannakis, I. Zarzoura, D. Diakopoulos и E. Chrisafis, dikigoroi)
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз, DEI/Комисия (T-169/08, EU:T:2012:448).
 2)
 Връща делото на Общия съд на Европейския съюз, който да се произнесе по представените пред него основания, по които Съдът на Европейския съюз не се е произнесъл.
 3)
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 32, 2.2.2013 г.


text:
 20.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 372/21
 Иск, предявен на 11 август 2014 г. — Cham и Bena Properties/Съвет
 (Дело T-597/14)
 2014/C 372/26
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищци: Cham Holding Co. SA и Bena Properties Co. SA (Дамас, Сирия) (представители: E. Ruchat и C. Cornet d’Elzius, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищците
 Ищците искат от Общия съд:
 —
 да приеме, че искът е допустим и основателен,
 —
 въз основа на това да осъди Европейския съюз да поправи претърпените от ищците вреди в размер на 4 3 0 00 000 EUR, свързани със спирането на проекта „Yasmeen Rotana“,
 —
 да разпореди назначаването на експерт, който да установи общия размер на претърпените от ищците вреди,
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати разноските за производството пред тази инстанция.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищците посочват три правни основания, които са по същество идентични или сходни с изложените по дело T-592/14, Makhlouf/Съвет.