text:
 17.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 383/7
 Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 16 август 2016 г. — Openbaar Ministerie/Krzysztof Marek Poltorak
 (Дело C-452/16)
 (2016/C 383/09)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Вносител на искането: Openbaar Ministerie
 Ответник: Krzysztof Marek Poltorak
 Преюдициални въпроси
 1)
 Автономни понятия на правото на Съюза ли са изразите „съдебен орган“ по член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР (1) и „съдебно решение“ по член 1, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: въз основа на какви критерии може да се определи дали даден орган на издаващата държава членка е „съдебен орган“ от такова естество и дали издадената от него европейска заповед за арест следователно е „съдебно решение“ от такова естество?
 3)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: Главната дирекция на националната полиция в Швеция попада ли в понятието „съдебен орган“ по член 6, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР и издадената от този орган европейска заповед за арест следователно дали е „съдебно решение“ като посоченото в член 1, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР?
 4)
 При отрицателен отговор на първия въпрос: в съответствие ли е с правото на Съюза определянето на национален полицейски орган като Главна дирекция на националната полиция като издаващ съдебен орган?
 (1) Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/27
 Решение на Първоинстанционния съд от 29 октомври 2009 г. — Peek & Cloppenburg/СХВП — Redfil (Agile)
 (Дело T-386/07) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността Agile - По-ранни национални словни марки и словна марка на Общността Aygill’s - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Прилика между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 2009/C 312/44
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Peek & Cloppenburg (Хамбург, Германия) (представители: T. Dolde, A. Renck и V. von Bomhard, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално S. Laitinen, впоследствие R. Pethke)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Redfil, SL (Барселона, Испания) (представители: C. Hernández Hernández, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 26 юли 2007 г. (преписка R 1324/2006-2) относно процедура по възражение между Peek & Cloppenburg и Redfil, SL
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 26 юли 2007 г. (преписка R 1324/2006-2).
 2.
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски, направени от Peek & Cloppenburg.
 3.
 Redfil, SL понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 297, 8.12.2007 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/8
 Решение на Съда (първи състав) от 22 януари 2009 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — STEKO Industriemontage GmbH/Finanzamt Speyer-Germersheim
 (Дело C-377/07) (1)
 (Корпоративен данък - Преходни разпоредби - Приспадане на обезценката на дялови участия в чуждестранни дружества)
 (2009/C 69/12)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: STEKO Industriemontage GmbH
 Ответник: Finanzamt Speyer-Germersheim
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 56 ЕО — Корпоративен данък — Преходни разпоредби за 2001 година, забраняващи на дружество да приспадне обезценената стойност, която са претърпели притежаваните от него чуждестранни дялови участия.
 Диспозитив
 При обстоятелства като разглежданите в главното производство, при които местно капиталово дружество притежава по-малко от 10 % дялово участие в друго капиталово дружество, член 56 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска възможност забраната за приспадане на свързаното с такова участие намаление на печалбата да влезе в сила по-рано за дяловото участие в чуждестранно дружество, отколкото за дяловото участие в местно дружество.
 (1) ОВ C 283, 24.11.2007 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/11
 Решение на Съда (първи състав) от 8 март 2017 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société Euro Park Service, правоприемник на правата и задълженията на дружеството Cairnbulg Nanteuil/Ministre des finances et des comptes publics
 (Дело C-14/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Пряко данъчно облагане - Дружества от различни държави членки - Обща система за данъчно облагане - Сливане чрез придобиване - Предварително одобрение от данъчната администрация - Директива 90/434/ЕИО - Член 11, параграф 1, буква а) - Данъчна измама или отклонение от данъчно облагане - Свобода на установяване))
 (2017/C 144/15)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Société Euro Park Service, правоприемник на правата и задълженията на дружеството Cairnbulg Nanteuil
 Ответник: Ministre des finances et des comptes publics
 Диспозитив
 1)
 Доколкото член 11, параграф 1, буква а) от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, не извършва изчерпателна хармонизация, правото на Съюза позволява да се преценява съвместимостта на национално законодателство като разглежданото по главното производство с първичното право, при положение че това законодателство е било прието, за да се транспонира във вътрешното право възможността, предоставена в тази разпоредба.
 2)
 Член 49 ДФЕС и член 11, параграф 1, буква a) от Директива 90/434 трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство като разглежданото по главното производство, което, в случай на операция на трансгранично сливане, поставя предоставянето на данъчни предимства, приложими за такава операция по силата на тази директива, в конкретния случай отложено данъчно облагане на капиталовите печалби, свързани с активите, прехвърлени на дружество, установено в друга държава членка, от учредено по френското право дружество, в зависимост от процедура по предоставяне на предварително одобрение, в рамките на която данъчнозадълженото лице, за да получи това одобрение, трябва да докаже, че съответната операция се основава на търговски съображения, че нейната основна цел или една от основните ѝ цели не е извършването на данъчна измама или отклонението от данъчно облагане и че условията на операцията позволяват да се осигури бъдещото облагане на капиталовите печалби, чието данъчно облагане е отложено, докато в случай на операция на вътрешно сливане подобно отложено облагане се предоставя, без данъчнозадълженото лице да бъде длъжно да провежда такава процедура.
 (1) ОВ C 106, 21.3.2016 г.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/71
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 26 юни 2008 г. — Joseph/Комисия
 (Дело F-54/07) (1)
 (Публична служба - Договорно наети служители - Късно подадена жалба - Случайно събитие - Назначаване - Членове 3а, 3б и 85 от УРДС - Продължителност на договора - Решение на Комисията от 28 април 2004 г. относно максималния срок за обжалване от персонала в службите на Комисията, който не е безсрочно нает - Член 12 от ОРИ относно процедурите, уреждащи наемането на работа и заетостта на договорно наетите служители в Комисията - Равно третиране)
 (2008/C 209/130)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Anne Joseph (Дамаск, Сирия) (представители: N. Lhoëst и S. Fernandez Menendez, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Berscheid и L. Lozano Palacios)
 Предмет
 Прекратяване на договора за наемане на работа на жалбоподателя в качеството на договорно нает служител, доколкото продължителността му е не 3 години, а 15 месеца, на основание, от една страна, на решението на Комисията от 28 април 2004 г. относно максималния срок за обжалване от персонала в службите на Комисията, който не е безсрочно нает и, от друга страна, на член 12 от Общите разпоредби за изпълнение относно процедурите, уреждащи наемането на работа и заетостта на договорно наетите служители в Комисията.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Всяка от страните следва да понесе направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 199, 25.8.2008 г., стр. 50.


text:
 22.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 399/10
 Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Bacău (Румъния) на 21 септември 2012 г. — Elena Luca/Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
 (Дело C-430/12)
 2012/C 399/16
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Bacău
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Elena Luca
 Ответник: Casa de Asigurări de Sănătate Bacău
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допускат ли член 56 от [ДФЕС] (предишен член 49 ДЕО) и член 22 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 (1) национална правна уредба като съдържащата се в член 40, алинея 1, буква б) и член 46 от Ordinul 592/2008, съгласно която работникът — наето или самостоятелно заето лице — или членове на неговото семейство имат право на покриване на пълния размер на разходите за болнично лечение, получено от тях в друга държава членка, само при условие, че са получили предварително разрешение в този смисъл?
 2.
 Представлява ли частичното покриване на медицинско лечение, получено в рамките на Общността, изчислено по тарифите на осигуряващата държава членка — в нашия случай съгласно член 71 от Ordinul 122/2007 (понастоящем отменен с Ordinul 729/2009) — ограничение по смисъла на член 56 [ДФЕС] (предишен член 49 ДЕО)?
 3.
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос, в какъв размер трябва да се покрият разходите, направени от осигуреното лице, в хипотезата, в която размерът на плащанията, предвиден в законодателството на държавата членка по местопребиваване, се различава от размера на обезщетенията, предвидени от законодателството на държавата членка, в която е извършено лечението?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1408/71 от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/18
 Определение на Съда (шести състав) от 6 февруари 2014 г. — El Corte Inglés, SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 (Дело C-301/13 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 8, параграф 1, буква б) - Словна марка CLUB GOURMET и CLUB DEL GOURMET - Отхвърляне на възражението - Процедурен правилник на Съда - Член 181 - Частично явно недопустима и частично явно неоснователна жалба))
 2014/C 175/21
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (представители: J. L. Rivas Zurdo и E. Seijo Veiguela, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на Общия съд (четвърти състав) от 20 март 2013 г. по дело El Corte Inglés/СХВП — Chez Gerard (CLUB GOURMET) (T-571/11), с което Общият съд е отхвърлил жалбата срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 28 юли 2011 г. (преписка R 1946/2010-1) относно производство по възражение между El Corte Inglés, SA и Groupe Chez Gerard Restaurants Ltd
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда El Corte Inglés SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/19
 Жалба, подадена на 19 декември 2011 г. от Mindo Srl срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 5 октомври 2011 г. по дело T-19/06, Mindo Srl/Европейска комисия
 (Дело C-652/11 P)
 2012/C 49/32
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mindo Srl (представители: C. Osti, A. Prastaro, G. Mastrantonio, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени изцяло Решение на Общия съд от 5 октомври 2011 г. по дело T-19/06 Mindo/Комисия, като след това,
 —
 върне делото за ново разглеждане на Общия съд, който да се произнесе по същество с оглед на указанията на Съда, тъй като обжалваното съдебно решение лишава Mindo от правото му на всеобхватен съдебен контрол в рамките на първоинстанционното производство,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателя извежда исканията си от следните правни основания:
 Общият съд приема, че Mindo няма правен интерес да води делото, тъй като не може да се ползва от отмяната на оспорваното решение нито само по себе си, нито с оглед на предявения от Alliance One International Inc.’s („Alliance One“) иск за възстановяване на част от платената глоба, нито с оглед на последващи искове на трети лица за обезщетение.
 Жалбоподателят посочва на първо място, че следва да бъдат отменени посочените по-горе изводите на Общия съд, тъй като са в противоречие с действащото законодателство и се основават на изопачаване на фактите по делото и във всички случаи се характеризират с недостатъчни и противоречиви мотиви.
 Жалбоподателят изтъква на второ място, че обжалваното съдебно решение следва да бъде отменено, тъй като лишава Mindo от правото му на достъп до правосъдие (а следователно и от правото му на всеобхватен съдебен контрол), а в случай че следва да бъде тълкувано в смисъл, че с него се изисква жалбата в първоинстанционното производство да е била подадена съвместно от Mindo и Alliance One, с обжалваното съдебно решение се нарушава правото на защита на Mindo и Alliance One.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/28
 Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Zucchetti Rubinetteria/Комисия
 (Дело T-396/10) (1)
 (Конкуренция - Картели - Белгийски, германски, френски, италиански, нидерландски и австрийски пазар на оборудване за баня - Решение за констатиране на нарушение на член 101 ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Координиране на увеличения на цени и обмен на чувствителна търговска информация - Понятие за нарушение - Единно нарушение - Съответен пазар - Насоки относно метода за определяне на глобите от 2006 г. - Тежест - Коефициенти)
 2013/C 325/47
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Zucchetti Rubinetteria SpA (Gozzano, Италия) (представители: M. Condinanzi, P. Ziotti и N. Vasile, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, A. Antoniadis и L. Malferrari, подпомагани първоначално от F. Ruggeri Laderchi и A. De Matteis, впоследствие от F. Ruggeri Laderchi, avocats)
 Предмет
 Като главно искане, отмяна на Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.092 — Оборудване за баня) в частта, която се отнася до жалбоподателя, и при условията на евентуалност, искане за отмяна или намаляване на наложената му глоба
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Zucchetti Rubineteria SpA понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 301, 6.11.2010 г.


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/13
 Иск, предявен на 5 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
 (Дело C-475/08)
 (2009/C 32/22)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakia и B. Schima)
 Ответник: Кралство Белгия
 Искания
 —
 да се установи, че
 като не е определило системните оператори, както се изисква съгласно член 7 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (1),
 като е предвидило не само регулиран достъп, а и договорен достъп на трети страни до мрежата, в противоречие с член 18 от Директива 2003/55/ЕО във връзка с член 25, параграф 2 от нея,
 като не е транспонирало член 22, параграф 3, букви г) и д) и параграф 4 от Директива 2003/55/ЕО,
 Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива;
 —
 да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си Комисията изтъква три твърдения за нарушения.
 В началото тя упреква ответника, че не е определил операторите на преносни мрежи, хранилища и съоръжения за втечнен природен газ, както се предвижда в членове 7 и 11 от Директива 2003/55/ЕО.
 Освен това тя твърди, че ответникът създава правна несигурност по отношение на новите оператори на пазара, доколкото оставя впечатление, че договореният достъп до мрежата е алтернатива на регулирания достъп. От член 18 и от член 25, параграф 2 от Директива 2003/55/ЕО обаче ясно следва, че регулираният достъп е единствената възможност за достъп на трети страни до мрежата и че само регулаторният орган може да определя или одобрява, преди влизането им в сила, поне методите, използвани за изчисляване или установяване на тарифите.
 Накрая Комисията подчертава, че като е освободил главните нови съоръжения за втечнен природен газ от прилагането на директивата, ответникът не е транспонирал правилно член 22, параграф 3, буква г) от директивата, що се отнася до задължението за публикуване на решението и член 22, параграф 3, буква д) от същата директива, свързан със задължението за консултиране с други държави-членки или с други засегнати от взаимовръзките на тези инфраструктури регулаторни власти. Освен това ответникът не бил предвидил в националното си законодателство задължението за незабавно уведомяване на Комисията за решението за подобно освобождаване, заедно с цялата информация във връзка с това решение, както се посочва в член 22, параграф 4 от директивата.
 (1) ОВ L 176, стp. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80.


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/10
 Решение на Съда (пети състав) от 11 септември 2014 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Австрия) — А/В и др.
 (Дело C-112/13) (1)
 ((Член 267 ДФЕС - Национална конституция - Производство за задължителен инцидентен контрол за конституционосъобразност - Проверка за съответствието на национален закон както с правото на Съюза, така и с националната конституция - Съдебна компетентност и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Липса на местоживеене или на известно местопребиваване на ответника на територията на някоя държава членка - Пророгация на компетентност при явяване на ответника - Особен представител на отсъстващия ответник))
 2014/C 409/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: A
 Ответници: B, C, D, E, F, G, H
 Диспозитив
 1)
 Правото на Съюза, и по-специално член 267 ДФЕС, трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, съгласно която произнасящи се като въззивна или последна инстанция общи съдилища са длъжни, когато считат, че даден национален закон противоречи на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да сезират по време на производството Конституционния съд с цел отмяна на закона в неговата цялост, вместо само да се задоволят с това да не прилагат закона в конкретния случай, когато приоритетът на това производство може да попречи — както преди отправянето на такова искане за отмяна до националната юрисдикция, която упражнява контрол за конституционност на законите, така и евентуално след решението на тази юрисдикция по посоченото искане — тези общи съдилища да упражнят правото, съответно да изпълнят задължението си да сезират Съда с преюдициални въпроси. От друга страна, правото на Съюза, и по-специално член 267 ДФЕС, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска такава национална правна уредба, когато посочените общи съдилища имат възможност
 —
 да сезират Съда с всеки преюдициален въпрос, който счетат за необходим, и във всеки момент от производството, който според тях е подходящ, включително след приключването на производство за инцидентен общ контрол на законите,
 —
 да приемат необходимите мерки, за да обезпечат временната съдебна защита на гарантираните от правния ред на Съюза права, и
 —
 след приключването на производството за посочения инцидентен контрол да оставят без приложение разглежданата национална законова разпоредба, ако считат, че тя противоречи на правото на Съюза.
 Запитващата юрисдикция трябва да провери дали разглежданата по главното производство национална правна уредба може да се тълкува съобразно тези изисквания на правото на Съюза.
 2)
 Член 24 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела във връзка с член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че когато съгласно националната правна уредба по отношение на ответник, на когото не е връчена искова молба или жалба за образуване на производство поради липса на известно местопребиваване, национален съд назначи особен представител на отсъстващия ответник, явяването на особения представител на отсъстващия ответник не


text:
 17.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 383/30
 Жалба, подадена на 12 август 2016 г. — OT/Комисия
 (Дело F-75/15)
 (2016/C 383/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: OT (представител: D. Sobor, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на ответника от 26 септември 2014 г. за отказ да допусне кандидатурата на жалбоподателя за длъжността директор на Европейския център за мониторинг на наркотици и наркомании, както и искане за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е понесъл.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ответника от 26 септември 2014 г. за отказ да допусне кандидатурата на жалбоподателя за длъжността директор на Европейския център за мониторинг на наркотици и наркомании,
 —
 да се отмени решението на ответника от 9 април 2015 г. за отхвърляне на жалбата, подадена по административен ред от жалбоподателя,
 —
 да се осъди ответникът да заплати сумата от 2 836 107 EUR (два милиона осемстотин тридесет и шест хиляди сто и седем евро) като имуществени вреди, понесени от жалбоподателя,
 —
 да се осъди ответникът да заплати сумата от 100 000 EUR (сто хиляди евро) като неимуществени вреди, понесени от жалбоподателя, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 22.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 305/30
 Решение на Общия съд от 6 юли 2016 г. — Mozzetti/EUIPO — di Lelio (Alfredo alla Scrofa)
 (Дело T-96/15) (1)
 ((Mарка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Европейския съюз „Alfredo alla Scrofa“ - По-ранна национална словна марка „L’ORIGINALE ALFREDO“ - Искане за доказване на използване - Член 57, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009))
 (2016/C 305/41)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Mario Mozzetti (Рим, Италия) (представител: E. Montelione, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ines di Lelio (Рим) (представители: D. De Simone, G. Orsoni и R. Fecchio, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 2 декември 2014 г. (преписка R 655/2014-1), постановено в производство за обявяване на недействителност между г-жа di Lelio и г-н Mozzetti.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Mario Mozzetti да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 127, 20.4.2015 г.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/39
 Жалба, подадена на 5 октомври 2012 г. — Changmao Biochemical Engineering/Съвет
 (Дело T-442/12)
 2012/C 366/80
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Changmao Biochemical Engineering Co. Ltd (Changzhou, Китай) (представители: E. Vermulst и S. Van Cutsem, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 626/2012 на Съвета от 26 юни 2012 година за изменение на Регламент за изпълнение (ЕС) No 349/2012 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на винена киселина с произход от Китайската народна република (ОВ L 182, стp. 1), в частта му, която се отнася до жалбоподателя; и
 —
 да разпореди ответникът да заплати разноските по производството.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 С първото правно основание се твърди, че ответникът е извършил явна грешка в преценката и е нарушил член 2, параграф 7, буква в), първо тире от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стp. 51), като е отхвърлил искането на жалбоподателя за третиране съобразно условията на пазарна икономика, въз основа на твърдяно несъобразяване с цената на суровината бензен. Институциите на Съюза са извършили явна грешка в преценката, сравнявайки цените на бензена, произведен от въглища, с тези на бензена, произведен от петрол, и са основали преценката си на експортната такса за бензена, за която те признават, че не е била в сила. Освен това институциите са нарушили член 2, параграф 7, буква в), първо тире от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета, приемайки че невъзстановяването на ДДС при износа на бензен представлява значителна държавна намеса в търговските решения на жалбоподателя.
 2.
 С второто правно основание се твърди, че ответникът е извършил явна грешка в преценката и е нарушил член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета, тъй като при проверката за налагане на временни мерки Съветът е трябвало да третира жалбоподателя съобразно условията на пазарна икономика и поради това е заключил погрешно, че обстоятелствата във връзка с дъмпинга са се променили значително и че тези промени са имали траен характер.
 3.
 С третото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил задължението за мотивиране, член 296 ДФЕС и член 6, параграф 7, член 11, параграф 3, член 14, параграф 2 и член 18, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета, като не е взел предвид и не е изложил основания за отхвърлянето на предоставените от жалбоподателя коментари и доказателства и не е посочил недвусмислено основанията си относно твърдяното несъобразяване с цената на суровината бензен.
 4.
 С четвъртото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил член 2, параграф 7, буква в), втори подпараграф от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета, като не е взел решение относно третирането съобразно условията на пазарна икономика в тримесечен срок от откриване на разследването.
 5.
 С петото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил член


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/35
 Жалба, подадена на 26 септември 2012 г. — Kappa Filter Systems/СХВП (THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS)
 (Дело T-422/12)
 2012/C 355/74
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Kappa Filter Systems GmbH (Steyr-Gleink, Австрия) (представител: адв. C. Hadeyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 юли 2012 г. по преписка R 817/2012-4,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „THE FUTURE HAS ZERO EMISSIONS“ за стоки и услуги от класове 9, 11 и 37 — Заявка за марка на Общността No 010139749.
 Решение на проверителя: отказва регистрацията.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 5.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/16
 Жалба, подадена на 7 декември 2010 г. — Laboratoire Garnier/СХВП (natural beauty)
 (Дело T-559/10)
 2011/C 38/30
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Laboratoire Garnier et Cie (Париж, Франция) (представители: R. Dissmann и A. Steegmann, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 23 септември 2010 г. по преписка R 971/2010-1;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „natural beauty“ за стоки от клас 3 — заявка за регистрация на марка на Общността No 8294233
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация на марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и в) от Регламент No 207/2009 на Съвета съгласно член 65, параграф 2 от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е заключил, че тези абсолютни основания за отказ се прилагат по отношение на обжалваната марка.


text:
 8.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/19
 Дело, заведено на 21 февруари 2008 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Република Исландия
 (Дело E-3/08)
 (2008/C 113/16)
 На 21 февруари 2008 г. пред Съда на ЕАСТ бе заведено дело срещу Република Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Niels Fenger и Florence Simonetti, действащи като представители на Надзорния орган.
 Надзорният орган на ЕАСТ моли Съда на ЕАСТ да декларира, че:
 1.
 с неприемането на мерките, необходими за да стане актът, посочен в точка 12ф от глава XV на приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕО) No 648/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. относно детергентите), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него, част от нейната вътрешна правна уредба в предписания срок, Република Исландия не е изпълнила своите задължения съгласно член 7 от ЕИП; и
 2.
 съдът да нареди на Република Исландия да поеме разходите по съдебното производство.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:
 —
 Настоящото дело се отнася до регламент на ЕО относно детергентите.
 —
 Член 7 от Споразумението за ЕИП постановява, че:
 „Актовете, на които се прави позоваване или които се съдържат в приложенията на настоящото споразумение или в решенията на Съвместния комитет на ЕИП, са задължителни за договарящите се страни и представляват съставна част от, или се включват в тяхната вътрешна правна уредба по следния начин:
 а)
 даден акт, който съответства на определен регламент на ЕИО, се включва като такъв във вътрешната правна уредба на договарящите се страни;
 б)
 даден акт, който съответства на определена директива на ЕИО, предоставя на договарящите се страни възможността да изберат формата и начините на неговото прилагане.“.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че правителството на Исландия не е успяло да направи регламента част от своята вътрешна правна уредба в предписания срок.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/26
 Определение на Първоинстанционния съд от 14 май 2007 г. — Gnemmi/Комисия
 (Дело T-199/05) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад относно развитието на кариерата - Процедура по оценяване за 2003 г. - Явно недопустим и явно лишен от всякакво правно основание иск)
 (2007/C 170/52)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Laura Gnemmi (Arona, Италия) (представители: първоначално G. Bounéou и F. Frabetti, впоследствие F. Frabetti, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Berscheid и M. Velardo)
 Предмет
 Като главно искане — отмяна на процедурата по оценяване за 2003 г., доколкото се отнася до ищеца, и при условията на евентуалност, на доклада относно развитието на кариерата на ищеца за същата година.
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля като частично явно недопустим, и в останалата му част, като явно лишен от всякакво правно основание.
 2)
 Ищецът поема собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 193, 6.8.2005 г.


text:
 22.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 399/4
 Решение на Съда (първи състав) от 25 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Folien Fischer AG, Fofitec AG/Ritrama SpA
 (Дело C-133/11) (1)
 (Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Съдебна компетентност по граждански и търговски дела - Специална компетентност по дела относно гражданска отговорност при деликт или квазиделикт - Отрицателен установителен иск („negative Feststellungsklage“) - Право на предполагаемия причинител на вредоносно събитие да предяви иск срещу евентуално увреденото лице пред съд на държавата, в която е настъпило или може да настъпи твърдяното събитие, за да се установи, че не е налице отговорност за непозволено увреждане)
 2012/C 399/05
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Folien Fischer AG, Fofitec AG
 Ответник: RITRAMA SpA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Специална компетентност по дела относно гражданска отговорност при деликт или квазиделикт — Отрицателен установителен иск („negative Feststellungsklage“) — Право на причинителя на вредоносно събитие да предяви иск срещу увреденото лице пред съд на държавата, в която е настъпило или може да настъпи събитието, за да се установи, че не е налице отговорност за непозволено увреждане
 Диспозитив
 Член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че отрицателен установителен иск относно липсата на гражданска отговорност при деликт или квазиделикт попада в приложното поле на тази разпоредба.
 (1) ОВ C 204, 9.7.2011 г.


text:
 28.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 320/15
 Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 3 юли 2015 г. — ENEA S.A. w Poznaniu/Prezes Urzędu Regulacji Energetyki
 (Дело C-329/15)
 (2015/C 320/22)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Najwyższy
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ENEA S.A. w Poznaniu
 Ответник: Prezes Urzędu Regulacji Energetyki [Председател на Комисията за енергийно регулиране]
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 107 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че представлява държавна помощ задължението за изкупуване на електрическа енергия, произведена в комбинация с топлинна енергия, предвидено в член 9а, параграф 8 от Закона за енергетиката от 10 април 1997 г. в редакцията, която е в сила през 2006 г. на основание член 1, точка 13 от Закона за изменение на Закона за енергетиката и на Закона за опазване на околната среда от 4 март 2005 г. (Dz.U., 2005 г., nr 62, poz. 552)?
 2)
 При положителен отговор на първия въпрос, следва ли член 107 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че на нарушение на тази разпоредба е възможно пред национална юрисдикция да се позове енергийно предприятие, разглеждано като еманация на държава членка, задължено да изпълни окачественото като държавна помощ задължение?
 3)
 При положителен отговор на първи и втори въпрос, следва ли член 107 от Договора за функциониране на Европейския съюз във връзка с член 4, параграф 3 от Договора за Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че противоречието на произтичащото от националното право задължение с член 107 от Договора за функционирането на Европейския съюз изключва възможността за налагане на парична санкция на предприятието, което не е изпълнило това задължение?


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/67
 Жалба, подадена на 24 декември 2008 г. — Dole Food Company и Dole Germany/Комисия
 (Дело T-588/08)
 (2009/C 44/114)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Dole Food Company, Inc. (Wilmington, Съединени щати) и Dole Germany OHG (Хамбург, Германия) (представител: J.-F. Bellis, lawyer)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени обжалваното решение,
 —
 да се отмени или да се намали размерът на наложената глоба,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба на основание член 230 EО жалбоподателите искат отмяна на Решение на Комисията C(2008) 5955 окончателен от 15 октомври 2008 г. (преписка COMP/39.188 — Банани), относно производство по член 81, параграф 1 ЕО, с което е прието, че те носят отговорност за участие в съгласувани практики за съгласуване на офертните цени на бананите, внесени в осемте държави-членки от Северноевропейската област на Общността. Те искат също отмяна или намаляване на наложената им глоба.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателите сочат две правни основания.
 На първо място, жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала грешка, като е приела, че спорното поведение представлява ограничаване на конкуренцията по смисъла на член 81 ЕО. Жалбоподателите твърдят, че всъщност спорното поведение се състояло изключително в редки двустранни контакти между вносителите на банани, изразяващи се в общи разговори за пазара и не представлявали част от по-широк картел, с предмет определяне на цените или подялба на пазарите, така че нямали за предмет ограничаване на конкуренцията. Тези контакти се осъществявали преди определянето на офертните цени, което е на етап, много отдалечен от договарянето на реалните цени с клиентите. По-нататък жалбоподателите твърдят, че тези контакти не били и не могли да бъдат ограничаващи конкуренцията на пазара на бананите, след като офертните цени не са реални цени и не представляват основа за договаряне на реалните цени на зелените банани.
 На второ място, жалбоподателите твърдят, че наложената им глоба е необоснована, тъй като основният размер на глобата се основавал на стойността на продажбите на стоки, с които твърдяното нарушение нямало връзка. Освен това жалбоподателите твърдят, че глобата била също несъразмерна, тъй като основният й размер бил неправилно определен въз основа на предпоставката, че поведението се отнасяло до определяне на цените.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/44
 Жалба, подадена на 28 март 2014 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-29/14)
 2014/C 184/74
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: L. Vogel, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяната на решенията на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO), с които се отменят и заменят първоначалните предложения за прехвърляне на пенсионните права, придобити преди постъпването на служба в Европейския парламент, след трансфера на жалбоподателя в Комисията
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ОН от 18 декември 2013 г., съобщено на жалбоподателя с електронна поща от 19 декември 2013 г., с което са били отхвърлени оплакванията, направени от жалбоподателя на 9 септември 2013 г. срещу решенията на PMO от 10 юни 2013 г.;
 —
 доколкото е необходимо, да се отменят и посочените решения, приети от PMO от 10 юни 2013 г. срещу които са били направени оплакванията на жалбоподателя;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, на основание член 87 от Процедурния правилник, включително направените във връзка с производството необходими разноски и по-конкретно разходите за настаняване, път и престой, както и адвокатските възнаграждения съгласно член 91, буква б) от същия правилник.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/18
 Преюдициално запитване, отправено от Cour du travail de Bruxelles (Белгия) на 30 септември 2009 г. — Jhonny Briot/Randstad Interim, Sodexho SA, Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-386/09)
 2009/C 312/29
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour du travail de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Ищец: Jhonny Briot
 Ответници: Randstad Interim, Sodexho SA, Съвет на Европейския съюз
 Преюдициални въпроси
 1.
 Когато при прехвърляне на предприятие по смисъла на член 1, параграф 1 от Директива 2001/23 (1) се установи, че прехвърляният обект, а именно ресторант на общностна институция, е използвал значителен брой наети на временна работа работници по силата на рамков договор, сключен с различни дружества за временната работа, трябва ли дружеството за временна работа или, при липса на такова, институцията, която контролира и управлява работата на временните работници, да се счита за работодател прехвърлител по смисъла на член 2, параграф 1, буква а) от същата директива?
 В случай че качеството на работодател прехвърлител не би могло да се приеме нито за дружеството за временна работа, нито за предприятието ползвател, трябва ли да се счита, че работниците на временна работа не могат да се ползват от гаранциите, предоставени от Директива 2001/23?
 2.
 Трябва ли член 4, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО да се тълкува в смисъл, че неподновяването на срочните трудови договори на работниците на временна работа поради прехвърляне на дейността, в рамките на която са били назначени, нарушава предвидената в тази разпоредба забрана, така че тези работници да трябва да се считат все още на разположение на ползвателя към момента на прехвърлянето?
 3.
 Трябва ли член 3, параграф 1 от Директива 2001/23/ЕО, евентуално във връзка с член 2, параграф 2, буква в), да се тълкува като задължаващ приобретателя да запази трудовото правоотношение с работниците на временна работа, които са били наети в рамките на дейността, предмет на прехвърлянето или които трябва да се считат все още на разположение на ползвателя към момента на прехвърлянето?
 При утвърдителен отговор на този въпрос, трябва ли член 3, параграф 1 да се тълкува като налагащ сключването на безсрочен трудов договор в случай че приобретателят не е дружество за временна работа и не може да сключва трудови договори за временна работа?
 (1) Директива 2001/23/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки във връзка с гарантирането на правата на работниците и служителите при прехвърляне на предприятия, стопански дейности или части от предприятия или стопански дейности (ОВ L 82, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 20).


text:
 25.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 258/18
 Решение на Общия съд от 12 юли 2012 г. — Leifheit/СХВП — Vermop Salmon (Twist System)
 (Дело T-334/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „Twist System“ - По-ранни словни марки на Общността „TWIX“ и „TWIXTER“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 258/30
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Leifheit AG (Насау, Германия) (представители: адв. G. Hasselblatt и адв. V. Töbelmann)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Vermop Salmon GmbH (Гилхинг, Германия) (представители: адв. W. von der Osten-Sacken, адв. O. Sude и адв. M. Ring)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 12 май 2010 г. (съединени преписки R 924/2009-1 и R 1013/2009-1) относно производство за обявяване на недействителност между Vermop Salmon GmbH и Leifheit AG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Leifheit AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 288, 23.10.2010 г.


text:
 27.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/24
 Жалба, подадена на 8 февруари 2017 г. — Consorzio IB Innovation/Комисия
 (Дело T-84/17)
 (2017/C 095/32)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Consorzio IB Innovation (Бентивоглио, Италия) (представители: A. Masutti и P. Manzini, avvocati)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, при условията на евентуалност също и частично — съобразно изложените в жалбата основания, които са уважени,
 —
 да осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу решение от 30 ноември 2016 г. на генерална дирекция „Научни изследвания и иновации“ на Европейската комисия (реф. No Ares 2016 — 6711369), с което последната изразява съгласието си с окончателния доклад Lubbock Fine No 14-BA259-027 от 21 ноември 2016 г. и вследствие на това приема, че Consorzio IB Innovation (наричано по-нататък „консорциумът“ или „IBI“) е длъжно да върне сумата 294 925,43 EUR по договор No 261679-CONTAIN и сумата 155 482,91 EUR по договор No 288383-ICARGO, както и да провери наличието на системни недостатъци във връзка с редица по-късни договори.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание се отнася до неправилното и противоречиво тълкуване на понятията „бенефициер“ и „трети страни“ в нарушение на Общото споразумение (General Agreement (GA) и на Общите условия (General Conditions), съдържащи се в приложение II към GA.
 —
 В това отношение се посочва, че като се имат предвид характеристиките на консорциума, съвкупността от неговите членове съставлява колективен субект, който се разглежда като бенефициер на GA. Членовете на консорциума следователно не са трети страни спрямо получателя, а части от самия бенефициер. Ето защо персоналът, който посочените членове предоставят на консорциума за посочените в GA задачи се счита за персонал на бенефициера и не трябва да се посочва в приложение I, както се изисква в обжалваното решение.
 2.
 Второто основание се отнася до факта, че обжалваното решение няма правно основание, мотивите му са противоречиви и то нарушава принципа на добрата администрация.
 —
 В това отношение се посочва, че обжалваното решение задължително трябва да се основава на изрична правна норма, а не, както е в случая, на издаден от службите на Комисията Наръчник по финансови въпроси (Guide on Financial issues), който няма правна сила. Посоченото решение не е съобразено и с принципа на добрата администрация, който забранява на Комисията да приема актове, задължителни за техните адресати, въз основа на непълен и противоречив доклад на външен за Комисията одитор.
 3.
 Третото основание се отнася до неправилното тълкуване и прилагане на член II. 15. 2.c от приложение II към GA CONTAIN и ICARGO.
 —
 В това отношение се изтъква, че консултантите на IBI, чиито косвени разходи са били отхвърлени, са били професионалисти, които не са били назначени на друго място, т.е. са били „самостоятелно заети лица“ („self-employed“). Следователно те не попадат в приложното поле на нито една от двете хипотези, при които параграф 2.c от разглежданите разпоредби изключва възможността за възстановяване на разходите. След като консултантите на IBI, които са на надомна работа, не


text:
попадат в приложното поле на нито една от двете хипотези, приложими по изключение, спрямо тях по необходимост се прилага общото правило, т.е. за техните косвени разходи се прилага правилото за фиксирана ставка в размер 60 %.
 4.
 Четвъртото основание се отнася до нарушение на приложимия в Европейския съюз езиков режим.
 —
 В това отношение се изтъква, че както докладът на одитора, така и решението на ответника, в което той намира отражение, са съставени на английски език, т.е. на език, който е различен от езика на IBI. Ето защо е нарушен член 3 от Регламент (ЕИО) No 1 на Съвета от 15 април 1958 г. за определяне на езиковия режим на Европейската икономическа общност.
 5.
 Петото основание се отнася до нарушението на принципа на добрата администрация поради липсата на добросъвестност и неполагането на дължимата грижа при разглеждането на случая.
 —
 В това отношение се изтъква, че когато Комисията възлага на външен одитор задачата да анализира правилността на счетоводната отчетност по проектите, задължението за добросъвестност преминава върху одитора. Освен това, след получаването на доклада на одитора съгласно принципа за добра администрация Комисията е длъжна да положи специална грижа при разглеждането му и има правомощието да се намеси при необходимост, като измени съдържанието на доклада. Комисията нарушила това задължение за добросъвестност.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/16
 Решение на Съда (първи състав) от 23 април 2009 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Copad SA/Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, действащ в качеството на синдик на Société industrielle lingerie (SIL), Société industrielle lingerie (SIL)
 (Дело C-59/08) (1)
 (Директива 89/104/ЕИО - Право относно марките - Изчерпване на правата на притежателя на марката - Лицензионен договор - Продажба на стоки, носещи марката, в нарушение на разпоредба на лицензионния договор - Липса на съгласие на притежателя на марката - Продажба на търговци на стоки с намалени цени - Засягане на добрата репутация на марката)
 2009/C 141/25
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Copad SA
 Ответник: Christian Dior couture SA, Vincent Gladel, действащ в качеството на синдик на Société industrielle lingerie (SIL), Société industrielle lingerie (SIL)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour de cassation (Франция) — Тълкуване на членове 5, 7 и на член 8, параграф 2 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, 1989 г., стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Понятие за изчерпване на правата на притежателя на марката — Продажба от лицензополучател на стоки, носещи марката, в нарушение на разпоредба на лицензионния договор, забраняваща някои начини за пускане в продажба — Продажба на търговци на едро и на търговци на стоки с намалени цени — Засягане на добрата репутация на марката — Липса на съгласие на притежателя на марката
 Диспозитив
 1)
 Член 8, параграф 2 от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките, съответно изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство от 2 май 1992 година, трябва да се тълкува в смисъл, че притежателят на марката може да се позове на правата, предоставени от последната, срещу лицензополучател, който нарушава разпоредба на лицензионния договор, забраняваща по съображения, свързани с престижа на марката, продажбата на търговци на стоки с намалени цени на стоки като разглежданите в делото по главното производство, при положение че бъде установено, че поради обстоятелства, свързани с делото по главното производство, това нарушение засяга елегантния и престижен вид, придаващ луксозен ореол на посочените стоки.
 2)
 Член 7, параграф 1 от Директива 89/104, съответно изменена със Споразумението за Европейското икономическо пространство, трябва да се тълкува в смисъл, че пускането на пазара от лицензополучателя на стоки, носещи марката, в нарушение на разпоредба на лицензионния договор, е направено без съгласието на притежателя на марката, когато се установи, че тази разпоредба съответства на една от разпоредбите, предвидени в член 8, параграф 2 от тази директива.
 3)
 Когато пускането на пазара на луксозни стоки от лицензополучателя в нарушение на разпоредба на лицензионния договор трябва все пак да се счита за направено със съгласието на притежателя на марката, последният може да се позове на такава разпоредба, за да се противопостави на препродажба на стоките на основание член


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/33
 Жалба, подадена на 22 декември 2016 г. — SilverTours/EUIPO (billiger-mietwagen.de)
 (Дело T-866/16)
 (2017/C 053/41)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: SilverTours GmbH (Фрайбург им Брайсгау, Германия) (представител: P. Neuwald, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „billiger-mietwagen.de“ — заявка за регистрация No 14 343 099
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 3 ноември 2016 г. по преписка R 206/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 76, параграф 1, първо изречение от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/6
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank te Rotterdam (Нидерландия) на 18 май 2012 г. — Наказателно производство срещу Belgian Shell NV
 (Дело C-242/12)
 2012/C 243/10
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank te Rotterdam
 Страна в главното производство
 Belgian Shell NV
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли товар с дизел да се разглежда като отпадък по смисъла на Регламенти No 259/93 (1) и No 1013/2006 (2), ако:
 а)
 този товар се състои от Ultra Light Sulphur Diesel, който по погрешка е бил смесен с Methyl Tertiary Butyl Ether,
 б)
 след доставянето му на купувача се оказва, че поради смесването му товарът не съответства на договорените между купувача и продавача спецификации (и поради това е „off spec“),
 в)
 съгласно договора за продажба и след рекламация от страна на купувача продавачът на товара го взема обратно и възстановява продажната цена на купувача.
 г)
 продавачът има намерение — евентуално след смесване с друг продукт — отново да пусне товара на пазара?
 2.
 Ако отговорът на първия въпрос е положителен:
 а)
 може ли при гореспоменатите обстоятелства да бъде определен момент от време, в който да е вярно следното:
 б)
 статутът на товара се променя и той престава да бъде отпадък в който и да е момент между доставката на купувача и ново смесване, извършено от или от името на продавача, и ако да, в кой момент?
 3.
 За отговора на първия въпрос от значение ли е дали:
 а)
 товарът може да бъде използван за гориво по същия начин като чист ULSD, но поради неговата по-ниска точка на запалване вече не отговаря на изискванията (за сигурност),
 б)
 поради новия състав на товара купувачът не може да го съхранява предвид предписанията на екологичното разрешително;
 в)
 купувачът не може да използва товара за целта, за която го е купил — да го продава на бензиностанциите като дизелово гориво;
 г)
 купувачът е отправил волеизявление до продавача да му върне товара съгласно договора за продажба;
 д)
 продавачът всъщност е заявил намерение да вземе обратно товара, за да го обработи чрез смесване и отново да го пусне на пазара;
 е)
 товарът е или възстановен в първоначално предвиденото му състояние, или е преработен в продукт, който може да бъде търгуван на цена, близка до пазарната стойност на първоначалния товар с ULSD;
 ж)
 това възстановяване в първоначалното му състояние е обичаен производствен процес;
 з)
 пазарната стойност на товара в състоянието, в което се намира към момента, в който е приет обратно от продавача, (почти) отговаря на цената на продукт, който съответства на уговорените спецификации;
 и)
 върнатият товар може да бъде продаван на пазара в състоянието, в което е към момента, в който е взет обратно, без да бъде обработван;
 й)
 търговията с продукти като товара е обичайна и в търговския оборот тя не се счита за търговия с отпадъци?
 (1) Регламент (ЕИО) No 259/93 на Съвета от 1 февруари 1993 година относно надзора и контрола върху превози на отпадъци в рамките на, за и от Европейската общност (ОВ L 30, стр. 1; Специално издание


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/24
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 29 април 2013 г. — Commerz Nederland NV/Havenbedrijf Rotterdam NV
 (Дело C-242/13)
 2013/C 207/38
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Подател на касационната жалба: Commerz Nederland NV
 Ответник по касационната жалба: Havenbedrijf Rotterdam NV
 Преюдициални въпроси
 1.
 По необходимост ли следва да се изключи възможността предоставянето на гаранции от страна на дадено публично предприятие да бъде вменено в отговорност на определени публични органи — което е нужно с оглед на квалификацията като държавна помощ по смисъла на членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС — при условие че съответната гаранция, какъвто е настоящият случай, е предоставена от (единствения) изпълнителен директор на публичното предприятие, който, въпреки че от частноправна гледна точка е разполагал с подобно правомощие, е действал самоволно, умишлено е държал в тайна предоставянето на тези гаранции и е нарушил разпоредбите на учредителния акт на публичното предприятие, тъй като не е поискал одобрението на надзорния съвет, и освен това следва да се приеме, че съответният публичноправен административен орган (в конкретния случай общината) не е искал да се предоставя съответната гаранция?
 2.
 Ако възможността за ангажиране на отговорността на публичните органи не се изключва по необходимост, тези обстоятелства остават ли без значение за отговора на въпроса дали предоставянето на дадена гаранция може да бъде вменено в отговорност на съответните публични органи, или сезираната юрисдикция следва да пристъпи към преценка на останалите признаци в подкрепа, съответно срещу ангажирането на отговорността на тези публични органи?


text:
 24.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/14
 Решение на Съда (пети състав) от 25 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Skatteministeriet/DSV Road A/S
 (Дело C-187/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Митнически кодекс на Общността - Регламент (ЕИО) No 2913/92 - Членове 203 и 204 - Регламент (ЕИО) No 2454/93 - Член 859 - Режим на външен транзит - Възникване на митническо задължение - Наличие на отклонение от митническия надзор - Неизпълнение на задължение - Несвоевременно представяне на стоките пред получаващото митническо учреждение - Стоки, по отношение на които е налице отказ на получателя да ги получи и които са върнати, без да бъдат представени пред митническото учреждение - Стоки, които отново са поставени под режим на външен транзит чрез ново деклариране - Директива 2006/112/ЕО - Член 168, буква д) - Приспадане на ДДС при внос от превозвача))
 (2015/C 279/16)
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Skatteministeriet
 Ответник: DSV Road A/S
 в присъствието на: Danske Speditører
 Диспозитив
 1)
 Член 203 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 година, трябва да се тълкува в смисъл, че митническо задължение не възниква въз основа единствено на факта, че след неуспешен опит за доставка на стоки, поставени под режим на външен общностен транзит, същите са били върнати в свободното пристанище, от което са изпратени, без да са били представени нито пред митническото учреждение по мястото на получаване, нито пред това в свободното пристанище, ако е установено, че същите стоки впоследствие са били превозени отново до мястото на получаване в рамките на втори режим на външен общностен транзит, който е приключен редовно. За сметка на това, когато не може да се докаже идентичността на стоките, превозени в рамките на първия и на втория режим на външен общностен транзит, възниква митническо задължение на основание на този член.
 2)
 Член 204 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 1791/2006, във връзка с член 859 от Регламент (ЕО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) No 214/2007 на Комисията от 28 февруари 2007 година, трябва да се тълкува в смисъл, че несвоевременното и извършено в рамките на втори режим на външен общностен транзит представяне на стоки, поставени под първи режим на външен общностен транзит, пред митническото учреждение по мястото на получаване представлява неизпълнение, което поражда митническо задължение, освен ако са изпълнени условията, предвидени в член 356, параграф 3 или член 859, второ тире и точка 2, буква в) от този регламент, което запитващата юрисдикция трябва да провери.
 3)
 Член 168, буква д) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, изключваща приспадането на данъка върху добавената стойност при внос, дължим от превозвач, който


text:
 22.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/36
 Жалба, подадена на 17 декември 2015 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено на 6 октомври 2015 г. от Съда на публичната служба по дело F-119/14, FE/Комисия
 (Дело T-734/15 P)
 (2016/C 068/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Simonetti и G. Gattinara)
 Друга страна в производството: FE (Люксембург, Люксембург)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Съда на публичната служба от 6 октомври 2015 г. по дело F-119/14, FE/Комисия,
 —
 да отхвърли като неоснователна жалбата, подадена от FE по дело F-119/14,
 —
 да постанови, че всяка от страните понася направените от нея разноски във връзка с настоящото производство,
 —
 да осъди FE да заплати разноските по производството пред Съда на публичната служба.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първо основание — Съдът на публичната служба (СПС) е допуснал редица грешки при прилагане на правото и е изопачил доказателствата по делото, що се отнася до тълкуването и прилагането от конкурсната комисия на условието за достъп, свързано с минималния професионален опит.
 2.
 Второ основание — СПС е допуснал грешка при прилагане на правото, като е заключил, че органът по назначаването е допуснал явна грешка в преценката.
 3.
 Трето основание — като в първоинстанционното производство е осъдил Комисията да заплати 10 000 EUR на жалбоподателя, СПС е допуснал грешка при прилагане на правото и редица нарушения на задължението за мотивиране.


text:
 16.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/22
 Решение на Общия съд от 7 юни 2011 г. — Arkema France и др./Комисия
 (Дело T-217/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на метакрилати - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Вменимост на противоправното поведение - Задължение за мотивиране - Принцип на равно третиране - Принцип на добра администрация - Глоби - Тежест на нарушението - Действително отражение върху пазара - Възпиращо действие на глобата - Повторност на нарушението - Принцип non bis in idem - Принцип на пропорционалност - Смекчаващи обстоятелства - Ефективно неприлагане на споразуменията - Разпределяне на отговорността за плащането в рамките на група от дружества - Пълна юрисдикция)
 2011/C 211/48
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Arkema France (Colombes, Франция), Altuglas International SA (Puteaux, Франция) и Altumax Europe SAS (Puteaux) (представители: първоначално A. Winckler, S. Sorinas Jimeno и P. Geffriaud, впоследствие S. Sorinas Jimeno и E. Jégou, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Arbault и V. Bottka, впоследствие V. Bottka и F. Castillo de la Torre)
 Предмет
 Преди всичко искане за отмяна на Решение C(2006) 2098 окончателен на Комисията от 31 май 2006 г. относно процедура за прилагане на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/F/38.645 — Метакрилати), доколкото решението засяга жалбоподателите, и, при условия на евентуалност, искане за отмяна или намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите с посоченото решение.
 Диспозитив
 1.
 Свежда до 113 343 750 EUR размера на глобата, която Arkema SA (понастоящем Arkema France), Altuglas International SA и Altumax Europe SAS солидарно са задължени да заплатят по силата на член 2, буква б) от Решение C(2006) 2098 окончателен на Комисията от 31 май 2006 г. относно производство за прилагане на член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка COMP/F/38.645 — Метакрилати).
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Осъжда Arkema France, Altuglas International и Altumax Europe да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 249, 14.10.2006 г.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/4
 Решение на Съда (трети състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Finanzamt Dortmund-West/Klinikum Dortmund gGmbH
 (Дело C-366/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Шеста директива ДДС - Случаи на освобождаване - Член 13, A, параграф 1, буква б) - Доставка на стоки - Доставка на цитостатични лекарства за амбулаторно лечение - Доставки от различни данъчнозадължени лица - Член 13, A, параграф 1, буква в) - Предоставяне на медицинска помощ - Лекарства, предписани от упражняващ частна практика в болницата лекар - Тясно свързани сделки - Доставки, съпътстващи основната услуга по предоставяне на медицинска помощ - Физически и икономически неделими сделки))
 2014/C 135/04
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищец/Жалбоподател: Finanzamt Dortmund-West
 Ответник: Klinikum Dortmund gGmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 13, А, параграф 1, буква б) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота (ОВ L 145, стр. 1) — Понятие за дейност, тясно свързана с болнична или медицинска помощ — Дейност, която не представлява доставка по смисъла на член 6 от Директивата — Дейност, извършвана от данъчнозадължено лице, различно от това, което оказва болничната или медицинската помощ — Дейност, тясно свързана с медицинска помощ, която не е освободена от данъчно облагане
 Диспозитив
 Доставка на стоки като разглежданите в главното производство цитостатични лекарства, предписани в рамките на амбулаторно лечение на ракови заболявания от лекари, упражняващи частна практика в болница, не може да бъде освободена от данък върху добавената стойност на основание на член 13, A, параграф 1, буква в) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизирането на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — Обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 2005/92/ЕО на Съвета от 12 декември 2005 г., освен ако доставката не е физически и икономически неделима от предоставяната главно медицинска помощ, като това следва да се провери от запитващата юрисдикция.
 (1) ОВ C 366, 24.11.2012 г.


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/2
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 29 април 2015 г. — Ciclat Soc. Coop./Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
 (Дело C-199/15)
 (2015/C 262/02)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Ciclat Soc. Coop.
 Ответник: Consip SpA, Autorità per la Vigilanza sui Contratti Pubblici di lavori, servizi e forniture
 Преюдициален въпрос
 Допуска ли член 45 от Директива 2004/18 (1), разглеждан в светлината на принципа на рационалност, и членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС национална правна уредба, която в рамките на процедура за възлагане на обществена поръчка на стойност над общностния праг позволява служебно да бъде поискано удостоверение (DURC) от осигурителните институции и задължава възлагащия орган да счита за пречка удостоверение, от което са видни минали нарушения, свързани със задълженията за внасяне на осигурителни вноски, по-специално съществуващи към момента на участието в процедурата за възлагане на обществена поръчка, които обаче не са известни на икономическия оператор — който участва въз основа на валиден DURC, удостоверяващ липсата на задължения — и при всички случаи не съществуват към момента на възлагането на обществената поръчка или на служебната проверка?
 (1) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/7
 Преюдициално запитване от Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux (Франция), постъпило на 9 декември 2013 г. — Thierry Delvigne/Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde
 (Дело C-650/13)
 2014/C 129/08
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal d'instance et de proximité de Bordeaux
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Thierry Delvigne
 Ответници: Commune de Lesparre Médoc, Préfet de la Gironde
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 49 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че не допуска разпоредба от националното право, оставяща в сила забрана — при това неопределена и непропорционална — съгласно която лицата, осъдени преди влизането в сила на по-благоприятния наказателен Закон No 94-89 от 1 февруари 1994 г., не могат да получат по-леко наказание?
 2)
 Трябва ли приложимият към изборите за Европейски парламент член 39 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че с цел да не се допусне неравно третиране на гражданите на държавите членки този член задължава държавите членки на Европейския съюз да не въвеждат обща, неопределена и автоматична забрана за упражняване на граждански и политически права?


text:
 29.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 314/5
 Решение на Съда (трети състав) от 22 юни 2016. г. (преюдициално запитване от Amtsgericht Düsseldorf — Германия) — Steef Mennens/Emirates Direktion für Deutschland
 (Дело C-255/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) No 261/2004 - Член 2, буква е) и член 10, параграф 2 - Частично възстановяване на цената на билета в случай на настаняване на пътника от даден полет в по-ниска класа - Понятия „билет“ и „цена на билета“ - Изчисляване на дължимата сума за възстановяване на пътника))
 (2016/C 314/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: Steef Mennens
 Ответник: Emirates Direktion für Deutschland
 Диспозитив
 1)
 Член 10, параграф 2 във връзка с член 2, буква е) от Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91, трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на настаняване на пътника от даден полет в по-ниска класа цената, която трябва да бъде взета предвид при определянето на дължимата сума за възстановяване на съответния пътник, е цената на полета, при който той е бил настанен в по-ниска класа; ако обаче върху билета, който дава право на пътника на превоз с този полет, не е упомената такава цена, следва да се изходи от частта от цената на билета, която съответства на частното от разстоянието на посочения полет и общото разстояние на превоза, на който пътникът има право.
 2)
 Член 10, параграф 2 от Регламент No 261/2004 трябва да се тълкува в смисъл, че в случай на настаняване в по-ниска класа на даден полет цената на билета, която трябва да бъде взета предвид при определянето на дължимата сума за възстановяване на пътника, е единствено цената на самия полет, без упоменатите на билета данъци и такси, при условие че нито тяхната изискуемост, нито размерът им зависят от класата, за която е бил закупен този билет.
 (1) ОВ C 394, 7.9.2015 г.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/6
 Решение на Съда (седми състав) от 29 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság — Унгария) — Benjámin Dávid Nagy/Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
 (Дело C-583/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Принцип на недопускане на дискриминация - Член 18 ДФЕС - Гражданство на Съюза - Член 20 ДФЕС - Свободно движение на хора - Член 63 ДФЕС - Свободно движение на капитали - Движение по пътищата - Водачи, пребиваващи в съответната държава членка - Задължение за представяне на място при полицейска проверка на доказателство за законното ползване на моторни превозни средства, регистрирани в друга държава))
 (2015/C 429/07)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Szombathelyi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Benjámin Dávid Nagy
 Ответник: Vas Megyei Rendőr-főkapitányság
 Диспозитив
 Член 63, параграф 1 ДФЕС не допуска национална правна уредба, която предвижда като общо правило, че по пътищата в тази държава членка могат да се движат единствено моторни превозни средства, които са снабдени с административно разрешение и табели с регистрационен номер, предоставени от органите на въпросната държава членка, и че ако някое от пребиващите в тази държава членка лица реши да се позове на изключение от това правило, основано на факта, че ползваното моторно превозно средство му е предоставено от притежателя на това превозно средство, установен в друга държава членка, то трябва да може да докаже на място по време на полицейска проверка, че отговаря на условията за прилагане на изключението, както са предвидени във въпросната национална правна уредба, като в противен случай се налага веднага и без възможност за освобождаване глоба, чийто размер е същият като на глобата, налагана в случай на нарушаване на задължението за регистриране.
 (1) ОВ C 96, 23.3.2015 г.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/20
 Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšším soudem České republiky (Чешка република) на 2 ноември 2010 г. — Wolf Naturprodukte GmbH/Sewar spol. s.r.o.
 (Дело C-514/10)
 ()
 2011/C 13/37
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší soud České republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Wolf Naturprodukte GmbH
 Ответник: Sewar spol. s.r.o.
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 66, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (наричан по-нататък „Регламент Брюксел I“) да се тълкува в смисъл, че за да се прилага този регламент, е необходимо към момента на постановяване на съдебното решение регламентът да е влязъл в сила както в държавата, чийто съд е постановил съдебното решение, така и в държавата, в която една от страните иска признаването и изпълнението на това съдебно решение?
 (1) ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/14
 Преюдициално запитване от Upper Tribunal (Обединено кралство), постъпило на 29 ноември 2016 г. — Rafal Prefeta/Secretary of State for Work and Pensions
 (Дело C-618/16)
 (2017/C 038/18)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Upper Tribunal
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Rafal Prefeta
 Ответник: Secretary of State for Work and Pensions
 Преюдициални въпроси
 1)
 Имали ли са право държавите членки въз основа на приложение XII към Договора за присъединяване да изключат полските граждани от кръга на лицата, ползващи предимствата по член 7, параграф 2 от Регламента за работниците (1) и по член 7, параграф 3 от Директивата за гражданството (2), когато работникът, макар да е изпълнил със закъснение националното изискване да регистрира трудовата си заетост, все още не е работил с регистрация без прекъсване в продължение на дванадесет месеца?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, може ли работник, полски гражданин, при посочените във въпрос 1 обстоятелства да се позовава на член 7, параграф 3 от Директивата за гражданството, който се отнася до запазването на статуса на работник?
 (1) Регламент (ЕС) No 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (Текст от значение за ЕИП) (OB L 141, стр. 1)
 (2) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИОТекст от значение за ЕИП (ОВ L 158, стр. 77, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56)


text:
 22.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/5
 Решение на Съда (пети състав) от 23 април 2015 г. (преюдициално запитване от Bayerischer Verwaltungsgerichtshof — Германия) — Zuchtvieh-Export GmbH/Stadt Kempten
 (Дело C-424/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Селско стопанство - Регламент (ЕО) No 1/2005 - Закрила на животните по време на транспортиране - Пътуване с дълга продължителност от държава членка към трета държава - Член 14, параграф 1 - Проверка, свързана с дневника за пътуване, която трябва да бъде извършена от компетентния орган по мястото на заминаването преди началото на пътувания с дълга продължителност - Приложимост на тази разпоредба по отношение на частта от пътуването, която се извършва извън територията на Европейския съюз - Приложимост към тази част от пътуването на установените с посочения регламент стандарти))
 (2015/C 205/06)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bayerischer Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Zuchtvieh-Export GmbH
 Ответник: Stadt Kempten
 в присъствието на: Landesanwaltschaft Bayern
 Диспозитив
 Член 14, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции и за изменение на директиви 64/432/ЕИО и 93/119/ЕО и Регламент (ЕО) No 1255/97 следва да бъде тълкуван в смисъл, че за да може компетентният орган по мястото на заминаване да разреши транспортиране на разглежданите животни, което включва тяхното пътуване с дълга продължителност, започващо на територията на Европейския съюз и продължаващо извън нея, организаторът на пътуването трябва да представи дневник за пътуването, който с оглед на предвидените мерки за посоченото пътуване е реалистичен и позволява да се допусне, че разпоредбите на този регламент ще бъдат спазени, включително по отношение на частта от посоченото пътуване, която ще се извърши на територията на трети държави, като в случай че това не е така, посоченият орган има право да изиска тези мерки да бъдат изменени така, че да бъде гарантирано спазването на посочените разпоредби по време на цялото пътуване.
 (1) ОВ C 336, 16.11.2013 г.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/17
 Жалба, подадена на 3 август 2007 г. от Mebrom NV срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав), постановено на 22 май 2007 г. по дело T-216/05: Mebrom NV/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-373/07 Р)
 (2007/C 247/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mebrom NV (представители: K. Van Maldegem, avocat, C. Mereu, avocat)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 настоящата жалба да бъде приета за допустима и основателна;
 —
 да се отмени Решението на Първоинстанционния съд от 22 май 2007 г. по дело T-216/05;
 —
 исканията на жалбоподателя по дело T-216/05 да бъдат приети за допустими и основателни;
 —
 да бъде уважен искът за отмяна, предявен пред първата инстанция или при условията на евентуалност — делото да се изпрати за ново разглеждане на Първоинстанционния съд за произнасяне по същество;
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати всички разноски за двете производства;
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд не е осигурил спазването на законността при тълкуването и прилагането на общностното право, както изисква член 220 ЕО. С обжалваното решение се отхвърля иска за отмяна на основание погрешно тълкуване и прилагане на членове 3, 4, 5, 6 и 7 от Регламент No 2037/2000 (1). Освен това в решението липсват достатъчни и логични доводи и то съдържа редица юридически грешки и изопачаване на обстоятелствата по преписката. Жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд погрешно е приел за правилен извода на ответника, че вносителите не се ползват повече от квоти за внос, а от член 7 от регламента произтичало, че през 2005 г. квотите са отпуснати само за фумигаторите (които са потребители, за разлика от вносителите). Първоинстанционният съд бил приел, че член 7 от Регламент No 2037/2000 дава право на избор на ответника в това отношение. Освен това жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд не е преценил правилно дали ответникът е използвал своето претендирано правомощие за преценка в тази област по допустим начин. В допълнение, Първоинстанционният съд не бил приел, че ответникът е действал ultra vires и още повече — не бил преценил и отговорил правилно на въпроса дали ответникът е нанесъл вреда на оправданите правни очаквания на жалбоподателя. На последно място се посочва и че Първоинстанционният съд не е преценил пълно и правилно доводите на ищеца, които са били представени в исковата молба.
 (1) Регламент (ЕО) No 2037/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 29 юни 2000 г. относно вещества, които нарушават озоновия слой (ОВ L 244, стр. 1).


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/38
 Иск, предявен на 18 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-434/07)
 (2007/C 269/65)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Zadra и M. Telles Romão)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2005/41/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 септември 2005 г. за изменение на Директива 76/115/ЕИО на Съвета за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно анкерните закрепвания на обезопасителните колани на моторни превозни средства (1) и във всеки случай, като не е уведомила Комисията за това, Португалската република не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 19 април 2006 г.
 (1) ОВ L 255, стр. 149.


text:
 25.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 58/5
 Иск, предявен на 14 декември 2011 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-641/11)
 2012/C 58/06
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Rozet и L. Pignataro)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като е запазила в сила въведения критерий за приоритетен избор на кандидати, основан на изискване за пребиваване от най-малко две години в провинция Болцано, както предвижда член 12 от УПР No 752/1976, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 45 ДФЕС и по член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година относно свободното движение на работници в Съюза (1);
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С иска си Комисията оспорва въвеждането на критерий за приоритетен избор на кандидати, основан на изискване за пребиваване от най-малко две години в провинция Болцано (Trentino Alto Adige), който е в противоречие със задълженията, произтичащи от член 45 ДФЕС и от член 3, параграф 1 от Регламент (ЕС) 492/2011. Всъщност Комисията припомня, че според постоянната практика на Съда правилото на член 45 от ДФЕС в областта на равното третиране забранява не само явна дискриминация, основана на гражданство, но и всички скрити форми на дискриминация, които чрез прилагане на други разграничителни критерии на практика водят до същия резултат (вж. по-специално Решение на Съда от 26 май 1996 г. по дело C-237/94, O’Flynn, Recueil, стр. 2617, точка 17). Това се отнася особено до мярка, който въвежда разграничение в зависимост от пребиваване.
 В отговора на италианските власти на мотивираното становище от 6 август 2010 г. те се съгласяват, че „[е] възможно клаузата за пребиваване в член 12 от УПР No 752/1976 да съдържа елементи на непряка дискриминация и следователно да не се съобразява с член 45 ДФЕС“, като добавят, че „[з]а да се разреши този проблем, текстът на разпоредбата просто ще бъде изменен“ Към момента обаче Комисията не е получила никаква информация по отношение на въпросното изменение, поради което счита, че изискването за пребиваване, предвидено в член 12 от УПР No 752/1976, още е в сила.
 (1) ОВ L 141, стр 1.


text:
 6.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 70/3
 Решение на Съда (четвърти състав) от 19 януари 2017 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Braunschweig — Германия) — Queisser Pharma GmbH & Co. KG/Bundesrepublik Deutschland
 (Дело C-282/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Свободно движение на стоки - Членове 34—36 ДФЕС - Изцяло вътрешно положение - Безопасност на храните - Регламент (ЕО) No 178/2002 - Член 6 - Принцип на анализ на риска - Член 7 - Принцип на предпазните мерки - Регламент (ЕО) No 1925/2006 - Законодателство на държава членка, забраняващо производството и пускането на пазара на хранителни добавки със съдържание на аминокиселини - Положение, при което националният орган разполага с право на самостоятелна преценка относно временна дерогация на тази забрана))
 (2017/C 070/03)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Braunschweig
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Queisser Pharma GmbH & Co. KG
 Ответник: Bundesrepublik Deutschland
 Диспозитив
 Членове 6 и 7 от Регламент (ЕО) No 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство — забраняващо производството, обработката или пускането на пазара на всякакви хранителни добавки със съдържание на аминокиселини, освен ако национален орган, който разполага с право на преценка в това отношение, не е разрешил дерогация — когато това законодателство се основава на анализ на риска само относно някои аминокиселини, като запитващата юрисдикция следва да провери дали това е така. Във всички случаи посочените членове трябва да се тълкуват като недопускащи такова национално законодателство, ако същото предвижда, че дерогациите на забраната, която налага, могат да се разрешават само за определен период, дори и когато е установена безвредност на вещество.
 (1) ОВ C 294, 7.9.2015 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/34
 Решение на Първоинстанционния съд от 25 март 2009 г. — Jungfalk/СХВП
 (Дело T-343/07) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността ALLSAFE - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 2009/C 113/70
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: allsafe Jungfalk GmbH & Co. KG (Engen, Германия) (представители: P. Mes, J. Bühling, C. Graf von der Groeben, G. Rother, A. Verhauwen, J. Künzel, D. Jestaedt, M. Bergermann, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: S. Schäffner)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 11 юли 2007 г. (преписка R 454/2006-4) относно регистрацията на словен знак ALLSAFE като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда allsafe Jungfalk GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 269, 10.11.2007 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/57
 Жалба, подадена на 4 септември 2007 г. от Irène Bianchi срещу решение, постановено на 28 юни 2007 г. от Съда на публичната служба по дело F-38/06 Bianchi/Европейска фондация за обучение
 (Дело T-388/07 P)
 (2007/C 269/102)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Irène Bianchi (Торино, Италия) (представител: M.-A. Lucas, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска фондация за обучение
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решението от 28 юни 2007 година на втори състав на Съда на публичната служба по дело F-38/06;
 —
 да се отсъди в полза на направените от ищеца искания пред първа инстанция;
 —
 да се осъди Европейската фондация за обучение да плати съдебните разноски в двете производства.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателката изтъква, че Съдът на публичната служба не бил взел предвид или е изопачил някои факти, което го довело до неточна преценка на фактите в нарушение на член 25, параграф 2 и член 26 от Правилника за длъжностните лица. Тя претендира също, че Съдът на публичната служба нарушил общностното право и в частност, процесуалните правила поради твърдяното изопачаване на представените от ищцата доказателства. Накрая, тя посочва правно основание, изведено от нарушение на задължението за излагане на мотиви и от грешка в правото, произтичаща от твърдяното пропускане да бъдат взети предвид фактите или от тяхното изопачаване или от изопачаване на свързаните с тях доказателства и неточно установяване на фактите.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/23
 Преюдициално запитване, отправено от Prim’Awla tal-Qorti Ċivili (Република Малта) на 17 юни 2009 г. — AJD Tuna Ltd/Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd и Avukat Ġenerali
 (Дело C-221/09)
 2009/C 205/41
 Език на производството: малтийски
 Запитваща юрисдикция
 Prim’Awla tal-Qorti Ċivili
 Страни в главното производство
 Ищец: AJD Tuna Ltd
 Ответници: Direttur tal-Agrikoltura u s-Sajd и Avukat Ġenerali
 Преюдициални въпроси
 1)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 (1) на Комисията, тъй като нарушава член 253 от Договора, доколкото в него не се излагат достатъчно мотиви за приемането на извънредните мерки, установени в членове 1, 2 и 3 от посочения регламент, и доколкото в него не се съдържа ясна обосновка на тези мерки?
 2)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като нарушава член 7, параграф 1 от Регламент No 2371/2002 (2) на Съвета, доколкото в неговите съображения не се установява в достатъчна степен (i) наличието на сериозна заплаха за опазването на живите водни ресурси или морската екосистема поради риболовните дейности и (ii) необходимостта от предприемането на незабавни действия?
 3)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, доколкото приетите мерки нарушават оправданите правни очаквания на операторите от Общността като жалбоподателя, които очаквания са основани на член 1 от Регламент No 446/2008 (3) на Комисията от 22 май 2008 година и на член 2 Регламент No 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 година?
 4)
 Невалиден ли е член 3 Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като с него се нарушава принципът на пропорционалност, доколкото в тази разпоредба се посочва, че (i) операторите от Общността не могат да извършват дейност по разтоварване на суша или поставяне в садки за угояване или отглеждане, дори по отношение на риба тон, която е уловена преди това и в пълно съответствие с Регламент No 530/2008 на Комисията; и (ii) операторите от Общността не могат да извършват тези дейности по отношение на риба тон, която е уловена от рибари, чиито кораби не плават под флага на някоя от държавите-членки, изброени в член 1 от Регламент No 530/2008 на Комисията, дори ако тази риба тон е уловена в съответствие с квотите, определени от Международната конвенция за опазване на рибата тон в Атлантическия океан?
 5)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като с него се нарушава принципът на пропорционалност, доколкото Комисията не е установила, че мерките, които е възнамерявала да приеме, биха допринесли за възстановяването на запасите от риба тон?
 6)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като приетите мерки са неразумни и въвеждат дискриминация, основана на гражданство, по смисъла на член 12 от Договора за създаване на Европейската общност, доколкото посоченият регламент прави разграничение между плаващите под испански флаг кораби с мрежи гъргър и плаващите под гръцки, италиански, френски, кипърски и малтийски флаг кораби с мрежи гъргър и доколкото прави разграничение между тези шест държави-членки и останалите държави-членки?
 7)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като принципът на справедливостта, провъзгласен в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз,


text:
не е бил спазен, доколкото на заинтересованите лица и на държави-членки не е била дадена възможност да представят своите писмени становища преди приемането на решението?
 8)
 Невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като принципът на състезателност (audi alteram partem), като общ принцип на общностното право, не е бил спазен, доколкото на заинтересованите лица и на държави-членки не е била дадена възможност да представят своите писмени становища преди приемането на решението?
 9)
 Невалиден ли е член 7, параграф 2 от Регламент No 2371/2008 на Съвета, тъй като принципът на състезателност (audi alteram partem), като общ принцип на общностното право, и/или принципът на справедливостта, провъзгласен в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, не са били спазени и вследствие на това невалиден ли е Регламент No 530/2008 на Комисията, тъй като се основава на Регламент No 2371/2008 на Съвета?
 10)
 В случай, че Съдът на Европейските общности приеме, че Регламент No 530/2008 на Комисията е валиден, трябва ли този регламент да се тълкува в смисъл, че приетите с член 3 от посочения регламент мерки също забраняват на операторите от Общността да приемат разтоварването на суша, поставянето в садки за угояване или отглеждане или трансбордирането във водите или пристанищата на Общността на червен тон, уловен в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море с плаващи под флага на трета страна кораби с мрежи гъргър?
 (1) Регламент (ЕО) No 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (ОВ L 155, стр. 9)
 (2) Регламент (ЕО) No 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 година относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (ОВ L 358, 31.12.2002, стр. 59–80; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 6, стр. 237)
 (3) Регламент (ЕО) No 446/2008 на Комисията от 22 май 2008 година за адаптиране на определени квоти за червен тон за 2008 година съгласно член 21, параграф 4 от Регламент (ЕИО) No 2847/93 на Съвета относно установяването на система за контрол, приложима към общата политика в областта на рибарството (ОВ L 134, стр. 11)