text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/28
 Жалба, подадена на 16 декември 2010 г. — Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik/СХВП — Impexmetal (FŁT-1)
 (Дело T-571/10)
 2011/C 63/54
 Език на жалбата: полски
 Страни
 Жалбоподател: Fabryka Łożysk Tocznych-Kraśnik S.A. (Kraśnik, Полша) (представители: J. Sieklucki, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Impexmetal S.A. (Варшава, Полша)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 октомври 2010 г. по преписка R 1387/2009-1,
 —
 да се осъдят ответникът и IMPEXMETAL S.A. да заплатят съдебните разноски, включително разноските, направени от жалбоподателя в производствата пред апелативния състав и пред отдела по споровете на СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „FŁT-1“ (заявка No 5026372) за стоки от клас 7
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: IMPEXMETAL S.A.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративни марки на Общността „FŁT“ и национални словни и фигуративни марки „FŁT“ за стоки от клас 7
 Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението и отхвърля заявката за някои стоки от клас 7.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата срещу решението на отдела по споровете.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 (1) поради неправилна преценка на сходството на конфликтните знаци; неотчитане на факта, че заявената марка е част от фирмата на жалбоподателя, която е използвана много преди момента на подаване на заявката и е обосновано с исторически съображения означение на жалбоподателя; също така неотчитане на дълготрайното и безконфликтно паралелно съществуване на заявената марка и марките, посочени в производството по възражение.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/4
 Решение на Съда (втори състав) от 15 февруари 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Hof van beroep te Brussel — Белгия) — BVBA Management, Training en Consultancy/Benelux-Merkenbureau
 (Дело C-239/05) (1)
 (Марки - Директива 89/104/ЕИО - Заявка за регистрация на марка за съвкупност от стоки и услуги - Проверка на знака от компетентния орган - Разглеждане на всички релевантни факти и обстоятелства - Компетентност на националната юрисдикция, която е сезирана с жалба)
 (2007/C 82/06)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hof van beroep te Brussel
 Страни в главното производство
 Ищец: BVBA Management, Training en Consultancy
 Ответник: Benelux-Merkenbureau
 Предмет
 Искане за преюдициално заключение — Hof van beroep te Brussel — Тълкуване на член 3 от Директива 89/104/ЕИО: Първа директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1) — Заявка за регистрация на марката „The Kitchen Company “— Проверка на знака от компетентния орган — Разглеждане на всички релевантни факти и обстоятелства — Решение по дело Koninklijke KPN Nederland
 Диспозитив
 Първа директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките, трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 когато отказва регистрацията на марка, компетентният орган е длъжен да посочи в своето решение изводите, до които е стигнал по отношение на всяка от стоките и услугите, за които се отнася заявката за регистрация, независимо от начина, по който е формулирана заявката. При все това, когато едно и също основание за отказ се противопоставя на една категория или група от стоки или услуги, компетентният орган може да се ограничи до общи мотиви относно всички стоки или услуги, за които става въпрос,
 —
 тя не се противопоставя на национална правна уредба, която създава пречка за юрисдикцията, сезирана с жалба срещу решение на компетентния орган, да се произнесе относно отличителния характер на марката за всяка от посочените в заявката за регистрация стоки и услуги поотделно, ако нито решението, нито заявката не се отнасят до категории стоки или услуги или до стоки или услуги, които се разглеждат отделно,
 —
 тя не се противопоставя на национална правна уредба, която създава пречка за юрисдикцията, сезирана с жалба срещу решение на компетентния орган, да вземе предвид факти и обстоятелства, настъпили след датата на приемане на това решение.
 (1) ОВ C 217, 3.9.2005 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/9
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Napoli (Италия) на 11 юни 2012 г. — Oreste Della Rocca/Poste Italiane SpA
 (Дело C-290/12)
 2012/C 243/17
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Napoli
 Страни в главното производство
 Ищец: Oreste Della Rocca
 Ответник: Poste Italiane SpA
 Преюдициални въпроси
 1.
 Предвид вметнатия израз в точка 36 от Определение на Съда от 15 септември 2010 г. по дело Briot (C 386/09, Сборник, стр. I-8471), Директива 1999/70/ЕО (1), и по-специално клауза 2 към нея, отнася ли се и до срочното трудово правоотношение между работника и агенцията за временна заетост или между работника и ползвателя, и следователно Директива 1999/70/ЕО урежда ли посочените правоотношения?
 2.
 При липса на други забранителни мерки, разпоредбата, която допуска определянето на срок в трудовия договор с агенцията за временна заетост, както и последващото му подновяване въз основа на технически, организационни или производствени изисквания не на агенцията и във връзка с конкретното срочно трудово правоотношение, а въз основа на общи изисквания на [ползвателя], които не са свързани с конкретното трудово правоотношение[,] отговаря ли на изискванията на клауза 5, параграф 1, буква а) към Директива 1999/70/ЕО, или може да представлява заобикаляне на същата директива? Трябва ли обективните изисквания, посочени в клауза 5, параграф 1, буква а) към Директива 1999/70/ЕО, да бъдат закрепени в документ и трябва ли те да се отнасят до конкретното срочно трудово правоотношение и неговото подновяване, поради което изтъкнатите общи обективни изисквания, които са обосновали сключването на договора за осигуряване на заетост [между агенцията и предприятието ползвател], да не са подходящи за изпълнение на разпоредбата на клауза 5, буква а)?
 3.
 Допуска ли клауза 5 към Директива 1999/70/ЕО последиците от злоупотребата да бъдат вменени на трето лице, в конкретния случай — на ползвателя?
 (1) Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129).


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/3
 Решение на Съда (първи състав) от 16 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Anotato Dikastirio Kyprou — Кипър) — Alpha Bank Cyprus Ltd/Dau Si Senh и др.
 (Дело C-519/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански или търговски дела - Връчване на съдебни и извънсъдебни документи - Регламент (ЕО) No 1393/2007 - Член 8 - Отказ от приемане на документ - Липса на превод на един от предадените документи - Липса на формуляр-образеца, даден в приложение II към посочения регламент - Последици))
 (2015/C 371/04)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Anotato Dikastirio Kyprou
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Alpha Bank Cyprus Ltd
 Ответници: Dau Si Senh, Alpha Panareti Public Ltd, Susan Towson, Stewart Cresswell, Gillian Cresswell, Julie Gaskell, Peter Gaskell, Richard Wernham, Tracy Wernham, Joanne Zorani, Richard Simpson
 Диспозитив
 Регламент (ЕО) No 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела („връчване на документи“) и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1348/2000 на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 получаващият орган е длъжен при всички обстоятелства и без да разполага със свобода на преценка в това отношение, да информира адресата на документа за правото му да откаже да приеме същия, като системно използва за тази цел формуляр-образеца, даден в приложение II към този регламент, и
 —
 обстоятелството, че този орган, когато извършва връчване на документ на неговия адресат, не прилага формуляр-образеца, даден в приложение II към Регламент No 1393/2007, представлява не основание за нищожност на процедурата, а нередовност, която трябва да бъде отстранена в съответствие с разпоредбите на този регламент.
 (1) ОВ C 377, 21.12.2013 г.


text:
 15.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 198/50
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 30 април 2015 г. — Maraoud/ЕСВД
 (Дело F-71/14) (1)
 ((Публична служба - Персонал на ЕСВД - Договорно нает служител - Командировка в трета държава - Злополука, настъпила при изпълнение на функциите - Надбавка за условия на живот - Неизползвани дни годишен отпуск - Поемане на разноските за лечението - Неспазване на досъдебното производство - Явна недопустимост))
 (2015/C 198/68)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Hayet Maraoud (Брюксел, Белгия) (представители: L. F. de Castro Fernandez и J.-L. Gillain, avocats)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност (представители: S. Marquardt и M. Silva)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението повече да не се изплаща надбавката за условия на живот (НУЖ), допълнителната премия (ДП) с оглед на условията на живот в мястото на работа на жалбоподателката и дневна надбавка (ДН), да се изплати неизползван годишен отпуск в размер на 49 дни за 2012 г., и искане за обезщетение за вредите вследствие на неоказване на съдействие и изоставяне след трудовата злополука, претърпяна от жалбоподателката.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда г-жа Maraoud да заплати съдебните разноски, направени от Европейската служба за външна дейност и да поеме собствените си разноски.
 (1) ОВ C 388, 3.11.2014 г., стр. 29.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/49
 Жалба, подадена на 10 февруари 2014 г. — Export Development Bank of Iran/Съвет
 (Дело T-89/14)
 2014/C 135/63
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Export Development Bank of Iran (Техеран, Иран) (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 1154/2013 на Съвета от 15 ноември 2013 г. в частта относно жалбоподателя,
 —
 да отмени Решение 2013/661/ОВППС на Съвета от 15 ноември 2013 г. в частта относно жалбоподателя,
 —
 да приеме, че Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 г. не се прилага по отношение на жалбоподателя,
 —
 да приеме, че Решение 2010/413 ОВППС не се прилага по отношение на жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност — да отмени регламента за изпълнение и решението, посочени в първите две тирета от исканията, считано от 20 януари 2014 г.,
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага девет основания, осем от които са по същество идентични с или сходни на основанията, посочени по дело T-65/14, Bank Refah Kargaran/Съвет.
 Освен това жалбоподателят излага основание, изведено от нарушение на принципите на равенство и недопускане на дискриминация.


text:
 11.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/24
 Решение на Общия съд от 25 март 2015 г. — Sea Handling/Комисия
 (Дело T-456/13) (1)
 ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документи, свързани с производство за контрол върху държавни помощи - Отказ за достъп - Изключение, свързано със защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит - Изключение, свързано със защитата на търговските интереси на трето лице - Задължение за извършване на конкретна и индивидуална проверка - По-висш обществен интерес - Частичен достъп))
 (2015/C 155/27)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Sea Handling SpA (Сома Ломбардо, Италия) (представители: B. Nascimbene и M. Merola, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално D. Grespan и C. Zadra, впоследствие D. Grespan и F. Clotuche-Duvieusart)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на Комисията от 12 юни 2013 г., с което на Sea Handling е отказан достъп до документи, отнасящи се до процедура по контрол на държавни помощи.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Sea Handling SpA понася направените от него разноски и разноските, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 298, 12.10.2013 г.


text:
 23.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/12
 Решение на Общия съд от 15 януари 2013 г. — BSH/СХВП (ecoDoor)
 (Дело T-625/11) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „ecoDoor“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 55/20
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: S. Biagosch, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 22 септември 2011 г. (дело R 340/2011-1) относно заявка за регистрация на словния знак „ecoDoor“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда BSH Bosch und Siemens Hausgeräte GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 32, 4.2.2012 г.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/27
 Жалба, подадена на 11 октомври 2010 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-488/10)
 ()
 2011/C 13/53
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Френската република (представители: E. Belliard, G. de Bergues и N. Rouam)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение в неговата цялост,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска да бъде отменено решението на Европейската комисия No C(2010) 5229 от 28 юли 2010 година относно съкращаването на част от участието на Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) на основание на един-единствен документ за определяне на цел No 1 за структурна намеса на Общността в региона на Мартиника във Франция. С това решение се отменя цялото участие на ЕФРР, отпуснато във връзка с големия проект „Village de vacances Club Méditerranée-Les Boucaniers“ в размер на 12 460 000 EUR.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва четири правни основания.
 С първото си правно основание жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила член 2, параграф 1 от Директива 93/37/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагането на обществени поръчки за строителство (1), приемайки че поръчките за строителство, сключени за обновяването и разширяването на „Club Méditerranée-Les Boucaniers“, са поръчки за строителство, субсидирани пряко с повече от 50 % от възлагащите органи. Всъщност тези поръчки били субсидирани само в размер на 29,92 % от цената на проекта. Данъчните облекчения, от които са се ползвали съдружниците в частните дружества поради инвестициите си в проекта, не можели да се считат за субсидия по смисъла на член 2, параграф 1 от Директива 93/37/ЕИО.
 С второто си правно основание, което се разделя на две части, жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила член 2, параграф 2 от Директива 93/37/ЕИО, приемайки че поръчките за строителство за обновяването и разширяването на „Club Méditerranée-Les Boucaniers“ се отнасят до строителни работи, свързани с екипировки в областта на спора, развлеченията и отдиха по смисъла на тази разпоредба.
 От една страна, жалбоподателят приема, че Комисията е трябвало да вземе предвид общата класификация на икономическите дейности в Европейските общности (NACE), установена с Регламент No 3037/90 (2), към която препраща член 2, параграф 2 от Директива 93/37/ЕИО. Тази класификация правела разлика между, от една страна, хотелиерство и ресторантьорство и, от друга страна, развлекателни, културни и спортни дейности.
 От друга страна, жалбоподателят приема, че член 2, параграф 2 от Директива 93/37/ЕИО се отнася до поръчки, които по естеството си спадат към традиционните нужди на възлагащите органи и следователно са насочени към екипировките в областта на спора, развлеченията и отдиха, които са отворени за всички, а не са запазени единствено за частна клиентела.
 С третото си правно основание жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила задължението си за мотивиране, предвидено в член 296, втора алинея ДФЕС, като не е посочила ясно и недвусмислено причините, поради които работите по обновяването и разширяването на „Club Méditerranée-Les Boucaniers“ се отнасят до строителни работи относно екипировки в областта на спора, развлеченията и отдиха по смисъла на член


text:
2, параграф 2 от Директива 93/37/ЕИО.
 С четвъртото си правно основание жалбоподателят поддържа, при условията на евентуалност, че Комисията е нарушила принципа на пропорционалност, запазвайки процент на корекция от 100 % върху субсидията от ЕФРР, докато работите относно екипировките в областта на спора, развлеченията и отдиха представлявали малко по-малко от 10 % от проекта.
 (1) ОВ L 199, стр. 54.
 (2) Регламент (ЕИО) No 3037/90 на Съвета от 9 октомври 1990 година относно статистическата класификация на икономическите дейности в Европейската общност (ОВ L 293, стр. 1; Специално издание на български език, глава 2, том 4, стр. 216).


text:
 12.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 8/8
 Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (Civil Division) (Обединено Кралство) на 5 ноември 2007 г. — L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie/Bellure NV, Malaika Investments Ltd, traiding as „Honey pot cosmetic & Parfumery Sales“, Starion International Ltd
 (Дело C-487/07)
 (2008/C 8/15)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 Court of Appeal (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Ищец: L'Oréal SA, Lancôme parfums et beauté & Cie SNC, Laboratoire Garnier & Cie.
 Ответник: Bellure NV, Malaika Investments Ltd, traiding as „Honey pot cosmetic & Parfumery Sales“, Starion International Ltd
 Преюдициални въпроси
 1
 Когато в реклама на свои стоки или услуги търговец използва регистрирана марка, притежавана от конкурент, с цел да сравни характеристиките (и по-специално аромата) на предлаганите от него стоки или услуги с характеристиките (и по-специално аромата) на стоките или услугите, предлагани с тази марка от конкурента, като не създава объркване, нито по друг начин застрашава основната функция на марката като наименование за произход, използването от негова страна попада ли в буква а) или буква з) на член 5 от Директива 89/104?
 2
 Когато в търговска дейност търговец използва (по-специално в сравнителен списък) общоизвестна регистрирана марка за обозначаване на характеристика на своя стока (по-специално аромата ѝ) по такъв начин, че:
 a)
 не създава каквато и да е вероятност от объркване;
 б)
 не засяга продажбата на стоката от общоизвестната регистрирана марка;
 в)
 не застрашава основната функция на регистрираната марка да гарантира произхода и не уврежда добрата репутация на тази марка чрез опетняване на нейния образ или чрез смесване или по всякакъв друг начин, и
 г)
 грае значителна роля за промоцията на стоката на търговеца,
 това използване попада ли в член 5, параграф 1, буква a) от Директива 89/104?
 3
 В контекста на член 3a, буква ж) от Директивата относно заблуждаващата реклама (84/450), изменен с Директивата относно сравнителната реклама (97/55), какво е значението на „извлича нелоялно предимство от“ и по-специално, когато търговец сравнява своя стока със стока от общоизвестна марка в сравнителен списък, по този начин той извлича ли нелоялно предимство от доброто име на общоизвестната марка?
 4
 В контекста на член 3a, буква з) от посочената директива какво е значението на „представя стоките или услугите като имитация или копие“ и по-специално този израз обхваща ли случаите, в които без по никакъв начин да поражда объркване или да въвежда в заблуждение, страната просто честно обявява, че нейната стока притежава основна характеристика (аромат) като тази на общоизвестна стока, която е защитена от марка?
 5
 Когато търговец използва знак, сходен с регистрирана марка с добра репутация и този знак не е объркващо сходен с марката, по такъв начин, че:
 a)
 основната функция на регистрираната марка да гарантира произхода не е накърнена или застрашена;
 б)
 няма опетняване или объркване относно регистрираната марка или нейната добра репутация, нито някаква опасност това да се случи;
 в)
 продажбите на притежателя на марката не са засегнати;
 г)
 притежателят на марката не е лишен от каквато и да е облага, свързана с промоцията, запазването


text:
 16.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 14/17
 Решение на Съда (четвърти състав) от 10 ноември 2016 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam — Нидерландия) — Изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Halil Ibrahim Özçelik
 (Дело C-453/16 PPU) (1)
 ((Преюдициално запитване - Спешно преюдициално производство - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европейска заповед за арест - Рамково решение 2002/584/ПВР - Член 8, параграф 1, буква в) - Понятие „заповед за задържане“ - Самостоятелно понятие на правото на Съюза - Национална заповед за задържане, издадена от полицейска служба и потвърдена от прокурор за целите на наказателното преследване))
 (2017/C 014/21)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страна в главното производство
 Halil Ibrahim Özçelik
 Диспозитив
 Член 8, параграф 1, буква в) от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че прокурорско потвърждение, като обсъжданото в главното производство, на национална заповед за задържане, издадена преди това от полицейска служба за целите на наказателното преследване, съставлява „съдебен акт“ по смисъла на тази разпоредба.
 (1) ОВ C 383, 17.10.2016 г.


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/23
 Решение на Общия съд от 31 март 2011 г. — Гърция/Комисия
 (Дело T-214/07) (1)
 (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Разходи, изключени от финансиране от страна на Общността - Обработваеми култури - Специфични мерки за малките острови в Егейско море относно някои селскостопански продукти)
 2011/C 145/36
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: V. Kontolaimos и I. Chalkias)
 Ответник: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe, подпомаган от N. Korogiannakis, avocat)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение 2007/243/ЕО на Комисията от 18 април 2007 година относно изключването от финансиране на Общността на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 106, стр. 55)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 199, 25.8.2007 г.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/52
 Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г. — Cofresco Frischhalteprodukte/Комисия
 (Дело T-223/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Директива 2013/2/ЕС - Рула, тръби и цилиндри, обвити в еластичен материал - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 2014/C 315/87
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG (Minden, Германия) (представител: H. Weil, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и J.-F. Brakeland)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 37, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 14, стр. 238), доколкото Комисията е вписала обвитите в еластичен материал рула, тръби и цилиндри, с изключение на предназначените за части от производствени съоръжения и които не се използват за представянето на един продукт като продажна единица, в списъка на примерите за стоки, онагледяващ прилагането на критериите за уточняване на понятието „опаковка“.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда Cofresco Frischhalteprodukte GmbH & Co. KG да понесе собствените си съдебни разноски, както и направените от Европейската комисия съдебни разноски.
 (1) ОВ C 171, 15.6.2013 г.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/2
 Решение на Съда (първи състав) от 2 април 2009 г. — France Télécom SA/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-202/07 P) (1)
 (Обжалване - Злоупотреба с господстващо положение - Пазар на услуги за предоставяне на достъп до високоскоростен Интернет - Хищнически цени - Възстановяване на загуби - Право на уеднаквяване)
 2009/C 141/03
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: France Télécom SA (представители: J. Philippe, H. Calvet, O.W. Brouwer, T. Janssens, avocats)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представител: E. Gippini Fournier)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (пети разширен състав) от 30 януари 2007 г. по дело France Télécom/Комисия (T-340/03), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата на France Télécom срещу Решение на Комисията от 16 юли 2003 г. относно процедура по прилагане на член 82 ЕО (преписка COMP/38.233 — Wanadoo Interactive) — Пазар на услуги за предоставяне на достъп до високоскоростен Интернет (ADSL) — Злоупотреба с господстващо положение — Понятия за хищнически цени, за уеднаквяване с цените на конкурентите и за възстановяване на претърпените загуби
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда France Télécom SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 170, 21.7.2007 г.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/41
 Решение на Първоинстанционния съд от 5 май 2009 г. — ars Parfum Creation & Consulting/СХВП (Форма на флакон на парфюм)
 (Дело T-104/08) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за триизмерна марка на Общността - Форма на флакон на парфюм - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Задължение за мотивиране - Член 7, параграф 1, буква б), член 73 и член 74, параграф 1, от Регламент (ЕО) No 40/94)
 2009/C 141/84
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: ars Parfum Creation & Consulting GmbH (Кьолн, Германия) (представители: адв. A. Späth и адв. G. Hasselblatt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: R. Pethke)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 8 ноември 2007 г. (преписка R 1656/2006-1) относно регистрацията като марка на Общността на триизмерен знак във формата на флакон за парфюм
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда ars Parfum Creation & Consulting GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 107, 26.4.2008 г.


text:
 30.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/4
 Решение на Съда (първи състав) от 8 май 2014 г. (преюдициално запитване от Grondwettelijk Hof — Белгия) — Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV и др.
 (Дело C-483/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Харта на основните права на Европейския съюз - Принципи на равенство и на недопускане на дискриминация - Прилагане на правото на Съюза - Приложно поле на правото на Съюза - Липса - Липса на компетентност на Съда))
 2014/C 202/05
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Grondwettelijk Hof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pelckmans Turnhout NV
 Ответници: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV, Walter Van Gastel Schoten NV
 В присъствието на: Ministerraad
 Предмет
 Преюдициално запитване — Grondwettelijk Hof (Белгия) — Тълкуване на член 6, параграф 3 ДЕС, членове 34, 35, 36, 56 и 57 ДФЕС и членове 15, 16, 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Национална правна уредба, която предвижда задължение за търговците на дребно да имат един почивен ден в седмицата — Изключения за търговци, които извършват дейността си на определени места или които продават определени стоки
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз не е компетентен да отговори на преюдициалното запитване, отправено от Grondwettelijk Hof (Белгия).
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/10
 Определение на Съда (шести състав) от 18 март 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana, Испания) — David Montoya Medina/Fondo de Garantia Salarial, Universidad de Alicante
 (Дело C-273/10) (1)
 (Член 104, параграф 3 от Процедурния правилник - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Клауза 4 от Рамковото споразумение за срочната работа - Срочни договори в публичния сектор - Право на тригодишни допълнителни възнаграждения за прослужено време - Принцип на недопускане на дискриминация)
 2011/C 186/16
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana
 Страни в главното производство
 Ищец: David Montoya Medina
 Ответници: Fondo de Garantia Salarial, Universidad de Alicante
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Superior de Justicia de la Comunidad Valenciana — Тълкуване на клауза 4, точка 4 от приложението към Директива 99/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Трудови договори на преподавателския и научно-изследователския персонал, сключени с публичните университети — Липса при срочните договори на някои допълнителни възнаграждения
 Диспозитив
 Клауза 4, точка 1 от Рамковото споразумение за срочната работа, което е сключено на 18 март 1999 г. и се съдържа в приложението към Директива 99/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, съгласно която без никакво обективно оправдание право на допълнително възнаграждение за прослужено време имат преподавателите доценти, но не и преподавателите асистенти, когато за целите на тези допълнителни възнаграждения посочените две категории служители се намират в сходно положение.
 (1) ОВ C 221, 14.8.2010 г.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/28
 Жалба, подадена на 27 февруари 2007 г. от Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL) и Jeunes agriculteurs (JA) срещу Решението, постановено на 13 декември 2006 г. от Първоинстанционния съд (първи състав) по съединени дела T-217/03 и T-245/03, FNCBV и други/Комисия
 (Дело C-110/07 P)
 (2007/C 95/51)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Fédération nationale des syndicats d'exploitants agricoles (FNSEA), Fédération nationale bovine (FNB), Fédération nationale des producteurs de lait (FNPL), Jeunes agriculteurs (JA) (представители: V. Ledoux и B. Néouze, адвокати)
 Други страни в производството: Fédération nationale de la coopération bétail et viande (FNCBV), Комисия на Европейските общности, Френска република
 Искания
 —
 да се отмени Решението на Първоинстанционния съд от 13 декември 2006 г.,
 —
 да се постанови, че на федерациите-жалбоподатели не следва да се налагат глоби,
 —
 при условията на евентуалност, да се намали размерът на същите,
 —
 да се осъди Европейската комисията да заплати разноските, свързани с обезпечителното и главното производство пред Първоинстанционния съд, както и с производството пред Съда.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите привеждат четири основания в подкрепа на жалбата си. С първото основание те изтъкват, че Първоинстанционният съд изопачил доказателствата, представени му за оценка, доколкото не взел предвид две основни доказателства, че споразумението от 24 октомври 2001 г. не било продължено след 30 ноември същата година. С второто си основание те твърдят, че Първоинстанционният съд нарушил общностното право и се отклонил от трайната практика на Съда, като отсъдил, че Комисията не нарушила правото на защита, като не посочила в предявените възражения, че ще изчисли размера на глобите, вземайки предвид сбора от оборотите на членовете на федерациите-жалбоподатели. С третото си основание те изтъкват нарушението на член 15, параграф 2 от Регламент 17/62, доколкото Първоинстанционният съд, за да достигне до извода, че наложените на федерациите-жалбоподатели глоби не надвишават пределния размер от 10 % от оборота, определен в същия член, взел предвид сбора от оборотите на членовете на тези федерациите, без да бъдат изпълнени точните и обективни условия, определени от съдебната практика в това отношение. Накрая, с четвъртото си основание, жалбоподателите твърдят наличието на нарушение на принципа „non bis in idem“, както и на принципа на пропорционалност, доколкото Първоинстанционният съд наложил на всяка от федерациите отделна глоба, която вземала предвид сбора от оборотите на общите им членове. Според посочените страни в случая е било възможно само на една федерация да се наложи санкция, вземаща предвид съвкупния финансов капацитет на общите членове на федерациите-жалбоподатели.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/14
 Решение на Съда (втори състав) от 18 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof, Австрия) — Pensionsversicherungsanstalt/Christine Kleist
 (Дело C-356/09) (1)
 (Социална политика - Равно третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите - Директива 76/207/ЕИО - Член 3, параграф 1, буква в) - Национална правна уредба, която улеснява уволнението на работници, придобили право на пенсия за осигурителен стаж и възраст - Цел за насърчаване на заетостта на по-млади хора - Национална правна уредба, която предвижда, че такова право на пенсия се придобива при навършване на 60 години за жените и 65 години за мъжете)
 2011/C 13/23
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pensionsversicherungsanstalt
 Ответник: Christine Kleist
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на член 3, параграф 1, буква в) от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд (ОВ L 39, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 164), изменена с Директива 2002/73/ЕО — Национална правна уредба, която предвижда, че право на пенсия се придобива при навършване на 60 години за жените и 65 години за мъжете и улеснява уволнението на навършили посочената възраст служители — Уволнение от работодател-публичноправен субект на жена, навършила 60 години и придобила право на пенсия, което е продиктувано от намерението да се насърчава заетостта на по-младите хора
 Диспозитив
 Член 3, параграф 1, буква в) от Директива 76/207/ЕИО на Съвета от 9 февруари 1976 година относно прилагането на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионалната квалификация и развитие, и на условията на труд, изменена с Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 г., трябва да се тълкува в смисъл, че национална правна уредба, която с цел насърчаване на достъпа до заетост на по-млади хора позволява на работодател да уволнява работниците, придобили право на пенсия за осигурителен стаж и възраст, при положение че жените придобиват това право на възраст, пет години по-ниска от възрастта, на която то възниква за мъжете, представлява пряка дискриминация, основана на пола, която се забранява от тази директива.
 (1) ОВ C 282, 21.11.2009 г.


text:
 22.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 305/28
 Решение на Общия съд от 30 юни 2016 г. — CW/Съвет
 (Дело T-224/14) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис - Замразяване на средства - Продължаване - Право на собственост - Пропорционалност - Фактическа грешка - Злоупотреба с власт - Извъндоговорна отговорност))
 (2016/C 305/38)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CW (представител: A. Tekari, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Étienne и M. Bishop)
 Предмет
 От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение 2014/49/ОВППС на Съвета от 30 януари 2014 г. за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (OВ L 28, 2014 г., стр. 38), в частта му, която се отнася до жалбоподателя, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вреди, претърпени от жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 CW понася направените от него съдебни разноски и тези на Съвета на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 351, 6.10.2014 г.


text:
 26.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/16
 Молба от 19 февруари 2016 г. за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Norges Høyesterett по дело Ski Taxi SA, Follo Taxi SA og Ski Follo Taxidrift AS/staten v/Konkurransetilsynet
 (Дело E-3/16)
 (2017/C 26/07)
 Към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от 19 февруари 2016 г. от Norges Høyesterett (Върховен съд на Норвегия), която бе получена в деловодството на Съда на 24 февруари 2016 г., за консултативно становище по дело Ski Taxi SA, Follo Taxi SA og Ski Follo Taxidrift AS/staten v/Konkurransetilsynet по следните въпроси:
 1.
 Какви са правните критерии за преценка на това дали дадено споразумение между предприятия има за цел да ограничи конкуренцията по смисъла на член 53 от Споразумението за ЕИП?
 а)
 В този контекст възможността сътрудничеството да ограничи конкуренцията достатъчна ли е, за да може дадена форма на поведение да се квалифицира като нарушение с оглед на целта съгласно член 53 от Споразумението за ЕИП?
 2.
 Какво е правното значение на обстоятелството, че такова сътрудничество е било осъществявано открито спрямо възложителя, за преценката на това дали дадена форма на поведение представлява нарушение с оглед на целта?
 3.
 Какви правни критерии трябва по-специално да бъдат взети предвид, когато се преценява дали за нарушение с оглед на целта следва да се счита сътрудничество между две конкуриращи се предприятия, които представят обща оферта посредством съвместно предприятие и които предстои да бъдат подизпълнители на съвместното предприятие?


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/45
 Жалба, подадена на 17 март 2010 г. — Lidl Stiftung/СХВП — Vinotasia (VITASIA)
 (Дело T-124/10)
 2010/C 134/74
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Некарсулм, Германия) (представители: M. Schaeffer и A. Marx, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Vinotasia GmbH (Кобленц, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав от 14 януари 2010 г. по преписка R 1054/2008-4,
 —
 да се отхвърли подаденото на 30 юни 2006 г. възражение No B 1 027 947 в частта, в която е уважено с решение на отдела по споровете от 30 май 2008 г.,
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските по производствата пред Общия съд на Европейския съюз и пред четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели),
 —
 при условията на евентуалност, да се спре производството до постановяването на окончателно решение по подаденото пред германското Патентно ведомство искане за обявяване на недействителност на по-ранната германска марка „VINOTASIA“, регистрирана под No 302 15 015.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „VITASIA“ за стоки от класове 29, 30, 31, 32 и 33 (заявка No 4 691 101)
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Vinotasia GmbH
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка „VINOTASIA“, регистрирана под No 302 15 015 за стоки и услуги от класове 32, 33 и 35.
 Решение на отдела по споровете: частично уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 (1), доколкото не съществува вероятност от объркване на конфликтните марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 9.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/7
 Преюдициално запитване, отправено от Judecătoria Timișoara (Румъния) на 2 февруари 2011 г. — SC Volksbank România SA/Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor CRPC ARAD TIMIȘ
 (Дело C-47/11)
 2011/C 113/13
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Judecătoria Timișoara
 Страни в главното производство
 Ищец: SC Volksbank România SA
 Ответник: Autoritatea Națională pentru Protecția Consumatorilor — Comisariatul Județean pentru Protecția Consumatorilor (CRPC) ARAD TIMIȘ
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 30, параграф 1 от Директива 2008/48 (1) да се тълкува в смисъл, че забранява на държавите членки да предвиждат прилагането на националното законодателство за транспониране на директивата и по отношение на договорите, сключени преди влизане в сила на националната правна уредба?
 2.
 Трябва ли член 22, параграф 1 от Директива 2008/48 да се тълкува в смисъл, че той въвежда максимално хармонизиране в областта на договорите за потребителски кредити, хармонизиране, което не допуска държавите членки:
 2.1.
 да разширяват приложното поле на нормите, съдържащи се в Директива 2008/48, и по отношение на някои договори, изрично изключени от нейното приложно поле (като например договорите за ипотечен кредит или
 2.2.
 да налагат допълнителни задължения на кредитните институции във връзка с видовете комисиони, които могат да бъдат събирани от тях в договорите за потребителски кредити, попадащи в приложното поле на националната разпоредба за транспониране?
 3.
 В случай, че отговорите на първите два въпроса са отрицателни, доколко принципите на свободното движение на услуги и на свободното движение на капитали трябва да се тълкуват в смисъл, че те не допускат държава членка да налага на кредитните институции мерки, с които в договорите за потребителски кредит се забранява събирането на банкови комисиони, които не фигурират в списъка на допустимите комисиони, без последните да са определени в законодателството на съответната държава?
 (1) Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66).


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/23
 Определение на Съда (първи състав) от 4 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Белгия) — Pelckmans Turnhout NV/Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV
 (Дело C-559/11) (1)
 (Член 92, параграф 1, член 103, параграф 1 и член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Директива 2005/29/ЕО - Нелоялни търговски практики - Национална правна уредба, която забранява поддържането на търговски обект отворен седем дни в седмицата)
 2013/C 9/38
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van koophandel te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Ищец: Pelckmans Turnhout NV
 Ответници: Walter Van Gastel Balen NV, Walter Van Gastel NV, Walter Van Gastel Schoten NV, Walter Van Gastel Lifestyle NV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Rechtbank van koophandel te Antwerpen — Тълкуване на членове 34, 35, 49 и 56 ДФЕС, както и на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (Директива относно нелоялни търговски практики) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Понятието търговски практики от страна на търговци към потребители — Поддържане на търговския обект отворен седем дни в седмицата и рекламиране на тази практика
 Диспозитив
 Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (Директива относно нелоялни търговски практики), трябва да се тълкува в смисъл, че не се прилага към национално законодателство като разглежданото в главното производство, което не преследва цели в областта на защитата на потребителите.
 (1) ОВ C 32, 4.2.2012 г.


text:
 14.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 302/28
 Преюдициално запитване от Cour administrative (Люксембург), постъпило на 24 юли 2015 г. — Adrien Kauffmann/Ministre de l’Enseignement supérieur et de la recherche
 (Дело C-402/15)
 (2015/C 302/36)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour administrative
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Adrien Kauffmann
 Ответник: Ministre de l’Enseignement supérieur et de la recherche
 Преюдициални въпроси
 За да се изпълнят надлежно изискванията за недопускане на дискриминация с оглед на разпоредбите на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 492/2011 на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2011 година (1) относно свободното движение на работници в Съюза, във връзка с член 45, параграф 2 ДФЕС, с оглед отчитането на реалната степен на привръзка на студент, който не е пребиваващо лице — заявител на финансова помощ за висше образование, с обществото и пазара на труда в Люксембург — държава членка, в която пограничен работник е бил нает или е упражнявал дейността си съгласно условията, предвидени в член 2 bis от Закона от 22 юни 2000 г. относно финансовата помощ на държавата за висше образование, добавен със Закона от 19 юли 2013 г. като пряка последица от решението на Съда на Европейския съюз от 20 юни 2013 г. (дело C 20/12) (2),
 —
 следва ли условието този студент да е „дете“ на въпросния пограничен работник да се квалифицира като равностойно на „пряк наследник от първа степен, чийто произход е правно установен по отношение на праводателя му“, като акцентът се постави върху установената родствена връзка между студента и пограничния работник, за която се предполага, че съдържа посочената по-горе привръзка, или
 —
 следва ли акцентът да се постави върху факта, че пограничният работник „продължава да предоставя издръжка на студента“, без непременно да е обвързан с правна родствена връзка с него, по-специално като се очертае достатъчна връзка на общност на живота, която е в състояние да го обвърже с единия от родителите на студента, спрямо когото е правно установена родствената връзка?
 —
 от тази втора гледна точка, трябва ли приносът на пограничния работник, който се презюмира като незадължителен, в случай че не е изключителен, а паралелен с този на родителя или родителите, имащи правна родствена връзка със студента и следователно по принцип правно задължени да предоставят издръжка за него, да отговаря на определени критерии по отношение на размера му?
 (1) ОВ L 141, стр. 1.
 (2) EU:C:2013:411.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/57
 Жалба, подадена на 28 април 2009 г. — Vidieffe/СХВП — Ellis International Group Holdings (GOTHA)
 (Дело T-169/09)
 2009/C 141/115
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Vidieffe Srl (Болоня, Италия) (представители: M. Lamandini, avvocato, D. De Pasquale, avvocato, M. Pappalardo, avvocato)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Perry Ellis International Group Holdings Ltd
 Искания на жалбоподателя
 —
 Поради нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146) [заменен с Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността, ОВ L 78, стр. 1] и/или поради злоупотреба с власт да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 12 февруари 2009 г., доколкото с него частично се уважава жалбата и се отменя решението на отдела по споровете на СХВП относно „Изделия от кожа и имитации на кожа, които не са включени в други класове; куфари и пътни чанти; чадъри, слънчобрани и бастуни“ от клас 18 и всички стоки от клас 25; в резултат на това да се потвърди изцяло решението на отдела по споровете на СХВП (преписка No B 909 350 от 22 февруари 2008 г.);
 —
 да се осъди СХВП да предприеме необходимите мерки за съобразяване с решението на Първоинстанционния съд;
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателя.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „GOTHA“ (заявка за регистрация No 3 665 957) за стоки от класове 18 и 25.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Perry Ellis International Group Holdings Ltd.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка на Общността „gotcha“ (No 2 896 199) за стоки от класове 3, 18 и 25.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението изцяло.
 Решение на апелативния състав: частично уважава жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (заменен с Регламент No 207/2009) и във всеки случай злоупотреба с власт поради преценката, че е съществувала вероятност от объркване между знаци, които не могат да бъдат объркани.


text:
 11.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/9
 Искане за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадено от Héraðsdómur Reykjavíkur на 16 декември 2011 г. по дело Vín Tríó ehf. с/у исландската държава
 (Дело E-19/11)
 2012/C 136/06
 С писмо от 16 декември 2011 г., получено в деловодството на съда на 26 декември 2011 г., към съда на ЕАСТ е отправено искане от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районен съд на Reykjavik) за консултативно становище по делото Vín Tríó ehf. с/у исландската държава по следните въпроси:
 1.
 Не противоречи ли на член 11 или на първия параграф на член 16 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, ако договаряща се страна предвижда в законодателството си или чрез административни актове, че даден орган, който упражнява държавен монопол върху търговията на дребно с алкохол, може да откаже да приеме за продажба в неговите обекти за търговия на дребно алкохолни напитки, съдържащи стимуланти като кофеин?
 2.
 Ако Съдът на ЕАСТ счита, че дадена договореност, както е посочено в първия въпрос, представлява количествено ограничение на вноса, или мярка с равностоен ефект, по смисъла на член 11 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, тогава се иска отговор на въпроса дали такава договореност може въпреки това да се счита за обоснована при позоваване на член 13 от Споразумението.
 3.
 Ако дадена договореност, както е посочено в първия въпрос, се счита, че е в нарушение на член 11 или на първия параграф на член 16 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, се иска отговор на въпроса дали Съдът на ЕАСТ счита (до степента, до която той оценява такива въпроси), че условията, които ищецът трябва да изпълнява, за да придобие право на компенсация от държавата от ЕАСТ поради нарушаване на договореността, са изпълнени.


text:
 19.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 304/13
 Решение на Общия съд от 6 септември 2013 г. — Post Bank Iran/Съвет
 (Дело T-13/11) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Правно основание - Нарушение на международното право - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Явна грешка в преценката - Право на собственост - Пропорционалност - Равно третиране - Недопускане на дискриминация)
 2013/C 304/23
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Post Bank Iran (Техеран, Иран) (представител: адв. D. Luff)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и A. Vitro)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и M. Konstantinidis)
 Предмет
 От една страна, жалба за отмяна, първо, на приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39), изменено с Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година (ОВ L 281, стр. 81) и на приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1) в частите, отнасящи се до жалбоподателя, второ, на решението по отношение на жалбоподателя, „съдържащо се в“ писмо от 29 октомври 2010 г., трето, на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС (ОВ L 319, стр. 71) и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, стр. 11), доколкото същите могат да засегнат положението на жалбоподателя, четвърто, на решението по отношение на жалбоподателя „съдържащо се в“ писмо от 5 декември 2011 г., пето, на приложение IX към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1) в частите, отнасящи се до жалбоподателя, и шесто, на всеки бъдещ регламент или всяко бъдещо решение на Съвета или на Комисията за изменение или допълнение на някой от обжалваните по делото актове, и от друга страна, искане за обявяване за неприложими по отношение на жалбоподателя на член 20, параграф 1, буква б) от Решение 2010/413, на член 16, параграф 2 от Регламент No 961/2010, на член 1, точка 7 от Решение 2012/35/ОВППС на Съвета от 23 януари 2012 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 19, стр. 22), на член 23, параграф 2 от Регламент No 267/2012, на член 1, точка 8 от Решение 2012/635/ОВППС на Съвета от 15 октомври 2012 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 282, стр. 58), на член 1, точка 11 от Регламент (ЕС) No 1263/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Регламент No


text:
267/2012 (ОВ L 356, стр. 34), както и на член 1, точка 2 от Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 356, стр. 71)
 Диспозитив
 1.
 Жалбата е недопустима в частта относно искането за отмяна на всеки бъдещ регламент или на всяко бъдещо решение на Съвета на Европейския съюз или на Европейската комисия за изменение или допълнение на някой от обжалваните по делото актове.
 2.
 Липсва основание за произнасяне, както по исканията за отмяна на решенията по отношение на Post Bank Iran, „съдържащи се във“ писмата на Съвета от 29 октомври 2010 г. и от 5 декември 2011 г., така и по възражението за липса на абсолютни процесуални предпоставки, повдигнато от Съвета, подкрепен от Комисията, срещу исканията за отмяна на решението по отношение на Post Bank Iran, „съдържащо се във“ писмото на Съвета от 29 октомври 2010 г.
 3.
 Отменя приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС, изменено с Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година, приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007, Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС, Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран и приложение IX към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010, доколкото същите се отнасят до Post Bank Iran.
 4.
 Запазва действието на приложение II към Решение 2010/413, изменено с Решение 2010/644, а след това и с Решение 2011/783, по отношение на Post Bank Iran до влизането в сила на отмяната на приложение IX към Регламент No 267/2012, доколкото същата се отнася до Post Bank Iran.
 5.
 Съветът понася, освен направените от него съдебни разноски, и тези на Post Bank Iran.
 6.
 Комисията понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 63, 26.2.2011 г.


text:
 30.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 130/15
 Жалба, подадена на 16 февруари 2011 г. — Apollo Tyres/СХВП — Endurance Technologies („ENDURACE“)
 (Дело T-109/11)
 2011/C 130/28
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Apollo Tyres AG (Баден, Швейцария) (представител: S. Szilvasi, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Endurance Technologies Pvt Ltd (Aurangabad, Индия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решение на първи апелативен състав на Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 25 ноември 2010 г. по преписка R 625/2010-1,
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „ENDURACE“ за стоки от клас 12 и услуги от класове 35 и 37 — Заявка за марка на Общността No 6419824
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация като марка на Общността No 5819149 на фигуративна марка „ENDURACE“ и цветно изображение за стоки от клас 12
 Решение на отдела по споровете: Частично отхвърля заявката за марка на Общността
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата на заявителя и частично уважава жалбата на предявилите възражение лица, подадена на основание член 8, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 216/96 (1), в резултат на което отхвърля частично заявката за марка на Общността.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, тъй като апелативният състав погрешно е счел, че е налице вероятност от объркване.
 (1) Регламент (ЕО) No 216/96 на Комисията от 5 февруари 1996 година за установяване на процедурни правила за организацията на дейността на апелативните състави към Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), изменен с Регламент (ЕО) No 2082/2004 на Комисията от 6 декември 2004 година


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/32
 Иск, предявен на 17 юни 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Гръцка република
 (Дело C-259/08)
 (2008/C 209/48)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakia и D. Recchia)
 Ответник: Гръцката република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела всички необходими мерки за пълното и/или правилното транспониране на задълженията по член 3, параграфи 1 и 2, член 4, параграф 1, член 5 и член 8, параграф 1 от Директива 79/409/ЕИО (1) на Съвета от 2 април 1979 година относно опазването на дивите птици, Гръцката република не е изпълнила задълженията си по силата на тези разпоредби;
 —
 да се осъди Гръцката република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Комисията е проучила съвместимостта на мерките, приети от Гръцката република за транспониране на Директива 79/409/ЕИО. Проучването е показало, че някои от разпоредбите от директивата не са транспонирани в тяхната цялост и/или правилно.
 2.
 По-конкретно, Комисията счита, че Гръцката република не е транспонирала член 3, параграф 1 от Директива 79/409/ЕИО, като се има пред вид, че тя не е взела всички необходими мерки за опазването, поддържането или възстановяването на достатъчни по разнообразие и площ местообитания за всички видове птици, посочени в член 1.
 3.
 Комисията преценява всъщност, че член 3, параграф 2 от Директива 79/409/ЕИО не е транспониран напълно и правилно, доколкото актът по неговото транспониране не дава възможност да се упражни контрол за законосъобразност на определянето на територията като специална защитена зона (СЗЗ), актът по транспонирането не съдържа никаква разпоредба за опазване на биотопите, намиращи се извън СЗЗ, но в съседство с тях, и накрая, актът по транспонирането не съдържа никаква разпоредба относно възстановяването на разрушените биотопи и за създаването на нови биотопи, макар това да са едни от важните цели на директивата.
 4.
 Комисията поддържа също така, че член 4, параграф 1 от Директива 79/409/ЕИО не е транспониран правилно, доколкото не е предвидена никаква формална процедура за квалифициране на зоните като СЗЗ, не съществува никакво изрично посочване или връзка между видовете, посочени в приложение I и задължението за квалифициране като СЗЗ, и не се посочва по никакъв начин задължението за съобразяване с тенденциите и измененията в популационните нива на защитените видове.
 5.
 По-нататък Комисията установява, че член 5 от Директива 79/409/ЕИО не е транспониран пълно и правилно, доколкото гръцкото законодателство не съдържа никаква обща разпоредба за защита на видовете, така както изисква директивата, а е ориентирано към лова. Нещо повече, не е транспонирана забраната за умишлено убиване на защитените видове и за умишлено събиране на яйца.
 6.
 И накрая, Комисията преценява, че член 8, параграф 1 от Директива 79/409/ЕИО не е транспониран правилно, доколкото гръцкото законодателство не предвижда общата забрана на всички средства, мерки или методи за широкомащабно или неизбирателно ловене или убиване, или които биха предизвикали изчезването на даден вид в определено място.
 7.
 С оглед на това Комисията счита, че Гръцката република не е транспонирала пълно и/или правилно задълженията по член 3, параграфи 1 и 2, член


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/15
 Жалба, подадена на 19 май 2015 г. от Robert Aubineau и др. срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 18 март 2015 г. по дела T-195/11, T-458/11, T-448/12 и T-41/13, Cahier и др./Съвет и Комисия
 (Дело C-227/15 P)
 (2015/C 311/20)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Robert Aubineau и др. (представител: Ch.-E. Gudin, avocat)
 Други страни в производството: Съвет, Комисия, Франция
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени съдебното решение, което отказва да признае забраната за производителите-дестилатори сами да дестилират своите вина, надхвърлящи обичайно произвежданите количества, въз основа на това, че са можели да поискат одобрение и за тази цел предварително да станат дестилатори.
 —
 да се отмени съдебното решение, което отказва да признае дискриминационния характер на Регламент (ЕО) Noo1623/2000 (1), който не предоставя същите права на производителите на спирт.
 —
 да се отмени съдебното решение, което отказва да признае неправомерното поведение и отговорността на институциите, които са приели правна уредба, несъвместима с принципа за недопускане на дискриминация, установен като общ принцип на правото на Съюза в практиката на Съда и в член 40 ДФЕС, щом тази уредба е част от обща организация на пазара, както в настоящия случай.
 —
 да се отмени съдебното решение, което отказва да признае претърпяната от жалбоподателите вреда поради това, че регламентът може да се тълкува двусмислено — регламент, който е накарал всички национални съдилища да наложат строги санкции на жалбоподателите. Това двусмислено тълкуване е пряка последица от текст, за който е отговорен неговият автор, който в случая е Комисията.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват четири основания.
 На първо място, те искат от Съда да отмени решението на Общия съд, което отказва да признае дискриминационния характер на Регламент Noo1623/2000, който не предоставя същите права на производителите на спирт.
 На второ място, те считат, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото, като е отказал да признае неправомерното поведение и отговорността на институциите, които са приели и тълкували правна уредба, несъвместима с принципа за недопускане на дискриминация, установен като общ принцип на правото на Съюза в практиката на Съда и в член 40 ДФЕС, щом тя е част от обща организация на пазара, както в настоящия случай.
 На трето място, те упрекват Общия съд, че не е признал претърпяната от тях вреда. Възможното двусмислено тълкуване на Регламент Noo1623/2000 е накарало националните съдилища да наложат строги санкции на жалбоподателите и следователно тази незаконосъобразност е същинската причина за претърпяната вреда.
 На последно място, те упрекват Общия съд, че е тълкувал неправилно смисъла и обхвата на член 65 от регламента, който предвижда специални изисквания за производителите, притежаващи собствени дестилационни съоръжения и възнамеряващи да извършват задължителната дестилация на своите излишъци от обичайно произвежданите количества вино.
 (1) Регламент (EO) No 1623/2000 на Комисията oт 25 юли 2000 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (EO) No 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино по отношение на пазарните механизми (ОВ L 194, стр. 45; Специално издание на български


text:
 26.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/28
 Жалба, подадена на 4 март 2015 г. — Eстония/Комисия
 (Дело T-117/15)
 (2015/C 171/33)
 Език на производството: естонски
 Страни
 Жалбоподател: Република Естония (представител: Kristi Kraavi-Käerdi)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението, съдържащо се в писмото на Европейската комисия от 22 декември 2014 г. (Ares[2014]4324235), с което Комисията отказва да измени Решение 2006/776/EО на Комисията относно размера на сумите, които трябва да бъдат изплатени за неизтеглените от пазара количества захар в излишък (1),
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва четири основания.
 1.
 Първо основание: обжалваното решение противоречало на приложение IV, глава 4, точка 2 от Акта за присъединяване (2) във връзка с член 58 от този акт.
 —
 От решение Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450) на Съда следвало ясно, че още от приемането му Решение 2006/776 на Комисията било в противоречие със споменатите разпоредби от Акта за присъединяване и че Комисията е трябвало да го измени. Тъй като с обжалваното решение Комисията отказала да измени Решение 2006/776, и обжалваното решение било в противоречие със споменатите разпоредби от Акта за присъединяване.
 2.
 Второ основание: нарушение на принципа на добра администрация.
 —
 В съответствие с принципа на добра администрация Комисията била длъжна да прилага правните актове в съответствие с тълкуването, направено от Съда на Европейския съюз. Тъй като Комисията не била съобразила Решение 2006/776 с правото на Съюза въз основа на решения Чешка република/Комисия (T-248/07, Сб., EU:T:2012:170) и Република Литва/Комисия (T-262/07, Сб., EU:T:2012:171) на Общия съд, както и решение Pimix (C-146/11, EU:C:2012:450) на Съда, Комисията била нарушила принципа на добра администрация.
 3.
 Трето основание: нарушение на принципа на пропорционалност.
 —
 Обжалваното решение и Решение 2006/776 противоречали на принципа на пропорционалност, тъй като Естония не можела да се позовава на Регламент (ЕО) No 60/2004 (3) спрямо частноправните субекти, нейните задължения съгласно тези решения били ограничени до плащания в бюджета на Съюза и не позволявали постигането на целта, преследвана със системата на отстраняване на излишъците от захар.
 4.
 Четвърто основание: генерална дирекция „Земеделие и развитие на селските райони“ на Комисията нямала право да издала обжалваното решение.
 —
 Решението за изменение на Решение 2006/776 на Комисията трябвало да бъде взето от колегиума на членовете на Комисията. Ставало въпрос за основополагащо решение, чието приемане не можело да се делегира.
 (1) Решение 2006/776/EО на Комисията от 13 ноември 2006 г. относно размера на сумите, които трябва да бъдат изплатени за неизтеглените от пазара количества захар в излишък (ОВ L 314, стр. 35).
 (2) Акт относно условията на присъединяването на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република и промените в учредителните договори на Европейския съюз (ОВ L 236, 2003 г., стр. 33).
 (3) Регламент (ЕО) No 60/2004 на Комисията от 14 януари 2004 година за определяне на преходни мерки в сектора на захарта във връзка с присъединяването на Чешката република, Естония, Кипър, Латвия, Литва, Унгария,


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/37
 Определение на Общия съд от 6 ноември 2014 г. — ANKO/Комисия
 (Дело T-64/13) (1)
 (Арбитражна клауза - Шеста рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2002-2006) - Договор по проекта Doc@Hand - Възстановяване на авансово платени суми - Писмо, с което се съобщава за издаването на дебитно известие - Липса на правен интерес - Недопустимост)
 (2015/C 016/59)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Атина, Гърция) (представител: V. Christianos, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и A. Cordewener, подпомагани от S. Drakakakis, адвокат)
 Предмет
 Жалба на основание член 272 ДФЕС с искане Общият съд да установи, на първо място, че жалбоподателят не е длъжен да възстанови изплатената от Комисията сума за проекта Doc@Hand, сключен в рамките на Шеста рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2002 — 2006), и на второ място, че жалбоподателят не е длъжен да заплати фиксирана сума като обезщетение по същия проект.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда ANKO AE Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 86, 23.3.2013 г.


text:
 26.5.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 117/24
 Иск, предявен на 14 март 2007 г. — Kliq (в несъстоятелност)/Комисия
 (Дело T-82/07)
 (2007/C 117/38)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: г-н Jan Rudolf Maas и г-н Cornelis Van den Bergh в качеството си на синдици на дружеството Kliq B. V. (Apeldoorn, Нидерландия)[представители: G. van der Wal и T. Boesman, адвокати]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение на Комисията от 19 юли 2006 г. по дело С-30/2005,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът оспорва Решение 2006/939/ЕО на Комисията от 19 юли 2006 г. относно помощта за KG Holding NV (1), за която Нидерландия е отправила уведомление.
 Предоставената помощ е помощ за преструктуриране, която Нидерландия е възнамерявала да предостави на KG Holding NV като превърне в собствен капитал на дружеството вече предоставения спасителен заем заедно с дължимите по него лихви. В оспорваното решение Комисията обявява помощта за преструктуриране за несъвместима с единния пазар.
 Комисията e решила също така, че Нидерландия следва да поиска от KG Holding NV и Kliq BV да върнат частта от помощта, предоставена като спасителен заем от страна на KG Holding NV на дъщерното му дружество Kliq BV и превърната в собствен капитал на дружеството, и че Нидерландия в качеството си на кредитор в производството по несъстоятелност следва да впише вземането си срещу KG Holding NV и/или Kliq Reïntegratie при синдика.
 В подкрепа на иска си ищецът посочва на първо място, че Комисията неправилно взела отношение по изплащането на дяловете на KG Holding в Kliq BV чрез прихващане на задължението за изплащане на дяловете с вземането на KG Holding от Kliq BV по договора за заем. Този въпрос не бил предмет на решението от 5 август 2005 г. (2), с което е започнато производството. Комисията е злоупотребила с правомощията си и е нарушила правото на защита и правото на ответника да бъде изслушан. На второ място Комисията неправилно е приела, че Kliq BV следва да се разглежда като бенефициер на държавна помощ в размер на 9,25 милиона EUR. При преценката си Комисията неправилно не е взела предвид обстоятелството, че Нидерландия по никакъв начин не може да носи отговорност за „превръщането на спасителния заем в собствен капитал“, до което се отнасят точки 43-46 от оспорваното решение, и поради това то не може да се разглежда като държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО. Комисията е допуснала грешки при преценката на фактическите обстоятелства. Поради това оспорваното решение е неправилно от правна и/или фактическа страна, най-малкото е неразбираемо и/или с неправилни или непълни мотиви и е в нарушение на член 87 ЕО и/или член 253 ЕО.
 На трето място, Комисията неправилно е пропуснала да установи, че въпросната помощ би могла да засегне конкуренцията и търговията между държавите-членки или поне съображенията й по този въпрос са недостатъчно обосновани.
 На четвърто място, Комисията неправилно определила, че Нидерландия трябва да поиска KG Holding NV и Kliq BV да върнат твърдяната помощ в размер на 9,25


text:
милиона EUR. Поради несъстоятелността на KG Holding NV, Kliq BV и Kliq Reïntegratie събирането на сумите по помощта е трайно невъзможно и във всички случаи е станало безсмислено, доколкото събирането чрез вписване в производството по несъстоятелност на посочените дружества не е необходимо и дори напълно излишно с оглед прекратяването на нарушаването на конкуренцията.
 На пето място, Комисията неправилно е решила, че сумата, която KG Holding NV и Kliq BV следва да възстановят, включва и лихвите от момента, към който специалните части от тази сума са предоставени на разположение на бенефициерите до момента на действителното възстановяване. Това изискване нарушава вътрешното право в областта на несъстоятелността.
 (1) ОВ L 366, стр. 40.
 (2) Държавна помощ No С-30/2005 (ех N-78/2004) — Помощ за преструктуриране за KG Holding NV — Уведомление за представяне на мнение [становище] съгласно член 88, параграф 2 от Договора за ЕО (ОВ 2005 г., C 280, стр. 2).


text:
 12.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/27
 Определение на Първоинстанционния съд от 22 януари 2008 г. — Efkon/Парламент и Съвет
 (Дело T-298/04) (1)
 (Жалба за отмяна - Директива 2004/52/ЕО - Оперативна съвместимост на електронни системи за пътно таксуване - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 (2008/C 92/55)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Efkon AG (Graz-Andritz, Aвстрия) (представители: първоначално G. Zanger, впоследствие M. Novak, avocats)
 Ответници: Европейски парламент (представители: U. Rösslein и A. Neergaard) и Съвет на Европейския съюз (представители: A. Lopes Sabino и M. Bauer)
 Встъпила страна в подкрепа на ответниците: Комисия на Европейските общности (представители: R. Vidal Puig и G. Braun)
 Предмет
 Искане за пълна отмяна или, при условията на евентуалност, частична отмяна на Директива 2004/52/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година за оперативната съвместимост на електронни системи за пътно таксуване в Общността (ОВ L 166, стр. 124, поправка в ОВ L 200, стр. 50, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 45, стр. 102).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Efkon AG понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Съвета.
 3)
 Парламентът и Комисията понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 262, 23.10.2004 г.


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/23
 Решение на Първоинстанционния съд от 15 октомври 2008 г. — Gogos/Комисия
 (Дело T-66/04) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Вътрешен конкурс за преминаване в категория - Назначаване - Класиране в степен - Член 31, параграф 2 от Правилника)
 (2008/C 313/40)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Christos Gogos (Waterloo, Белгия) (представители: първоначално C. Tagaras, впоследствие N. Korogiannakis, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall, подпомаган от P. Anestis, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение на Комисията за класиране на жалбоподателя в степен А7, стъпка 3 и Решение от 24 ноември 2003 г., което отхвърля административната жалба.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Комисията понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 94 от 17.4.2004 г.


text:
 1.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/29
 Жалба, подадена на 12 април 2016 г. — NC/Комисия
 (Дело T-151/16)
 (2016/C 279/43)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: NC (представители: J. Killick и G. Forwood, Barristers и C. Van Haute и A. Bernard, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 28 януари 2016 г. за отстраняване на жалбоподателя от участие в процедури за възлагане на обществени поръчки и финансирани от общия бюджет на Европейския съюз безвъзмездни средства, както и да регистрира жалбоподателя в системата за ранно откриване и отстраняване, предвидена в член 108, параграф 1 от Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 година относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (OВ L 298, 2012 г., стр. 1),
 —
 да извърши поисканите процесуално-организационни действия, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на принципа на прилагане с обратна сила на по-лекото наказание (lex mitior), тъй като в обжалваното решение Комисията не е приложила Регламент No 966/2012, така както е изменен с Регламент No 2015/1929 (1).
 2.
 Второто основание е изведено от съществено процесуално нарушение, тъй като Комисията не се е консултирала с органа и не е преразгледала решението си, както изисква Регламент No 966/2012, изменен с Регламент No 2015/1929.
 3.
 Третото основание, при условията на евентуалност, е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност и на член 133a, параграф 1 от Регламент No 2342/2002 (2), тъй като Комисията е приложила отстраняване, което в случая е непропорционално.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност и на принципа ne bis in idem, тъй като жалбоподателят вече е бил отстранен за същото поведение.
 (1) Регламент (ЕС, Евратом) 2015/1929 на Европейския парламент и на Съвета от 28 октомври 2015 година за изменение на Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 286, 2015 г., стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/41
 Определение на председателя на Съда на публичната служба от 1 февруари 2007 г. — Bligny/Комисия
 (Дело F-142/06 R)
 (Обезпечително производство - Искане за спиране на изпълнението - Искане за постановяване на временни мерки - Неотложност - Липса)
 (2007/C 56/78)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Francesco Bligny (Tassin-la-Demi-Lune, Франция) [представител: P. Lebel-Nourissat, avocate]
 Ответник: Комисия на Европейските общности [представители: J. Currall и K. Herrmann]
 Предмет
 От една страна, да се спре изпълнението на решенията на конкурсната комисия от 23 ноември и 7 декември 2006 г., с които се отхвърля кандидатурата на ищеца в общия конкурс EPSO/AD/26/05, и от друга, да се постанови, като временна мярка, проверка на писмената му изпитна работа от посочения конкурс
 Диспозитив
 1)
 Искането за допускане на обезпечение се отхвърля.
 2)
 Съдът не се произнася по разноските.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/65
 Определение на Първоинстанционния съд от 9 септември 2009 г. — Nijs/Сметна палата
 (Дело T-375/08 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Решение на Сметната палата да поднови мандата на своя генерален секретар - Решение жалбоподателят да не бъде повишен в рамките на процедурата за повишаване за 2004 г. - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
 2009/C 267/117
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bart Nijs (Bereldange, Люксембург) (представители: F. Rollinger и A. Hertzog, avocats)
 Ответник: Сметна палата на Европейските общности (представители: T. Kennedy, J.-M. Stenier и G. Corstens)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 26 юни 2008 г. по дело Nijs/Сметна палата (F-108/07, все още непубликувано в Сборника), целяща отмяната на това определение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Bart Nijs понася направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от Сметната палата на Европейските общности в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 301, 22.11.2008 г.


text:
 13.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/24
 Жалба, подадена на 7 декември 2009 г. от Португалската република срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 23 септември 2009 г. по дело T-385/05, Transnáutica — Transportes e Navegação SA/Комисия
 (Дело C-506/09 P)
 2010/C 63/39
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Fernandes, C. Guerra Santos, J. Gomes, P. Rocha)
 Други страни в производството: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се уважи искането на португалските власти да се спре производството по настоящата жалба до постановяването на решение от Общия съд, доколкото в молбата на третото лице за отмяна на влязло в сила решение се иска да се разгледа делото не само от правна, но и от фактическа страна;
 —
 да се отмени решението, постановено от Първоинстанционния съд на 23 септември 2009 г. по дело T-385/05, с което се отменя решението REM 05/2004 на Комисията от 6 юли 2005 г. за отказ да се възстановят и опростят някои мита на Transnáutica, и
 —
 да се осъди Transnáutica — Transportes e Navegação, SA да заплати съдебните разноски
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че Общият съд неправилно е приел, че португалските власти са допуснали грешка при определянето и контрола на общата гаранция, използвана при разглежданите транзитни операции.
 Жалбоподателят твърди и, че не е възможно да се установи причинно-следствена връзка между грешките, за които се твърди, че са допуснати от португалските власти, и последващото отклонение от митнически надзор на стоките и поддържа, че като достига до противоположно заключение Общият съд е нарушил правото на Европейския съюз.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/27
 Жалба, подадена на 22 май 2008 г. — JOOP!/СХВП (Изображение на удивителен знак)
 (Дело T-191/08)
 (2008/C 183/51)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: JOOP! GmbH (Хамбург, Германия) (представители: H. Schmidt-Hollburg, W. Möllering, A. Löhde, H. Leo, A. Witte, T. Frank, A. Theil, H.-P. Rühland, B. Willers и T. Rein, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 6 март 2008 г. по преписка R 1822/2007-1,
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските по производството, включително тези в производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която представлява изображение на удивителен знак, за стоки от класове 14, 18 и 25 (заявка No 5 332 176).
 Решение на проверителя: Отказва регистрацията.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), тъй като заявената марка има отличителни белези и по отношение на нея не съществува необходимост от запазване на възможността за свободно ползване.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 11; Специално издание на български език, глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/24
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-406/06) (1)
 (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществена поръчка, отнасяща се за услуги за оказване на съдействие в полза на регистрационната система, създадена по силата на Директива 2003/87/ЕО - Отхвърляне на офертата на оферент - Решение за предоставяне на друг оферент - Явна грешка в преценката - Задължение за мотивиране - Искане за обезщетение)
 (2009/C 6/48)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и N. Keramidas, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: M. Wilderspin и E. Manhaeve)
 Предмет
 От една страна, искане отмяна на Решение на Комисията от 19 октомври 2006 година, с което се отхвърля офертата, представена от жалбоподателя в процедура за възлагане на обществена поръчка за предоставяне на услуги за оказване на съдействие в полза на регистрационната система, създадена по силата на Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), на Независимия дневник на операциите на Общността (НДОО), на техническата поддръжка и помощта за ползвателите (ОВ S 102, 2006 г.), както и искане за отмяна на решението за възлагане на поръчката на друг оферент, и от друга страна, искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията.
 (1) ОВ C 42, 24.2.2007 г.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/14
 Жалба, подадена на 9 декември 2011 г. от Michael Heath срещу решението, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-121/10, Heath/ЕЦБ
 (Дело T-645/11 P)
 2012/C 65/28
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Michael Heath (Southampton, Обединено кралство) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche)
 Другата страна в производството: Европейска централна банка (ЕЦБ)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз от 29 септември 2011 г. по дело F-121/10,
 —
 поради това да разреши на жалбоподателя да се ползва от исканията си, предявени в първоинстанционното производство, като следователно
 —
 отмени извлеченията за заплащане по партидата на жалбоподателя за месец януари 2010 г. и следващите месеци, доколкото в тях пенсията му се увеличава с 0,6 %, за да се приложи увеличаване от 2,1 %, изчислено в съответствие с редовната методология за преизчисление („GSA“),
 —
 доколкото това е необходимо, да отмени решенията, с които се отхвърлят молбите за преразглеждане и административните жалби, подадени от жалбоподателя — решения съответно от 11 май 2010 г. и от 9 септември 2010 г.,
 —
 да осъди ответника да заплати разликата между неправомерното увеличение на пенсията на жалбоподателя с 0,6 %, считано от януари 2010 г., и увеличението с 2,1 %, на което той е имал право, т.е. увеличение на заплащането с 1,5 % на месец, считано от януари 2010 г. За посочените суми трябва да се начисли лихва от датата на настъпване на съответния падеж до деня на действителното плащане, изчислена въз основа на приложимия през съответния период определен от ЕЦБ за основните операции по рефинансиране процент, увеличен с два пункта,
 —
 да осъди ответника да заплати сумата от 5 000 EUR като обезщетение за имуществените вреди, които жалбоподателят е претърпял в резултат на загубата на покупателната си способност,
 —
 да осъди ответника да заплати сумата от 5 000 EUR, определени по справедливост като обезщетение за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди,
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски,
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски в производствата пред двете съдебни инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага пет правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от грешка при прилагане на правото, от несъобразяване с понятието за увреждащ акт и от нарушение на принципа на правна сигурност.
 2.
 Второто и третото правно основание са изведени от нарушение на изискванията при проверката за наличие на явна грешка в преценката, от изопачаване на данните по преписката и от неизпълнение на задължението за мотивиране, от нарушение на член 17, параграф 7 от приложение III към условията за работа и на правилата относно тежестта на доказване във връзка с проверката от страна на СПС на законосъобразността на становището на актюера и на законосъобразността на неговото съдържание.
 3.
 Четвъртото правно основание е изведено от изопачаване на данните по преписката и от нарушение на задължението за мотивиране и на правото на защита, доколкото СПС изобщо не


text:
разгледал законосъобразността на действията след 1 ноември 2009 г. на актюера на ЕЦБ, който е действал до 31 октомври 2009 г.
 4.
 Петото правно основание е изведено от нарушение на член 48 от условията за работа, както и от нарушение на свободата на сдружаване и основното право на колективни преговори, закрепени по-конкретно в член 11 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ) и в член 28 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като ПСП приел, че „жалбоподателят не би могъл да упреква ЕЦБ, че не се е допитала до комитета по персонала, преди да определи корекцията на пенсиите за 2010 г.“


text:
 1.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 290/19
 Жалба, подадена на 11 август 2011 г. от Европейската полицейска служба (Европол) срещу Решение на Съда на публичната служба от 26 май 2011 г., постановено по дело F-83/09, Kalmár/Европол
 (Дело T-455/11 P)
 2011/C 290/27
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска полицейска служба (Европол) (представители: D. Neumann, D. El Khoury и J. Arnould в присъствието на D. Waelbroeck и E. Antypas, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Andreas Kalmár (Хага, Нидерландия)
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на Съда на публичната служба и да постанови решение по съществото на спора, доколкото Съдът на публичната служба
 а)
 отменя решението от 4 февруари 2009 г., с което директорът на Европол прекратява срочния договор на г-н Kalmár, както и решението от 24 февруари 2009 г., с което директорът на Европол освобождава заинтересованото лице от задълженията му в срока на предизвестието, и решението от 18 юли 2009 г., с което е отхвърлена жалбата, подадена от това лице по административен ред;
 б)
 осъжда Европол да заплати на жалбоподателя сума в размер на 5 000 EUR като обезщетение за вреди;
 в)
 осъжда Европол да понесе всички съдебни разноски.
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство и направените от него разноските, свързани с производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест правни основания.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на забраната за произнасяне ultra petita и на правото на защита. Според жалбоподателя Съдът на публичната служба разгледал различни от посочените от ответника правни основания.
 2.
 Второ правно основание: грешка при прилагането на правото при оценката на законосъобразността на оспорваните решения. Според жалбоподателя Съдът на публичната служба по-специално приложил погрешно задължението за полагане на дължимата грижа и задължението за мотивиране.
 3.
 Трето правно основание: грешка при прилагането на правото от страна на Съда на публичната служба по отношение на предмета на искането за отмяна. Според жалбоподателя Съдът на публичната служба е трябвало да квалифицира като „увреждащо решение“ решението от 18 юли 2009 г., което също е обект на съдебния контрол.
 4.
 Четвърто правно основание: многобройни грешки в преценката на Съда на публичната служба по отношение на обстоятелството, че при постановяването на решението за уволнение Европол „не“ взема или „не взема предвид в достатъчна степен“ конкретни „фактически елементи, които са релевантни и не могат да бъдат пренебрегнати“.
 5.
 Пето правно основание: непълнота на мотивите на обжалваното съдебно решение.
 6.
 Шесто правно основание: погрешно присъждане на обезщетението за вреди.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/2
 Преюдициално запитване, отправено от Nejvyšší správní soud (Чешка република) на 20 октомври 2011 г. — Mehmet Arslan/Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie
 (Дело C-534/11)
 2012/C 65/03
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší správní soud
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mehmet Arslan
 Ответник: Policie ČR, Krajské ředitelství policie Ústeckého kraje, odbor cizinecké policie [Чешка служба полиция, Областна полицейска дирекция — Ústí nad Labem, отдел „Миграция“]
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 2, параграф 1 във връзка със съображение 9 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (1), да се тълкува в смисъл, че тази директива не се прилага за граждани на трети страни, които са подали молба за международна закрила по смисъла на Директива 2005/85/ЕО на Съвета от 1 декември 2005 година относно минимални норми относно процедурата за предоставяне или отнемане на статут на бежанец в държавите членки (2)?
 2.
 Ако отговорът на първия въпрос е положителен, трябва ли да се прекрати задържането с цел връщане на чуждестранен гражданин, ако той подаде молба за международна закрила по смисъла на Директива 2005/85/ЕО и няма други основания задържането му да продължи?
 (1) ОВ L 348, 2008 г., стр. 98.
 (2) ОВ L 326, 2005 г., стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 242.