text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/7
 Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesverwaltungsgerichts (Германия) на 20 март 2007 г. — Arcor AG & Co. KG/Федерална република Германия
 (Дело C-152/07)
 (2007/C 140/12)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Arcor AG & Co. KG.
 Ответник: Федерална република Германия.
 Преюдициални въпроси
 Следва ли Директива 90/388/ЕИО на Комисията от 28 юни 1990 година относно конкуренцията на пазара на телекомуникационни услуги — Директива за конкуренцията (1) и Директива 97/33/ЕО от 30 юли 1997 година относно взаимосвързаността в далекосъобщенията за осигуряване на универсална услуга и оперативна съвместимост чрез прилагане на принципите на предоставяне на отворени мрежи (ПОМ) — Директива за взаимосвързаността (2) — да се разбират в смисъл, че не е възможно националният регулаторен орган да задължи през 2003 г. оператора на свързочна мрежа, свързана с обществена местна телекомуникационна мрежа, да заплаща на оператора на местната мрежа, който има господстващо положение на пазара, вноска с оглед изравняване на възникналия за него дефицит в резултат от предоставянето на достъп до мрежата му?
 При положителен отговор на първия въпрос:
 Дали противоречието с общностното право на такова задължение, произтичащо от разпоредба на вътрешното право, следва да бъде взето предвид от националния съд в производството за заплащане на посочената по-горе вноска от оператора на свързочната мрежа?
 (1) ОВ L 192, стр. 10.
 (2) ОВ L 199, стр. 32.


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/43
 Жалба, подадена на 22 декември 2008 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-589/08)
 (2009/C 69/97)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis, P. Katsimani, M. Dermitzakis, lawyers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да бъдат отменени решенията на Комисията, с които офертите на жалбоподателя са оценени като неуспешни, а поръчката е възложена на избрания изпълнител,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя сумата от 920 000 EUR като обезщетение за вредите, претърпени от него заради въпросната процедура за представяне на оферти, която може да се увеличи до 1 700 000 EUR в зависимост от крайната сума на проекта за НРТО,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя съдебните и други разноски и разходи, направени във връзка с настоящата жалба, дори ако тя бъде отхвърлена.
 Правни основания и основни доводи
 По настоящото дело жалбоподателят иска отмяна на решенията на ответника за отхвърляне на офертите, подадени в отговор на покана за представяне на оферти ENV.C2/FRA/2008/0017 относно „Схема за търговия с емисии — НРТО/РО“ (1), и за възлагане на поръчката на избрания изпълнител. Освен това жалбоподателят иска обезщетение за твърдените вреди, претърпени заради процедурата за представяне на оферти.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят посочва две правни основания.
 Най-напред той твърди, че Комисията е допуснала няколко явни грешки в преценката при оценяването на трите представени от жалбоподателя оферти, съответно за всяка от трите обособени позиции в процедурата.
 На второ място жалбоподателят изтъква, че Комисията не се е съобразила с принципите на прозрачност и на равно третиране, поради което е нарушила съответните разпоредби, в които тези принципи са отразени, например член 92 и член 100 от финансовия регламент (2). Освен това жалбоподателят твърди, че възлагащият орган е нарушил задължението си да мотивира в достатъчна степен решението си. Той също посочва, че Комисията не му е предоставила допълнителна, поискана от него след решението за възлагане информация относно качествата на избрания изпълнител. По-нататък жалбоподателят изтъква, че възлагащият орган е приложил критерии, които не са били предварително определени, поради което са били неизвестни на кандидатите.
 (1) ОВ S 72-096229, 2008 г.
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/34
 Жалба, подадена на 30 септември 2008 г. — Agapiou Joséphidès/Комисия и Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура
 (Дело T-439/08)
 (2008/C 327/61)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Kalliope Agapiou Joséphidès (Никозия, Кипър) (представител: C. Joséphidès, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности и Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура („Агенцията“) от 1 август 2008 г., с което Агенцията, действайки под контрола на Комисията, отказва на жалбоподателя достъп, заявен с писмо от 3 март 2008 г., до определени документи по преписка No 07/0122, свързани със създаването на Център за изследвания „Жан Моне“ към Университета в Кипър;
 —
 да се отмени Решението C(2007)3749 на Комисията от 8 август 2008 г. във връзка с индивидуалното решение за предоставянето на субсидии в рамките на програмата за образование и обучение през целия живот, под-програма Жан Моне;
 —
 да осъди Агенцията и Комисията да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя в рамките на настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна, от една страна на Решението на Изпълнителната агенция за образование, аудиовизия и култура от 1 август 2008 г., с което му се отказва достъп до документите, свързани със създаването на Център за изследвания „Жан Моне“ към Университета в Кипър и от друга, на Решението C(2007)3749 на Комисията от 8 август 2008 г. във връзка с индивидуално решение за предоставяне на субсидии в рамките на програмата за образование и обучение през целия живот, под-програма Жан Моне, доколкото то препоръчва предоставянето на субсидия на Университета в Кипър за създаването на Център за изследвания „Жан Моне“.
 В подкрепа на искането си за отмяна на решението на Агенцията от 1 август 2008 г., той твърди, че Агенцията нарушила личното му право, произтичащо по-специално от съдържащия се в член 1, втора алинея и член 6 от Договора за ЕС, на член 255 ЕО и на Хартата за основните права на ЕС, принцип за прозрачност, да има достъп до определени документи, доколкото неговото име е използвано от трети лица (Университетът в Кипър) в административна преписка за кандидатстване с цел извличането на предимство без негово съгласие. Той твърди, че при тези обстоятелства имал право да провери точното съдържание и/или точността на личните данни, както и целта и контекста на използването им.
 Освен това, той изтъква, че директорът на Агенцията не бил компетентен да се произнася по потвърждението на заявката за достъп до документите и че решението му от 1 август 2008 г. било взето в нарушение на Регламент No 1049/2000 (1), както и на Процедурния правилник на Комисията.
 Въпреки това, ако Първоинстационният съд приеме, че директорът на Агенцията е бил компетентен да приеме обжалваното решение, жалбоподателят твърди, че същото било взето в разрез с множество разпоредби от Регламент No 1049/2001, по-специално членове 7.1, 8.1 и 15.1. Според жалбоподателя Агенцията тълкувала също неправилно множество други разпоредби от същия регламент, по-специално членове 4.4, 4.5, 4.1, б) и 4.2 от него, и неточно приложила


text:
принципа за прозрачност и понятието за по-висш обществен интерес. Жалбоподателят се позовава също на основание, изведено от липсата на необходимо мотивиране на обжалваното решение.
 В подкрепа на искането си за отмяна на Решението C(2007)3749 на Комисията от 8 август 2008 г. жалбоподателят твърди, че Комисията допуснала грешка, като е пропуснала да провери наличието на съгласие на жалбоподателя неговите лични данни да бъдат посочени в подадения до Комисията формуляр за кандидатстване от Университета в Кипър. Според жалбоподателя Комисията била длъжна да установи съществена нередност в подадения проект и да отмени решението си или да вземе други необходими мерки.
 Жалбоподателят поддържа също, че Комисията допуснала грешка при анализирането на критериите за допустимост на подадената от Университета в Кипър кандидатура.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76)


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/30
 Жалба, подадена на 25 септември 2009 г. от Melli Bank plc срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (втори състав) на 9 юли 2009 г. по съединени дела T-246/08 и T-332/08: Melli Bank plc/Съвет на Европейския съюз, подпомаган от Френска република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Комисия на Европейските общности
 (Дело C-380/09 P)
 2009/C 282/52
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Melli Bank plc (представители: S. Gadhia, Solicitor, T. Din, Solicitor, D. Anderson QC, R. Blakeley, Barrister)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Френска република, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска съда:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да уважи исковете по дела T-246/08 и T-332/08;
 —
 да отмени параграф 4 от Таблица В в Приложение към Решение 2008/475/ЕО (1) относно ограничителните мерки срещу Иран в частта, която се отнася до Melli Bank plc;
 —
 да обяви за неприложим член 7, параграф 2, буква г) от Регламент No 2007/423/ЕО (2), ако Съдът установи, че действието на член 7, параграф 2, буква г) от Регламента е задължително; и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски, направени във връзка с обжалването и с производството пред Първоинстанционния съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че в обжалваното решение на Първоинстанционния съд е допусната грешка при прилагане на правото в множество отношения и по този начин е нарушил общностното право по четири основни принципа:
 1.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като неправилно е тълкувал член 7, параграф 2, буква г) от Регламента, като императивна правна норма;
 2.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е приел, че член 7, параграф 2, буква г) от Регламента е в съответствие с принципа за пропорционалност в общностното право;
 3.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото при формулирането и прилагането на критерия за определяне дали дружеството-майка притежава и контролира жалбоподателя; и
 4.
 Първоинстанционният съд е допуснал грешка при прилагане на правото като е заключил, че Съветът е изпълнил задължението си като е посочил причините за решението си да включи жалбоподателя в списъка.
 Ето защо, жалбоподателят моли Съда:
 1.
 да отмени обжалваното решение;
 2.
 да уважи жалбите по дела T-246/08 и T-332/08;
 3.
 да отмени параграф 4 от Таблица В в Приложението към Решение 2008/475/ЕО на Съвета относно ограничителните мерки срещу Иран, в частта, която се отнася до Melli Bank plc;
 4.
 да обяви за неприложим член 7, параграф 2, буква г) от Регламент No 2007/423/ЕО, ако Съдът установи, че действието на член 7, параграф 2, буква г) от Регламента е задължително; и
 5.
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски във връзка с обжалването и в производството пред Първоинстанционния съд.
 (1) Решение 2008/475/ЕО на Съвета от 23 юни 2008 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителните мерки срещу Иран, ОВ L 163, стр. 29.
 (2) Регламент (ЕО) No 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 година относно


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/29
 Жалба, подадена на 7 ноември 2016 г. — Salehi/Комисия
 (Дело T-773/16)
 (2017/C 053/36)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Dominik Salehi (Бремен, Германия) (представител: C. Drews, Rechtsanwältin)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да установи, че ответникът е нарушил член 1, параграф 4 от Регламент (EО) No 539/2001 (изменен с Регламент (EС) No 1289/2013), тъй като е пропуснал в отговор на изпратеното от жалбоподателя писма от 1 юли 2016 г. и от 16 септември 2016 г. да предприеме мерките, предвидени в посочената разпоредба, и да ги съобщи на жалбоподателя;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на принципа на реципрочност вследствие на стриктното прилагане на Visa Waiver Program Improvement and Terrorist Travel Prevention Act of 2015
 2.
 Второ основание: бездействие от страна на ответника
 Жалбоподателят упреква Комисията, че не е предприела мерки в съответствие с член 1, параграф 4, буква д), подточка i) от Регламент (ЕО) No 539/2001 на Съвета от 15 март 2001 година за определяне на третите страни, чиито граждани трябва да притежават виза, когато преминават външните граници на държавите членки, както и тези, чиито граждани се освободени от това изискване (ОВ L 81, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 97).


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/24
 Жалба, подадена на 20 юли 2010 г. от срещу решение, постановено на 11 май 2010 г. от Съда на публичната служба по дело F-30/08, Nanopoulos/Комисия
 (Дело T-308/10 P)
 ()
 2010/C 274/38
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представител: J. Currall, Efthymios Bourtzalas, адвокат, и Eirini Antypa, адвокат)
 Друга страна в производството: Fotios Nanopoulos (Itzig, Люксембург)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението, постановено от Съда на публичната служба на 11 май 2010 г. по дело F-30/08 Nanopoulos/Комисия,
 —
 в противен случай — да определи точния размер на обезщетението и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението, постановено от Съда на публичната служба на 11 май 2010 г. по дело F-30/08 Nanopoulos/Комисия, с което Комисията се осъжда да заплати на жалбоподателя обезщетение за неимуществени вреди в размер на 90 000 EUR и да понесе всички съдебни разноски.
 В подкрепа на жалбата си Комисията изтъква следните правни основания:
 —
 нарушение на членове 90 и 91 от Правилника за длъжностните лица (наричан по-нататък „Правилника“) и на принципа на правната сигурност, доколкото Съдът на публичната служба е допуснал грешка при прилагане на правото като е счел, че искането на ответника трябва да се разглежда като искане за обезщетение, без да изтъкне каквито и да било мотиви за това,
 —
 грешка при прилагането на правото и липса на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба е счел, че искането за обезщетение е било подадено в срок и че с решенето за откриване на дисциплинарно производство се нарушава презумпцията на невиновност,
 —
 нарушение на общностното право, грешка при прилагане на правото и липса на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба не е приложил правния критерий, изискващ „достатъчно съществено нарушение“, и не е обяснил поради каква причина в случая е било необходимо да не се следва съществуващата съдебна практика,
 —
 нарушение на член 24 от Правилника, грешка при прилагането на правото и липса на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба е преценил, че ОН е бил длъжен бързо да съдейства на ответника, без предварително разследване и преди изтичането на четиримесечния срок, предвиден от посочения член, за да се отговори на искане,
 —
 явни грешки при прилагането на правото и при излагането на мотиви, доколкото Съдът на публичната служба е преценил първо, че Комисията е носела отговорност за евентуалното изтичане на информация в пресата, второ — че тя е допуснала грешка като е започнала дисциплинарно производство,
 —
 нарушение на принципа на пропорционалност и грешка при прилагането на правото, доколкото Съдът на публичната служба е постановил заплащането на обезщетение за претърпените от ответника неимуществени вреди в размер на 90 000 EUR.


text:
 24.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 19/2
 Решение на Съда (втори състав) от 4 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Theologos-Grigorios Chatzithanasis/Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)
 (Дело C-151/07) (1)
 (Директива 92/51/ЕИО - Признаване на дипломи - Обучение, завършено в „лаборатория за свободно обучение“, която не е призната за учебно заведение от приемащата държава-членка - Оптик)
 (2009/C 19/03)
 Език на производството: гръцки
 Препращаща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Ищец: Theologos-Grigorios Chatzithanasis
 Ответник: Ypourgos Ygeias kai Koinonikis Allilengyis, OEEK (Organismos Epangelmatikis Ekpaidefsis kai Katartisis)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Symvoulio tis Epikrateias — Тълкуване на членове 149 и 150 ЕО, както и на Директива 92/51/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно втора обща система за признаване на професионално образование и обучение за допълнение на Директива 89/48/ЕИО (ОВ L 209, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 212) — Непризнаване, в приемащата държава-членка, на документ за професионално образование или обучение, предоставящ право на упражняване на професията „оптик“ в държавата-членка, в която е издаден посочения документ — Образование или обучение завършено в по-голямата си част в заведение, което функционира законно в приемащата държава-членка, но което не е признато за учебно заведение от законодателството на тази държава.
 Диспозитив
 Член 1, буква а), член 3 и член 4 от Директива 92/51/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 година относно втора обща система за признаване на професионално образование и обучение за допълнение на Директива 89/48/ЕИО, изменена с Директива 2001/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 14 май 2001 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че компетентните органи на приемаща държава-членка са длъжни, по силата на член 3 от посочената директива, при спазване на член 4 от същата директива, да признаят диплома, издадена от компетентен орган на друга държава-членка, дори когато тази диплома е издадена за образование или обучение, завършено, изцяло или отчасти, в заведение със седалище в приемащата държава-членка, което съгласно законодателството на последната не е признато за учебно заведение.
 (1) ОВ C 117, 26.5.2007 г.


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/19
 Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Франция) на 11 април 2012 г. — Peter Pinckney/KDG médiatech AG
 (Дело C-170/12)
 2012/C 174/29
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Peter Pinckney
 Ответник: KDG médiatech AG
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че в случай на твърдяно нарушение на имуществените авторски права чрез поместване на информация в уебсайт
 —
 лицето, което счита, че е увредено, може да подаде иск за отговорност пред юрисдикциите на всяка държава членка, на чиято територия е достъпна или е била достъпна поместената в уебсайта информация, за да получи обезщетение само за вредата, причинена на територията на държавата членка на сезираната юрисдикция,
 или
 —
 освен това е необходимо тази информация да е или да е била предназначена за потребителите, които се намират на територията на тази държава членка, или трябва да е налице и друг свързващ фактор?
 2.
 Трябва ли на поставения в точка 1) въпрос да се отговори по същия начин, когато твърдяното нарушение на имуществените авторски права е резултат не от поместването в уебсайт на информация, която не е на материален носител, а както е в случая, от предлагането на електронния пазар на материален носител, възпроизвеждащ тази информация?
 (1) ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 22.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/4
 Решение на Съда (голям състав) от 14 октомври 2014 г. — Gérard Buono и др. (C-12/13 P) и Syndicat des thoniers méditerranéens и др./Европейска комисия
 (Съединени дела C-12/13 P и C-13/13 P) (1)
 ((Обжалване - Обща политика в областта на рибарството - Квоти за риболов - Спешни мерки, приети от Комисията - Извъндоговорна отговорност на Съюза - Член 340, втора алинея ДФЕС - Условия - Действителна и сигурна вреда))
 (2014/C 462/06)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Louis Paul Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin, Robert Marin (представители: A. Arnaud и P.-O. Koubi-Flotte, avocats) (C-12/13 P), Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin, Jean-Marc Penniello, Serge Antoine José Perez (представител: C. Bonnefoi, avocate) (С-13/13 P)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и D. Nardi)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбите, подадени по дела C-12/13 P и C-13/13 P.
 2)
 Осъжда Gérard Buono, Jean-Luc Buono, Roger Del Ponte, Serge Antoine Di Rocco, Jean Gérald Lubrano, Jean Lubrano, Jean Lucien Lubrano, Fabrice Marin и Robert Marin да заплатят съдебните разноски по дело C-12/13 P и осъжда Syndicat des thoniers méditerranéens, Marc Carreno, Jean-Louis Donnarel, Jean-François Flores, Gérald Jean Lubrano, Hervé Marin, Nicolas Marin, Sébastien Marin и Serge Antoine José Perez да заплатят разноските по дело C-13/13 P.
 (1) ОВ C 71, 9.3.2013 г.


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/5
 Решение на Съда (пети състав) от 11 септември 2014 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
 (Дело C-527/12) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи, несъвместими с вътрешния пазар - Задължение за възстановяване - Член 108, параграф 2 ДФЕС - Регламент (ЕО) No 659/1999 - Член 14, параграф 3 - Решение на Комисията - Мерки, които държавите членки трябва да вземат))
 2014/C 409/06
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: T. Maxian Rusche и F. Erlbacher)
 Ответник: Федерална република Германия (представители: T. Henze и K. Petersen)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приела всички необходими мерки, за да възстанови от нейния получател държавната помощ, посочена в Решение 2011/471/ЕС на Комисията от 14 декември 2010 година относно държавна помощ, предоставена от Германия на Biria group (C 38/05 (ex NN 52/04), Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по член 108, параграф 2 ДФЕС и по член 14, параграф 3 от Регламент (EО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член [108 ДФЕС], както и по членове 1 — 3 от това решение.
 2)
 Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/38
 Жалба, подадена на 8 август 2017 г. — Makhlouf/Съвет
 (Дело T-506/17)
 (2017/C 347/49)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Rami Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата му за допустима и основателна,
 —
 в резултат на това да отмени Решение (ОВППС) 2017/917 от 29 май 2017 г. и последващите изпълнителни актове, доколкото се отнасят до жалбоподателя,
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати разноските в производството.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е нарушение посредством обжалваните актове на правото на защита на жалбоподателя, по-специално на правото му на ефективни правни средства за защита, уредено в членове 6 и 13 от Европейската конвенция за правата на човека (ЕКПЧ), в член 215 ДФЕС и в членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 2.
 Второто основание е нарушение от страна на ответника на задължението за мотивиране, тъй като изложените мотиви не отговаряли на задължението, възложено на институциите на Европейския съюз от член 6 от ЕКПЧ, както и член 296 ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 3.
 Третото основание е явна грешка в преценката, допусната от Съвета по отношение на участието на жалбоподателя във финансирането на сирийския режим.
 4.
 Четвъртото основание е необосновано и непропорционално ограничаване на основните права на жалбоподателя и по-специално на правото му на собственост, уредено в член 1 от Протокол No 1 към ЕКПЧ и в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на опазване на доброто му име, уредено в членове 8 и 10, параграф 2 от ЕКПЧ, на презумпцията за невиновност, уредена в член 6 от ЕКПЧ и в член 48 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и на свободата му на движение, гарантирана в член 2, параграф 2 от Протокол Noo4 към ЕКПЧ.
 5.
 Петото основание е нарушение на насоките относно прилагането и оценката на ограничителните мерки (санкции) в рамките на Общата външна политика и политика на сигурност на Европейския съюз (Документ No 15114/05 на Съвета от 2 декември 2005 г.).


text:
 19.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/19
 Определение на Общия съд от 25 март 2014 г. — Hawe Hydraulik/СХВП — HaWi Energietechnik (HAWI)
 (Дело T-347/13) (1)
 ((Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 151/25
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Hawe Hydraulik SE (Мюнхен, Германия) (представители: G. Würtenberger и R. Kunze, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: HaWi Energietechnik AG (Егенфелден, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 26 април 2013 г. (преписка R 1690/2012-4), постановено в производство по възражение със страни Hawe Hydraulik SE и HaWi Energietechnik AG.
 Диспозитив
 1)
 Няма основание за произнасяне по съществото на жалбата.
 2)
 Осъжда жалбоподателя да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на ответника.
 (1) ОВ C 252, 31.8.2013 г.


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/18
 Определение на Общия съд от 21 ноември 2014 г. — Kinnarps/СХВП (MAKING LIFE BETTER AT WORK)
 (Дело T-697/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „MAKING LIFE BETTER AT WORK“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, отчасти явно неоснователна и отчасти явно недопустима))
 (2015/C 056/25)
 Език на производството: шведски
 Страни
 Жалбоподател: Kinnarps AB (Kinnarp, Швеция) (представител: M. Wahlin, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Melander и D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 28 октомври 2013 г. (преписка R 2272/2012-2) относно заявка за регистрация на словния знак „MAKING LIFE BETTER AT WORK“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Kinnarps AB да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 93, 29.3.2014 г.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/31
 Жалба, подадена на 11 февруари 2013 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-15/13)
 2013/C 129/58
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: D. Abreu Caldas, S. Orlandi, J.-N. Louis, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението за прекратяване на процедурите по прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя без прехвърляне на тези права.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 17 април 2012 г. за прекратяване на процедурите по прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателя,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/28
 Жалба, подадена на 6 май 2015 г. от Република Полша срещу решението, постановено от Общия съд на 25 февруари 2015 г. по дело T-257/13, Република Полша/Европейска комисия
 (Дело C-210/15 P)
 (2015/C 236/38)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Република Полша (представител: B. Majczyna)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени изцяло решение на Общия съд на Европейския съюз от 25 февруари 2015 г. по дело T-257/13, Република Полша/Европейска комисия,
 —
 да установи невалидността на Решение за изпълнение 2013/123/ЕС на Комисията от 26 февруари 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер C(2013) 981) (1), в частта относно изключване на финансирането от страна на Европейския съюз на разходите в размер от 2 8 7 63 238,60 EUR и 5 6 88 440,96 EUR, направени от акредитираната от Република Полша разплащателна агенция,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производството пред двете инстанции.
 Основания и основни доводи
 Като основание за обжалване на съдебното решение Република Полша сочи неправилното тълкуване на член 11, параграф 1 от Регламент No 1257/1999 и на член 23, параграф 2 от Регламент No 1698/2005, основаващо се на положението, че условие за предоставяне на подпомагане за ранно пенсиониране представлява задължението прехвърлителят на стопанството да е извършвал търговска селскостопанска дейност преди прехвърляне на стопанството, въпреки че от посочените разпоредби произтича изискване за осъществяване на (търговска или не) селскостопанска дейност в продължение на 10 години преди прехвърляне на стопанството и забрана за извършване на търговска селскостопанска дейност от прехвърлителя след прехвърляне на стопанството.
 Според Република Полша изискването за осъществяване на търговска селскостопанска дейност в периода преди прехвърляне на стопанското не произтича от правото на Съюза. От член 11, параграф 1 от Регламент No 1257/1999 и от член 23, параграф 2 от Регламент No 1698/2005 произтича изискване за осъществяване на селскостопанска дейност в продължение на 10 години преди прехвърляне на стопанството, но дейността през посочения период може да има както търговски, така и нетърговски характер. Освен това посочените разпоредби забраняват извършването на търговска селскостопанска дейност от прехвърлителя след прехвърляне на стопанството.
 (1) ОВ L 67, стр. 20.


text:
 11.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 251/40
 Жалба, подадена на 13 май 2016 г. — El Corte Inglés/EUIPO — WE Brand (EW)
 (Дело T-241/16)
 (2016/C 251/46)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представител: J. Rivas Zurdo, abogado)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: WE Brand Sàrl (Люксембург, Люксембург)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „EW“ — заявка за регистрация No 12 326 468
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 11 февруари 2016 г. по преписка R 426/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, и
 —
 да осъди насрещната страна или насрещните страни в производството по настоящата жалба, да заплатят съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 26.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/19
 Жалба, подадена на 30 юли 2009 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-308/09)
 2009/C 233/36
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представител: P. Gentili, avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени писмо No 4263 на Европейската комисия — Главна дирекция „Регионална политика“, с предмет: „Регионална оперативна програма „Campaniа“ 2000-2006. Платежно искане No Sysfin 2009/0154 Adonis A/723 от 12 януари 2009 г.“, което съдържа следното решение: „Сумата в размер на от 18 544 968,79 EUR за направените след 17 май 2006 г. разходи в рамките на мярка 1.7, с предмет регионална система за управление и обезвреждане на отпадъци, е недопустима.“
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основни доводи са подобни на изтъкнатите по дело T-99/09 Италия/Комисия (1).
 Жалбоподателят изтъкват по-специално:
 —
 Нарушение на членове 32 и 29 от Регламент (ЕО) No 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове, (2) доколкото „в очакване на изхода от дело T-99/09“ ответникът е съкратил плащането на заверените разходи по мярка 1.7 и доколкото наличието на висяща жалба срещу приети в рамките на процедурата по плащане предходни мерки не фигурира сред предвидените в горепосочените членове хипотези за намаляване на структурните плащания.
 —
 Нарушение на член 230 ЕО. В това отношение жалбоподателят поддържа, че ако на практика поради подаването на жалба по съдебен ред, държавите членки трябва да се опасяват от съкращаване на последващите междинни плащания, те вече не биха били свободни да упражняват своето основно право на съдебна защита.
 (1) ОВ C 102, 1.5.09 г., стр. 34.
 (2) ОВ L 161, 26.6.1999 г., стр. 1.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/23
 Иск, предявен на 7 декември 2006 г. — Holland Malt срещу Комисията
 (Дело T-369/06)
 (2007/C 42/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Holland Malt BV (Lieshout, Нидерландия) [представители: O.W.Brouwer и D.Mes, адвокати ]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отменят изцяло или частично членове 1, 2, 3 и 4 от оспорваното решение;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски;
 —
 да се вземат всички други мерки, които Първоинстанционният съд счита за уместни.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът желае отмяна на Решение на Комисията С(200) 4196 окончателен (1) от 26 септември 2006 г., с което Комисията обявява, че отпуснатата му под условие субсидия от Нидерландия съставлява държавна помощ, която е несъвместима с общия пазар.
 Ищецът оспорва правото на Комисията да установи, че субсидията съставлява държавна помощ, несъвместима с общия пазар, и застъпва становището, че Комисията е извършила нарушения на член 87 ЕО и на редица принципи на Общностното право. Нарушенията касаят следното:
 1)
 Нарушение на член 87(1) ЕО, свързано с неуспеха да се установи, че субсидията съставлява държавна помощ по смисъла на тази разпоредба, както и с неправилното тълкуване и неправилното прилагане на съдебната практика на Общността по този въпрос;
 2)
 Нарушение на член 87(3) ЕО, свързано с:
 a)
 неправилно тълкуване и неправилно прилагане на Указанията (2) на Общността за държавните помощи в земеделския отрасъл;
 б)
 неуспешно уравновесяване на положителните последици от субсидията с нейното въздействие върху условията за търговия в рамките на Общността;
 в)
 неуспешно оценяване и установяване на въздействието на субсидията върху капацитета в малцовата промишленост;
 г)
 неуспешно отчитане на събитията и новостите, настъпили между решението на нидерландското правителство да отпусне субсидията под условие и приемането на оспорваното решение от Комисията;
 3)
 Нарушаване на принципа за добро управление, свързано с отсъствието на надлежно изследване на всички аспекти и интереси при предоставяне на субсидията, включително събитията и новостите, настъпили между решението на нидерландското правителство да отпусне субсидията под условие и приемането на оспорваното решение от Комисията.
 4)
 Нарушаване на задължението за представяне на мотиви съгласно член 253 ЕО.
 (1) С 14/2005 (предишен No 149/2004) Holland Malt BV.
 (2) Указания на Общността за държавните помощи в земеделския отрасъл (OB 2000 C 28, стр. 2).


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/36
 Решение на Съда (четвърти състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Conseil national de l'ordre des médecins/Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
 (Дело C-492/12) (1)
 (Свободно движение на хора - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Директива 2005/36/ЕО - Признаване на професионалните квалификации - Професия на лекар по дентална медицина - Специфичност и разграничение от професията на лекар - Съвместно обучение)
 2013/C 344/62
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Ищец: Conseil national de l'ordre des médecins
 Ответници: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la Recherche, Ministre des Affaires sociales et de la Santé
 в присъствието на: Conseil national de l’ordre des chirurgiens-dentistes
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État (Франция) — Тълкуване на член 36 от Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации (ОВ L 255, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 3) — Специфичност и разграничение между професията на лекар по дентална медицина и професията на лекар — Допустимост на национално законодателство, което въвежда курс на общо университетско обучение за студенти по медицина и студенти по дентална медицина — Допустимост на национално законодателство, което води до практикуване на една и съща специалност от лекари и от лекари по дентална медицина
 Диспозитив
 1.
 а)
 Директива 2005/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 година относно признаването на професионалните квалификации, изменена с Регламент (ЕО) No 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година трябва да се тълкува в смисъл, че допуска въвеждането от държава членка на цикъл на специализирано обучение в областта на медицината или на денталната медицина, чието наименование не съответства на посочените в Приложение V към същата директива по отношение на тази държава членка. Достъп до такова обучение може да се предостави както на лицата, завършили само базово обучение по медицина, така и на тези, които са завършили и валидирали само базовото обучение по дентална медицина.
 б)
 Запитващата юрисдикция трябва да провери:
 —
 дали посоченото специализирано обучение, което не отговаря на изискванията относно базовото обучение по медицина и по дентална медицина, установени в членове 24 и 34 от посочената директива, не води до издаване на удостоверение за завършено базово обучение по медицина или на удостоверение за завършено базово обучение по дентална медицина, и
 —
 дали предоставеното след завършване на това специализирано обучение удостоверение не дава възможност за упражняване на базовата професия на лекар или лекар по дентална медицина от лица, които нямат удостоверение, съответно, за завършено базово обучение по медицина или за завършено базово обучение по дентална медицина.
 2.
 Директива 2005/36, изменена с Регламент No 1137/2008, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска включването на дисциплини от областта на медицината в специализирано обучение по дентална медицина.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 10.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 244/3
 Жалба, подадена на 10 август 2009 г. от Република Гърция срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (осми състав) на 11 юни 2009 г. по дело T-33/07, Република Гърция/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-321/09 P)
 2009/C 244/05
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представител: I. Chalkias)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се уважи настоящата жалба и изтъкнатите правни основания;
 —
 да се отмени решението на Първоинстанционния съд;
 —
 да се уважи частично нашето искане за отмяна;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски в тяхната цялост.
 Правни основания и основни доводи
 Ние изтъкваме,
 1.
 че Първоинстанционният съд не е дал правилно тълкуване и не е приложил правилно принципа на правната сигурност, доколкото е преценил в обжалваното решение, че състезателната процедура за приключване на сметките без съмнение е била особено продължителна, след като тя е започнала на 9 ноември 1999 г. с първото разследване и е приключила на 15 декември 2006 г., дата, на която обжалваното съдебно решение е публикувано, но по наше мнение неоснователно преценява, че тази констатация трябва да бъде приемана относително в рамките на процедурата по приключване на сметките на ФЕОГА и преценява, че не е налице нарушение на принципа на правната сигурност;
 2.
 че обжалваното решение на Първоинстанционния съд съдържа неправилни и противоречиви мотиви, доколкото Първоинстанционният съд, макар и да приема, че Комисията не е дала правилно тълкуване и не е приложила правилно член 12, параграф 1, буква a) от Регламент No 1201/89 и че изтъкнатото от Република Гърция правно основание за отмяна е обосновано и трябва да бъде уважено, преценява, че с това все пак не е било засегнато основанието за финансовата корекция.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/2
 Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2017 г. — Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA/Европейска комисия, Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-609/13 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Координиране на продажните цени и обмен на чувствителна търговска информация - Регламент (ЕО) No 1/2003 - Член 31 - Задължение за мотивиране))
 (2017/C 104/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Duravit AG, Duravit SA, Duravit BeLux SPRL/BVBA (представители: U. Soltész и C. von Köckritz, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre и Malferrari, подпомагани от A. Böhlke, Rechtsanwalt), Съвет на Европейския съюз
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Duravit AG, Duravit SA и Duravit BeLux SPRL/BVBA да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 71, 8.3.2014 г.


text:
 15.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/9
 Решение на Общия съд от 4 февруари 2014 г. — Gandia Blasco/СХВП — Sachi Premium-Outdoor Furniture (Фотьойл куб)
 (Дело T-339/12) (1)
 (Промишлен дизайн на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Регистриран промишлен дизайн на Общността, представляващ фотьойл куб - По-ранен промишлен дизайн - Основание за обявяване на недействителност - Оригиналност - Различно цялостно впечатление - Член 6 и член 25, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 6/2002)
 2014/C 78/18
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Gandia Blasco, SA (Валенсия, Испания) (представител: I. Sempere Massa, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda (Естарежа, Португалия) (представители: M. Oehen Mendes и M. Paes, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на трети апелативен състав на СХВП 25 май 2012 г. (преписка R 970/2011-3), постановено в производство за обявяване на недействителност между Gianda Blasco, SA и Sachi Premium-Outdoor Furniture, Lda.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Gandia Blasco, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 295, 29.9.2012 г.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/41
 Иск, предявен на 30 април 2007 г. — UMG Recordings/СХВП — Osman (MOTOWN)
 (Дело T-143/07)
 (2007/C 140/67)
 Език, на който е изготвен искът: английски
 Страни
 Ищец: UMG Recordings, Inc. (Санта Моника, САЩ) (представители: E. Armijo Chávarri, A. Castán Pérez-Gómez, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Другa страна в производството пред апелативния състав: Jimmy Osman (Лондон, Обединено кралство)
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Съда:
 —
 да допусне писмото му и документите, приложени към него, и да счита за подадена надлежно и в срок жалбата срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2007 година по дело R-523/2006-2, както и след извършване на подходящите процесуални действия да отмени това решение и изрично да разпореди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на иска за отмяна: Словната марка на Общността „MOTOWN“ за стоки и услуги от класове 9, 25, 41 и 42 — заявка No 206 243
 Притежател на марката на Общността: UMG Recordings
 Страна, която иска отмяна на марката на Общността: Jimmy Osman
 Решение на отдела по заличаването: Уважава искането за отмяна за услугите от клас 42, предмет на спора, и го отхвърля в частта му за услугите от клас 41
 Решение на апелативния състав: Уважава жалбата, подадена от Jimmy Osman
 Изложени правни основания: Нарушение на член 15, параграф 1 и член 50, параграф 1 от Регламент (EО) No 40/94 на Съвета.
 Ищецът заявява, че апелативният състав е допуснал грешка при преценката на предоставените доказателства за използването на марката по отношение на услугите от клас 41, предмет на спора.
 На първо място ищецът твърди, че апелативният състав не е отчел, че оспорваната марка е била използвана за услугите, предмет на спора, както от регистрирания притежател, така и от трети лица, със съгласието на притежателя.
 На второ място според ищеца, апелативният състав смесва термините „Дискотеки“ и „Организиране на музикални прояви“, като не е отчел, че те попадат в различни категории услуги.
 На трето място ищецът твърди, че дори ако се приеме, че той не е участвал пряко или непряко в предоставянето на услуги, свързани с „Дискотеки“ и/или „Организиране на музикални прояви“, е трябвало да се приеме, че той е предоставял специфични услуги, попадащи в горепосочените категории и че предоставянето на услуги, попадащи в тези „подкатегории“ е служело, за да се изпълни задължението да се използва тази марка за т. нар. общи категории услуги (а именно услугите, предмет на спора).


text:
 23.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/22
 Жалба, подадена на 24 февруари 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-27/12)
 2012/C 184/48
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: R. Ferlin, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията да изключи жалбоподателя от конкурсната процедура EPSO/COM/AD/02/10 — AD7
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение R/718/11 на Европейската комисия от 21 ноември 2011 г.,
 —
 при условията на евентуалност да се анулира цялата конкурсна процедура,
 —
 да бъде осъдена Комисията да заплати сумата 50 000 EUR като обезщетение за претърпени в резултат на спора неимуществени вреди,
 —
 да се бъде осъден ответникът да заплати всички разноски за производството.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/27
 Решение на Общия съд от 19 ноември 2014 г. — European Dynamics Luxembourg и Evropaïki Dynamiki/Европол
 (Дела T-40/12 и Т-183/12) (1)
 ((Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане - Предоставяне на информационни услуги във връзка със система за управление на документи и на интранет портал на предприятие - Отхвърляне на офертата на един кандидат - Задължение за мотивиране - Равно третиране - Прозрачност - Пропорционалност - Извъндоговорна отговорност))
 (2015/C 007/30)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподатели: European Dynamics Luxembourg SA (Етелбрук, Люксембург) и Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: V. Christianos и S. Paliou, avocats)
 Ответник: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: J. Teal и T. de Maignas, подпомагани от P. Anestis, avocat, C. Kennedy-Loest, solicitor, N. Pourbaix и D. Vallindas, avocats)
 Предмет
 По дело T-40/12, искане за отмяна на решението на Европол от 22 ноември 2011 г., с което се отхвърля офертата на жалбоподателите, направена в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка D/C3/1104 относно доставката на система за управление на предприятие (управление на документи, на преписки и на работни процеси) и на интранет портал на предприятие (OВ 2011/S 134-222044), а по дело T-183/12, от една страна, искане за отмяна на решението на Европол да възложи обществената поръчка по горепосочената процедура за възлагане на друг оферент, и от друга страна — искане за обезщетение за вредите, произтичащи от загубата на възможност, за жалбоподателите, да им бъде възложена обществената поръчка
 Диспозитив
 1)
 Съединява дела T-40/12 и T-183/12 за целите на съдебното решение.
 2)
 Отхвърля жалбите.
 3)
 Осъжда European Dynamics Luxembourg SA и Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да понесат направените от тях съдебни разноски, както и тези, направени от Европейската полицейска служба (Европол).
 (1) ОВ C 109, 14.4.2012 г.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/8
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl (Германия), постъпило на 7 януари 2016 г. — наказателно производство срещу A
 (Дело C-9/16)
 (2016/C 136/13)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Kehl
 Страни в главното производство
 A
 Друга страна: Staatsanwaltschaft Offenburg
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 67, параграф 2 ДФЕС, както и членове 20 и 21 от Регламент No 562/2006 за създаване на Кодекс на Общността за режима за движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (1) или други разпоредби на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която полицейските органи на съответната държава членка са оправомощени да проверяват самоличността на лицата, независимо от поведението им и от конкретните обстоятелства, в зона от 30 километра до националната граница на тази държава членка с държавите — страни по Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година (КПСШ) (2), за да възпрепятстват или спрат неправомерно влизане на територията на тази държава членка, или за да предотвратят определени наказуеми деяния, които са насочени срещу сигурността на границата или осъществяването на гранична охрана, или са извършени във връзка с преминаването на границата, без съгласно член 23 и сл. от Кодекса на шенгенските граници на съответната вътрешна граница временно отново да е въведен граничен контрол?
 2)
 Трябва ли член 67, параграф 2 ДФЕС, както и членове 20 и 21 от Регламент No 562/2006 за създаване на Кодекс на Общността за режима за движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) или други разпоредби на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която, за да възпрепятстват или спрат неправомерно влизане на територията на съответната държава членка, полицейските органи на тази държава членка са оправомощени във влакове и в района на железопътните съоръжения на същата държава членка да задържат за кратко лицата, да ги разпитват и да изискват да им бъдат представени за проверка носените документи за самоличност или документи за преминаване на границата, както и да проверяват визуално носените от тези лица предмети, ако от известната фактическа информация или от опита на граничната полиция следва да се предположи, че тези влакове или железопътни съоръжения се използват за неправомерно влизане в страната и влизането става от държава, която е страна по Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година (КПСШ), без съгласно член 23 и сл. от Кодекса на шенгенските граници на съответната вътрешна граница временно отново да е въведен граничен контрол?
 (1) Регламент (ЕО) No 562/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за създаване на Кодекс на Общността за режима на движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) (ОВ L 105, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 8, стр. 5.
 (2) Конвенция от 19 юни 1990 година за прилагане на споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година между правителствата на държавите от Икономическия съюз Бенелюкс, Федерална република Германия и


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/34
 Жалба, подадена на 9 април 2011 г. — Honnefelder/Комисия
 (Дело F-42/11)
 2011/C 186/64
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Stephanie Honnefelder (Брюксел, Белгия) (представител: C. Bode, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията да не включи жалбоподателя в списъка с резервите от конкурса EPSO/AD/26/05
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на ответника от 11 февруари 2011 г.;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски;
 —
 с предохранителна цел да се постанови неприсъствено решение.


text:
 8.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/11
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 23 декември 2013 г. — Diageo Brands BV/Симирамида-04 ЕООД
 (Дело C-681/13)
 (2014/C 71/18)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Diageo Brands BV
 Ответник: Симирамида-04 ЕООД
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 34, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) да се тълкува в смисъл, че това основание за отказ за признаване на съдебно решение обхваща и случай, в който решението на съда на държавата членка по постановяване на съдебното решение явно противоречи на правото на Съюза и това обстоятелство е известно на този съд?
 2.
 а)
 Следва ли член 34, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 44/2001 да се тълкува в смисъл, че успешното позоваване на това основание за отказ за признаване на съдебно решение се препятства от обстоятелството, че позоваващата се на това основание за отказ страна не е използвала всички средства за защита, налични в държавата членка, в която е постановено съдебното решение?
 б)
 При положителен отговор на въпрос 2, a) би ли било необходимо да се промени този отговор, ако използването на средствата за защита в държавата, в която е постановено съдебното решение, би било безсмислено, тъй като трябва да се приеме, че вследствие на това не би могло да се стигне до постановяване на различно съдебно решение?
 3.
 Следва ли член 14, параграф 1 от Директива 2004/48/ЕО (2) да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба обхваща и съдебните разноски, направени от страните във връзка с правен спор в дадена държава членка относно иск за изплащане на обезщетение за вреди, при положение че този иск и правната защита срещу него засягат претендираното ангажиране на отговорността на ответника вследствие на предприемането в друга държава членка на действия по закрила на правото върху неговата марка — изземване на определени стоки и определени изявления на ответника — като във връзка с това се поставя и въпросът за признаването на решението на съда на последната държава членка в първата посочена държава членка?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).
 (2) Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56).


text:
 25.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/46
 Жалба, подадена на 3 май 2016 г. — Keturi kambariai/EUIPO — Coffee In (coffee inn)
 (Дело T-202/16)
 (2016/C 270/53)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: UAB Keturi kambariai (Вилнюс, Литва) (представител: R. Pumputienė, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: AS Coffee In (Талин, Естония)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз с искане за цвят „черен, оранжев, бял“, съдържаща словните елементи „coffee inn“ — заявка за регистрация No 11 475 233
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 3 март 2016 г. по преписка R 137/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и в резултат на това да отхвърли възражението и да допусне регистрацията на марката, за която е подадена заявка,
 —
 да осъди EUIPO и встъпилата страна да заплатят разноските във връзка със съдебното производство и с производството пред апелативния състав.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 13.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/34
 Жалба, подадена на 27 декември 2016 г. — Proof IT/EIGE
 (Дело T-914/16)
 (2017/C 078/47)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Proof IT SIA (Рига, Латвия) (представители: J. Jerņeva и D. Pāvila, lawyers)
 Ответник: Европейски институт за равенство между половете (EIGE)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейския институт за равенство между половете — прието в рамките на процедура по възлагане на обществена поръчка за възлагането на рамков договор „Поддръжка и актуализиране на инструментите и източниците на EIGE за статистически данни за половете“ EIGE/2016/OPER/01-Лот 1 и EIGE/2016/OPER/01-Лот 2 — за което жалбоподателят е уведомен с писмо от 28 октомври 2016 г. и с което офертата на жалбоподателя е отхвърлена, а рамковият договор е възложен на трето предприятие,
 —
 да присъди на жалбоподателя обезщетение в размер на 128 480 EUR за пропусната възможност и/или за пропускането на самия договор,
 —
 да осъди ответника за заплати разноските на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първо основание, в рамките на което се изтъкват нарушения на принципите за равно третиране и прозрачност, тъй като критериите за възлагане не са били тълкувани по еднакъв начин в хода на цялата процедура по възлагане на обществената поръчка.
 2.
 Второ основание, в рамките на което се твърди, че ответникът е нарушил принципите за равно третиране и прозрачност, тъй като е направил изцяло нова оценка на офертата на жалбоподателя, като по този начин е действал произволно, пораждайки опасения за фаворизиране.
 3.
 Трето основание, в рамките на което се изтъква, че ответникът е нарушил принципите за равно третиране и прозрачност, тъй като критериите за възлагането на поръчката са били неточни, като по този начин на ответника е била предоставена неограничена свобода на избор при възлагането на въпросния договор.
 4.
 Четвърто основание, в рамките на което се твърди, че ответникът е допуснал явни грешки в преценката при оценката на офертата на жалбоподателя, която, след като е била поправена, е трябвало да доведе до различен резултат от процедурата по възлагане на обществената поръчка, т.е. офертата на жалбоподателя не е трябвало да се отхвърли и рамковият договор е трябвало да се възложи на жалбоподателя.


text:
 29.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 111/33
 Жалба, подадена на 1 февруари 2016 г. — Alfonso Egüed/EUIPO — Jackson Family Farms (BYRON)
 (Дело T-45/16)
 (2016/C 111/39)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nelson Alfonso Egüed (Мадрид, Испания) (представител: N. Fernández Fernández-Pacheco, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Jackson Family Farms LLC (Santa Rosa, САЩ)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на ЕС със словния елемент „BYRON“— заявка за регистрация No 10 581 619
 Производство пред EUIPO: производство по възражение/производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 16 ноември 2015 г. по преписка R 822/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да уважи заявката за регистрация на марка на ЕС No 10581619, „BYRON“, за всички стоки, обхванати от класове 18, 25 и 33 (като последният клас е предмет на спора по настоящото дело);
 —
 да се осъди встъпилата страна да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент No 207/2009 що се отнася до иска за установяване на нарушение.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/3
 Списъци, от които се определят членовете на съдебните състави
 2010/C 317/06
 На заседание от 12 октомври 2010 г. Съдът изготви посочения в член 11б, параграф 2 от Процедурния правилник списък, от който се определят членовете на големия състав, както следва:
 г-н Rosas
 г-н Jarašiūnas
 г-жа Silva de Lapuerta
 г-жа Prechal
 г-н Schiemann
 г-жа Berger
 г-н Juhász
 г-н Šváby
 г-н Arestis
 г-н Safjan
 г-н Borg Barthet
 г-н Kasel
 г-н Ilešič
 г-жа Toader
 г-н Malenovský
 г-н Арабаджиев
 г-н Lõhmus
 г-н von Danwitz
 г-н Levits
 г-жа Lindh
 г-н Ó Caoimh
 г-н Bay Larsen
 На заседание от 12 октомври 2010 г. Съдът изготви посочения в член 11в, параграф 2, първа алинея от Процедурния правилник списък, от който се определят членовете на четвърти състав, състоящ се от петима съдии, както следва:
 Четвърти състав
 г-н Schiemann
 г-н Jarašiūnas
 г-н Bay Larsen
 г-н Prechal
 г-жа Toader
 На заседание от 12 октомври 2010 г. Съдът изготви посочения в член 11в, параграф 2, втора алинея от Процедурния правилник списък, от който се определят членовете на съставите от трима съдии, както следва:
 Пети състав
 г-н Borg Barthet
 г-н Ilešič
 г-н Levits
 г-н Safjan
 г-жа Berger
 Шести състав
 г-н Rosas
 г-н Lõhmus
 г-н Ó Caoimh
 г-жа Lindh
 Седми състав
 г-жа Silva de Lapuerta
 г-н Juhász
 г-н Arestis
 г-н Malenovský
 г-н von Danwitz
 Осми състав
 г-н Bay Larsen
 г-жа Toader
 г-жа Prechal
 г-н Jarašiūnas


text:
 19.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/33
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 16 декември 2013 година
 по дело E-7/13
 Creditinfo Lánstraust hf./Registers Iceland и Исландия
 (Директива 2003/98/ЕО относно повторната употреба на информацията в обществения сектор — Принципи на таксуването — Прозрачност — Понятие за разходи — Изисквания за самофинансиране)
 (2015/C 92/07)
 По дело E-7/13, Creditinfo Lánstraust hf./Registers Iceland и Исландия – МОЛБА до Съда по член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, отправена от Районния съд на Рейкявик (Héraðsdómur Reykjavíkur), относно тълкуването на Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 г. относно повторната употреба на информацията в обществения сектор, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 16 декември 2013 г. решение, чийто диспозитив гласи:
 1.
 Членове 6 и 7 от Директива 2003/98/ЕО изискват при налагането на такси за повторната употреба на информацията в обществения сектор да се извършва проверка по същество към момента на определянето на таксата. Чрез проверката трябва да се установи, че общите приходи от такива такси не надвишават разходите за събирането, изготвянето, възпроизвеждането и разпространението на документите, заедно с разумна възвръщаемост на инвестицията. Ако факторите от значение за извършване на дадено изчисление са несигурни, следва най-малкото да се направи приблизителна оценка. Базата за изчисляване на таксите обаче се предоставя само при поискване. Това важи независимо дали таксата е определена със закон, от съответния публичен орган или по друг начин.
 2.
 При определяне на разходите по член 6 от директивата могат да бъдат взети предвид разходите, направени от даден орган от обществения сектор във връзка с първоначалното събиране и изготвяне на въпросните документи. В такъв случай всички приходи, събрани в това отношение, като такси или данъци, например гербови налози, които намаляват или компенсират тези разходи, могат също да бъдат взети предвид.
 3.
 Изискванията за самофинансиране, приложими за органите от обществения сектор, могат да бъдат взети предвид при определянето на разходите по член 6 от директивата. Това правило се прилага, при условие че съгласно член 6 са взети предвид само елементите на разходите, заедно с разумна възвръщаемост на инвестицията, свързани с обработката на документите, необходима за повторната употреба.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/8
 Решение на Съда (шести състав) от 21 март 2013 г. — Европейска комисия/Buczek Automotive sp. z o.o., Република Полша
 (Дело C-405/11 P) (1)
 (Обжалване - Държавни помощи - Преструктуриране на полската индустрия - Понятие за държавна помощ - Събиране на публични вземания - Квалифициране като държавна помощ на обстоятелството, че не е поискано обявяване в несъстоятелност на предприятието длъжник - Критерий за частния кредитор - Разпределяне на доказателствената тежест - Граници на съдебния контрол)
 2013/C 156/11
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Stobiecka-Kuik и T. Maxian Rusche)
 Други страни в производството: Buczek Automotive sp. z o.o. (представители: J. Jurczyk, radca prawny), Република Полша (представител: M. Krasnodębska-Tomkiel)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (втори състав) от 17 май 2011 г. по дело Buczek Automotive/Комисия (T-1/08), с което Общият съд отменя частично Решение 2008/344/ЕО на Комисията от 23 октомври 2007 година относно държавна помощ C-23/06 (ex NN 35/06), приведена в действие от Полша в полза на производителя на стомана Technologie Buczek Group (ОВ L 116, 2008 г., стр. 26) — Квалифициране като държавна помощ на обстоятелството, че не е поискано обявяване в несъстоятелност на предприятието длъжник — Грешка при прилагането на правото при преценката на направената от Комисията проверка на хипотетичния частен кредитор, както и при разпределянето на тежестта за доказване
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 3.
 Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 311, 22.10.2011 г.


text:
 1.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/36
 Жалба, подадена на 7 юни 2016 г. — Kaane American International Tobacco v EUIPO — Global Tobacco (GOLD MONT ORIGINAL Super Slims)
 (Дело T-292/16)
 (2016/C 279/51)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kaane American International Tobacco Co. Ltd. (Джебел Али, Обединени арабски емирства) (представители: G. Hinarejos Mulliez, I. Valdelomar Serrano, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Global Tobacco FZCO (Дубай, Обединени арабски емирства)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: Фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „GOLD MONT ORIGINAL Super Slims“ — Марка на Европейския съюз No 11 361 714
 Производство пред EUIPO: Производство за обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: Решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 април 2016 г. по преписка R 2492/2014-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да допусне настоящата жалба,
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да спре производството по преписка R 2492/2014-4 до влизане в сила на решението по паралелното производство по преписка R 1857/2015-4 (понастоящем висящо пред Общия съд),
 —
 да осъди EUIPO (апелативните състави) или, при условията на евентуалност, другата страна в производството да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на принципите на равенство пред закона и на безпристрастност.


text:
 7.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/4
 Решение на Съда (голям състав) от 15 април 2008 г. (преюдициално запитване от Labour Court — Ирландия) — Impact/Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport
 (Дело C-268/06) (1)
 (Директива 1999/70/ЕО - Клаузи 4 и 5 от Рамковото споразумение относно срочната работа - Срочна заетост в публичната администрация - Условия за наемане на работа - Възнаграждения и пенсии - Подновяване на срочни трудови договори за срок до осем години - Процесуална автономия - Непосредствено действие)
 (2008/C 142/05)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 Labour Court
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Impact
 Ответници: Minister for Agriculture and Food, Minister for Arts, Sport and Tourism, Minister for Communications, Marine and Natural Resources, Minister for Foreign Affairs, Minister for Justice, Equality and Law Reform, Minister for Transport
 Предмет
 Преюдициално запитване — Labour Court — Тълкуване на клауза 4, точка 1 [принцип на недопускане на дискриминация] и клауза 5, точка 1 [мерки за предотвратяване на злоупотреба при използването на последователни срочни трудови договори или правоотношения] от приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Жалба, която цели позоваване на непосредственото действие на посочените разпоредби — Липса на компетентност на сезираната юрисдикция по националното право — Компетентност по силата на общностното право, по- специално на принципите на равностойност и на ефективност
 Диспозитив
 1)
 Общностното право, и в частност принципът на ефективност, изисква специализирана юрисдикция, която в рамките на предоставената й от законодателството за транспониране на Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) компетентност — макар и факултативна — трябва да се произнесе по искане на основание нарушение на това законодателство, да приеме, че е компетентна да разгледа и исканията на лицата, които се основават пряко на самата директива за периода от датата, на която изтича срокът за нейното транспониране, до датата на влизане в сила на посоченото законодателство, ако се установи, че задължението за тези лица да сезират успоредно обща юрисдикция с отделно искане, което се основава пряко на посочената директива, би довело до процесуални пречки, които могат да направят изключително трудно упражняването на предоставените им от общностния правен ред права. Препращащата юрисдикция трябва да извърши необходимите проверки в това отношение.
 2)
 Клауза 4, точка 1 от Рамково споразумение относно срочната работа, което е сключено на 18 март 1999 г. и се намира в приложението към Директива 1999/70, е безусловна и достатъчно точна по своето съдържание, за да могат


text:
частноправните субекти да се позоват на нея пред национален съд. Такъв обаче не е случаят с клауза 5, точка 1 от посоченото рамково споразумение.
 3)
 Член 10 ЕО и член 249, трета алинея ЕО, както и Директива 1999/70 трябва да се тълкуват в смисъл, че орган на държава-членка, действащ в качеството на публичен работодател, не може да приема мерки, които противоречат на целта, преследвана с тази директива и с Рамковото споразумение относно срочната работа, по отношение на предотвратяването на злоупотребата със срочни договори, изразяваща се в подновяване на тези договори за необичайно дълъг срок през периода между датата, на която изтича срокът за транспониране на тази директива, и датата на влизане в сила на закона за нейното транспониране.
 4)
 Доколкото приложимото национално право съдържа норма, която изключва прилагането на законите с обратна сила при липса на ясни и недвусмислени указания в обратен смисъл, националната юрисдикция, сезирана с искане на основание нарушение на разпоредба на националния закон за транспониране на Директива 1999/70, е длъжна, съгласно общностното право, да придаде обратно действие на посочената разпоредба към датата, на която изтича срокът за транспониране на тази директива, само ако в националното право съществува указание от такова естество, което може да придаде обратно действие на тази разпоредба.
 5)
 Клауза 4 от Рамковото споразумение относно срочната работа трябва да се тълкува в смисъл, че условията за наемане на работа по смисъла на тази клауза включват условията относно възнагражденията, както и относно пенсиите, които са функция на трудовото правоотношение, с изключение на условията относно пенсиите, които произтичат от законоустановена схема на социално осигуряване.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/6
 Решение на Съда (първи състав) от 19 март 2009 г. (преюдициално запитване от Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Firma Baumann GmbH/Land Hessen
 (Дело C-309/07) (1)
 (Обща селскостопанска политика - Такси в областта на ветеринарните инспекции и проверки - Директива 85/73/ЕИО)
 2009/C 113/11
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Hessischer Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Firma Baumann GmbH
 Ответник: Land Hessen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hessischer Verwaltungsgerichtshof — Тълкуване на член 5, параграф 3 и на приложение А, глава I, точка 1, точка 2, буква а) и точка 4, букви а) и б) от Директива 85/73/ЕИО на Съвета от 29 януари 1985 година относно финансирането на здравните инспекции и контрол на прясно месо и птиче месо (ОВ L 32, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 5, стр. 12), изменена и консолидирана с Директива 96/43/ЕО на Съвета от 26 юни 1996 г. (ОВ L 162, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 19, стр. 61) — Правна уредба, която провежда разграничение между кланици в големи предприятия и други дейности по клане, като определя такси с променлив размер за различните видове животни и като увеличава таксите за клане извън обичайните часове.
 Диспозитив
 1.
 Глава I, точка 4, буква а) от приложение А към Директива 85/73/ЕИО на Съвета от 29 януари 1985 година относно финансирането на ветеринарните инспекции и проверки, посочени в Директиви 89/662/ЕИО, 90/425/ЕИО, 90/675/ЕИО и 91/496/ЕИО, изменена и консолидирана с Директива 96/43/ЕО на Съвета от 26 юни 1996 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държавите-членки да се отклоняват от предвидената в глава I, точка 1 и точка 2, буква а) от това приложение А таблица на таксите и да събират такса, чийто размер варира в зависимост от големината на предприятието и от броя на закланите животни по видове.
 Глава I, точка 4, буква б) от приложение А към Директива 85/73, изменена и консолидирана с Директива 96/43, трябва да се тълкува в смисъл, че държавата-членка не е длъжна да спазва предвидената в точка 1 и точка 2, буква а) от същата глава таблица на таксите и може да събира такса, чийто размер варира в зависимост от големината на предприятието и от броя на закланите животни по видове, когато е установено, че тези фактори оказват реално влияние върху действително направените разходи за извършване на ветеринарните инспекции и проверки, предвидени от относимите разпоредби на общностното право.
 2.
 Глава I, точка 4, буква а) от приложение А към Директива 85/73, изменена и консолидирана с Директива 96/43, трябва да се тълкува в смисъл, че държавата-членка може да събира „определена на процентна основа допълнителна такса“ за инспекция на животни, които по молба на собственика са заклани извън нормалните часове за клане, която се добавя към обичайната такса, събирана за инспекциите на животни, когато това увеличение представлява предварително определена стойност, съответстваща на допълнителните реални разходи, които трябва да бъдат покрити.
 Глава I, точка 4, буква б) от приложение А към Директива 85/73, изменена


text:
 5.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/9
 Жалба, подадена на 22 юни 2015 г. — DIMA Verwaltungs/СХВП (Форма на контейнер)
 (Дело T-326/15)
 (2015/C 328/08)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: DIMA Verwaltungs GmbH (Хамбург, Германия) (представител: T. Kerkhoff, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: триизмерна марка на Общността (Форма на контейнер) — заявка за регистрация No 12 649 174
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 20 април 2015 г. по преписка R 2567/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да задължи ответника да продължи производството за регистрация,
 —
 при условията на субсидиарност да установи, че член 7, параграф 1, буква б) от Регламента допуска регистрацията и да върне делото на апелативния състав,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/7
 Решение на Съда (голям състав) от 6 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Rechtbank ’s-Gravenhage, Нидерландия) — Monsanto Technology LLC/Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH
 (Дело C-428/08) (1)
 (Индустриална и търговска собственост - Правна закрила на биотехнологичните изобретения - Директива 98/44/ЕО - Член 9 - Патент, който защитава продукт, съдържащ или състоящ се от генетична информация - Материал, който включва в състава си продукта - Защита - Условия)
 2010/C 234/10
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank ’s-Gravenhage
 Страни в главното производство
 Ищец: Monsanto Technology LLC
 Ответници: Cefetra BV, Cefetra Feed Service BV, Cefetra Futures BV, Alfred C. Toepfer International GmbH
 В присъствието на: Аржентинската държава
 Предмет
 Преюдициално запитване — Rechtbank ’s-Gravenhage — Тълкуване на член 9 от Директива 98/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 1998 година относно правната закрила на биотехнологичните изобретения (ОВ L 213, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 268) — Обхват на защитата, предоставена с патент — Продукт (ДНК последователност), който се включва в състава на материал (соево брашно), внесен в Европейския съюз — Абсолютна защита, предоставена на ДНК последователност от националното законодателство — Патент, предоставен преди приемането на директивата — Членове 27 и 30 от Споразумението ТРИПС
 Диспозитив
 1.
 Член 9 от Директива 98/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 юли 1998 година относно правната закрила на биотехнологичните изобретения трябва да се тълкува в смисъл, че той не предоставя закрила на патентните права при обстоятелства като тези в спора по главното производство, когато патентованият продукт се съдържа в соево брашно, където не изпълнява функцията, за която е патентован, но я е изпълнявал по-рано в соевото растение, от което е произведено след преработка това брашно, или когато той би могъл евентуално да изпълнява отново тази функция, след като е бил извлечен от брашното и впоследствие въведен в клетка на жив организъм.
 2.
 Член 9 от Директива 98/44/ЕО хармонизира изчерпателно предоставяната от него закрила така, че възпрепятства предоставянето от национално законодателство на абсолютна закрила на патентования продукт като такъв, независимо от това дали той изпълнява своята функция в съдържащия го материал.
 3.
 Член 9 от Директива 98/44/ЕО не допуска притежателят на патент, издаден преди приемането на тази Директива, да се позовава на абсолютната закрила на патентования продукт, предоставена му от приложимото тогава национално законодателство.
 4.
 Членове 27 и 30 от Споразумението за свързаните с търговията аспекти на правата върху интелектуалната собственост, съставляващо приложение 1В към Споразумението за създаване на Световната търговска организация (СТО), подписано в Маракеш на 15 април 1994 г. и одобрено с Решение No 94/800/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година относно сключването от името на Европейската общност, що се отнася до въпроси от нейната компетентност, на споразуменията, постигнати на Уругвайския кръг на многостранните преговори (1986—1994 г.), нямат влияние върху тълкуването, дадено на член 9 от Директива 98/44.
 (1) ОВ C 313, 6.12.2008 г.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/52
 Жалба, подадена на 20 септември 2016 г. — Villeneuve/Комисия
 (Дело T-671/16)
 (2016/C 419/69)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Vincent Villeneuve (Монтпелие, Франция) (представител: C. Mourato, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на конкурсната комисия в конкурс на общо основание EPSO/AD/303/15 (AD7) от 5 ноември 2015 г. относно жалбоподателя, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в настоящото производство на основание член 134 от Процедурния правилник на Общия съд.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, тъй като в обжалваното решение не се разясняват причините, поради които се приема, че жалбоподателят няма достатъчно професионален опит в областта на конкурса, за да може кандидатурата му да бъде допусната до следващия етап на конкурса.
 2.
 Второто основание е изведено от явна грешка при преценката, допусната от конкурсната комисия, тъй като проверката на минималния професионален опит в областта на конкурса, която комисията трябвало да извърши най-напред, не можела да се отнася за това дали той е подходящ предвид подлежащата на заемане длъжност и определените в това отношение критерии за подбор, тъй като етапът на проверка на условията за допускане протича е част от протичащите по-късно етапи на конкурса.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на член 27 и член 29, параграф 1 от Правилника, на член 5 от приложение III към същия, както и на точки 2.3 и 2.4 от Общите правила, приложими към конкурсите на общо основание, а също и от допуснати процесуални нарушения и съответно явна грешка в преценката.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от нарушение на принципа на равно третиране на кандидатите при подбора по квалификации.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/15
 Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo per la Sardegna (Италия), постъпило на 12 март 2015 г. — Mario Melis и др./Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio
 (Дело C-67/15)
 (2015/C 146/23)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo per la Sardegna
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mario Melis, Tavolara Beach Sas, Dionigi Piredda, Claudio Del Giudice
 Ответник: Comune di Loiri Porto San Paolo, Provincia di Olbia Tempio
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допускат ли принципите на свобода на установяване, недопускане на дискриминация и защита на конкуренцията, съдържащи се в членове 49, 56 и 106 ДФЕС, национална правна уредба, която чрез последващи законодателни изменения предвижда многократно удължаване на срока на концесии на имоти с икономическо значение от крайбрежната ивица — публична държавна собственост?
 2)
 Член 12 от Директива 2006/123/ЕО (1) допуска ли съществуването на национална уредба като член 1, параграф 18 от Декрет-закон No 194 от 30 декември 2009 г., преобразуван в Закон No 25 от 26 февруари 2010 г., изменен и допълнен, която позволява автоматично удължаване на срока на текущите концесии за територии и имоти— публична държавна собственост по крайбрежната ивица, предоставени за туристически и развлекателни дейности до 31 декември 2015 г., или до 31 декември 2020 г. съгласно член 34-duodecies от Декрет-закон No 179 от 18 октомври 2012 г., добавен с член 1, параграф 1 от Закон No 221 от 17 декември 2012 г. за преобразуване на същия декрет-закон?
 (1) Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/43
 Жалба, подадена на 13 ноември 2010 г. — Cosepuri/EFSA
 (Дело T-532/10)
 ()
 2011/C 30/79
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Cosepuri Soc. coop. p.a. (Болоня, Италия) (представител: F. Fiorenza, avvocato)
 Ответник: Европейска агенция за безопасност на храните (EFSA)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени отказа за предоставяне на достъп до документи на Cosepuri от 15 септември 2010 г.;
 —
 да се разпореди на EFSA да предостави достъп до определените за поверителни документи;
 —
 да се осъди EFSA да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят в настоящото производство, който е жалбоподател и в производството по дело T-339/10 (1), Cosepuri/EFSA, обжалва решението на Европейската агенция за безопасност на храните (EFSA) от 15 септември 2010 г. относно възлагане на обществена поръчка 2010/S 51-074689, различно от протокол CFT/EFSA/FIN/2010/01, с предмет извършването на редовни превози отиване и връщане в Италия и в Европа, която е възложена на друго предприятие.
 С обжалваното решение EFSA отказва достъп до някои актове, касаещи поръчката, и по-специално до документите относно изискванията за допускане и възлагане на определената за икономически най-изгодна оферта.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква нарушение на съответните разпоредби на Регламент (ЕО) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година (2), и на Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година (3), както и нарушение на задължението за мотивиране на решението, на принципа на прозрачност и на правото на достъп до актовете. На последно място жалбоподателят изтъква, че е налице злоупотреба с власт.
 Жалбоподателят сочи, по-специално, че ответникът извършва нарушение като не посочва конкретната вреда от предоставянето на достъп до поисканите документи и като не излага мотиви за причините, поради които е било частично отхвърлено искането му за достъп до сравнителна в контекста на процедура за възлагане на обществена поръчка информация, включена в документацията, изнесена за поръчката от конкурентите, и следователно изключена от приложното поле на поверителната търговска информация. Жалбоподателят иска и съединяване на настоящото производство с производството по дело T-339/10, което все още е висящо пред Общия съд.
 (1) ОВ C 288, стр. 47.
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).
 (3) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/12
 Иск, предявен на 19 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-565/08)
 (2009/C 55/19)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и L. Prete)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като предвижда разпоредби, които налагат на адвокатите задължението да спазват максимални тарифи, Италианската република не изпълнява задълженията си по член 43 ЕО и член 49 ЕО;
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Определянето на задължителни максимални тарифи за съдебните и извънсъдебни дейности на адвокатите представлява ограничение на свободата на установяване по смисъла на член 43 ЕО, както и ограничение на свободното предоставяне на услуги по смисъла на член 49 ЕО. Всъщност задължителна максимална скала, която трябва да се прилага независимо от качеството на извършената работа, от необходимите за извършването й усилия и от понесените за осъществяването й разходи, може да направи италианския пазар за юридически услуги непривлекателен за чуждестранни професионалисти. Следователно адвокатите, установени в други държави-членки, са разколебани да се установяват в Италия или временно да предоставят там своите услуги.
 На първо място, това се обяснява с факта, че задължението за адаптиране към нова тарифна система (при това твърде сложна) води до допълнителни разходи, които могат да възпрепятстват упражняването на основните свободи, признати от Договора.
 На второ място, максималната граница на скалата представлява друга пречка пред свободното движение на юридическите услуги във вътрешния пазар, тъй като възпрепятства правилното възнаграждаване на качеството на дейностите, упражнявани от адвокати, установени в различни от Италия държави-членки, което следователно разубеждава някои адвокати, изискващи по-високи хонорари от определените от италианската правна уредба в зависимост от характеристиките на италианския пазар, да предоставят временно своите услуги в Италия или да се установят в тази държава.
 На последно място, сковаността на италианската тарифна система пречи на адвоката (включително този, който е установен в чужбина) да прави оферти ad hoc в специфични ситуации и/или на специфични клиенти, например да предлага определени юридически услуги на фиксирана цена или да предлага при обща тарифа съвкупност от юридически услуги, предоставяни в различни държави-членки. Ето защо италианското законодателство може да доведе до загуба на конкурентоспособност от установените в чужбина адвокати, тъй като ги лишава от ефикасни техники за проникване на италианския юридически пазар.
 Освен това оспорваната мярка нито изглежда да е в състояние да постигне целите от обществен интерес, изтъквани от италианските власти, нито да е най-малко ограничителната за тази цел. По-специално тя не изглежда в състояние да гарантира достъпа до правосъдие на хората с по-ограничени възможности, или да гарантира защитата на получателите на юридически услуги, или пък да осигури доброто правораздаване. Тя не изглежда и пропорционална, като се има предвид обстоятелството, че съществуват други мерки, които изглеждат значително по-малко ограничителни по отношение на установените в чужбина адвокати и които са също толкова (или повече) в състояние да постигнат целите на защита, изтъквани от италианските власти.
 Най-после, италианските власти не обясняват дали тези алтернативни мерки с по-малко ограничителен характер по отношение


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/25
 Решение на Общия съд от 16 май 2017 г. — CW/Парламент
 (Дело T-742/16 RENV) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Психически тормоз - Член 12а от Правилника - Задължение за съдействие - Вътрешни правила за консултативната комисия по проблемите на тормоза на работното място и неговото предотвратяване - Член 24 от Правилника - Молба за съдействие - Отхвърляне - Решение, с което се отхвърля подадената по административен ред жалба - Самостоятелно съдържание - Преждевременност на жалбата по административен ред - Липса - Роля и правомощия на консултативната комисия по проблемите на тормоза на работното място и неговото предотвратяване - Факултативно сезиране от длъжностното лице - Извъндоговорна отговорност))
 (2017/C 221/35)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CW (представител: C. Bernard-Glanz, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент (представители: E. Танева и M. Dean)
 Предмет
 Искане на основание член 270 ДФЕС, от една страна, за отмяна на решението на Парламента от 8 април 2013 г., с което е отхвърлена молбата за съдействие, подадена от жалбоподателката във връзка с твърдения психически тормоз, който същата смята, че ѝ е упражнен от нейните преки ръководители, и за отмяна на решението на генералния секретар на Парламента от 23 октомври 2013 г., с което е отхвърлена подадената от нея жалба по административен ред от 9 юли 2013 г., и от друга страна, за присъждане на обезщетение за вредите, които тя твърди, че е претърпяла
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението от 23 октомври 2013 г. на генералния секретар на Европейския парламент, с което той в качеството си на орган по назначаването отхвърля подадената от CW жалба по административен ред от 9 юли 2013 г.
 2)
 Отхвърля като недопустимо искането за отмяна на решението на Парламента от 8 април 2013 г., с което е отхвърлена молбата за съдействие, подадена от CW.
 3)
 Осъжда Парламента да изплати на CW обезщетение за претърпените неимуществени вреди в размер на 2 000 EUR, заедно с мораторните лихви, считано от датата на обявяване на настоящото съдебно решение, по лихвения процент, определен от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните операции по рефинансиране.
 4)
 Отхвърля искането за обезщетение в останалата му част.
 5)
 Осъжда Парламента да понесе направените от него съдебни разноски и съдебните разноски на CW, направени в рамките на първоначалното производство пред Съда на публичната служба на Европейския съюз във връзка с жалбата по дело F-124/13, в рамките на производството по обжалване във връзка с дело T-309/15 P и в рамките на настоящото производство за ново разглеждане по дело T-742/16 RENV.
 (1) ОВ C 52, 22.2.2014 г. (делото първоначално е заведено пред Съда на публичната служба на Европейския съюз с номер F-124/13).


text:
 26.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 159/25
 Определение на Общия съд от 12 март 2014 г. — PAN Europe/Комисия
 (Дело T-192/12) (1)
 ((Жалба за отмяна - Околна среда - Регламент за изпълнение (ЕС) No 1143/2011 за одобряване на активното вещество прохлораз - Искане за вътрешно преразглеждане - Отказ - Условия, на които трябва да отговаря дадена организация, за да има право да подаде искане за вътрешно преразглеждане - Частично явно недопустима и частично явно лишена от всякакво правно основание жалба))
 2014/C 159/34
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия) (представител: J. Rutteman, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Oliver и P. Ondrůšek, впоследствие P. Ondrůšek, J. Tomkin и L. Pignataro-Nolin)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Комисията от 9 март 2012 г., с което се отхвърля като недопустимо искането на жалбоподателя Комисията да преразгледа Регламент за изпълнение (ЕС) No 1143/2011 на Комисията от 10 ноември 2011 година за одобряване на активното вещество прохлораз, в съответствие с Регламент (ЕО) No 1107/2009 на Европейския парламент и на Съвета относно пускането на пазара на продукти за растителна защита, и за изменение на приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 540/2011 на Комисията и на Решение 2008/934/ЕО на Комисията (ОВ L 293, стр. 26)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 194, 30.6.2012 г.