text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/17
 Жалба, подадена на 22 декември 2014 г. — Федерална република Германия/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-600/14)
 (2015/C 073/24)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и J. Möller, Bevollmächtigte)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени Решение 2014/699/ЕС на Съвета от 24 юни 2014 г. в частта, която се отнася до изменението на член 12 от Конвенцията за международни железопътни превози (Основната конвенция COTIF) и нейните притурки B (Единни правила за договора за международен железопътен превоз на товари — CIM), D (Единни правила за използване на подвижен състав в международно железопътно съобщение — CUV) и E (Единни правила за договора за използване на инфраструктурата в международно железопътно съобщение — CUI) (член 1 от решението във връзка с част 3, точки 4 [доколкото засягат член 12 от Основната конвенция COTIF], 5, 7 и 12 от приложението) и
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 Според федералното правителство член 91 и член 218, параграф 9 ДФЕС не предоставят на Съюза компетентност да заема обща позиция относно всички правила, които са били предмет на обсъждане и приемане на решение по повод на 25-то заседание на Ревизионната комисия на OTIF. Ето защо като е приел решението Съветът е нарушил принципа на предоставената компетентност по член 5, параграф 2, първо изречение ДЕС.
 2.
 Освен това обжалваното решение не било мотивирано, защото от него не следвало достатъчно ясно по какъв начин Съюзът е компетентен да заеме обща позиция относно всички правила, които са били предмет на обсъждане и приемане на решение по повод на 25-то заседание на Ревизионната комисия на OTIF.
 3.
 В допълнение Съветът нарушил принципа на лоялно сътрудничество във връзка с принципа на ефективна правна защита, като приел обжалваното решение само един ден преди началото на 25-то заседание на Ревизионната комисия на OTIF. Поради тази причина Федерална република Германия била лишена от всякаква възможност да сезира Съда навреме, за да получи (привременна) правна защита срещу обжалваното решение.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/41
 Жалба, подадена на 4 октомври 2010 г. — Carpenito/Съвет
 (Дело F-94/10)
 ()
 2011/C 13/81
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Renzo Carpenito (Overijse, Белгия) (представители: L. Levi и S. Rodrigues, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Искане да се запази действието на оспорваните фишове за заплати, докато се приеме регламент, който да замени с обратна сила Регламент на Съвета (ЕС, Евратом) No 1296/2009 от 23 декември 2009 година, и искане за обезщетение за претърпените от жалбоподателя имуществени и неимуществени вреди
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се запази действието на оспорваните фишове за заплати до приемането на регламент, който да замени с обратна сила Регламент No 1296/2009;
 —
 да се осъди Съветът да поправи претърпените от жалбоподателя имуществени вреди чрез заплащане на сума в размер, равняващ се на частта от възнаграждението, неизплатена вследствие прилагането на явно незаконосъобразния Регламент No 1296/2009, както и възстановяване на частта от специалния налог, начисляван месечно от януари 2010 г. на основание на член 66а от Правилника при погрешно определена съгласно споменатия регламент ставка; посочената сума възлиза, без да се засяга тълкуването на Съда на публичната служба, на 30 000 EUR;
 —
 да се осъди Съветът да поправи понесените от жалбоподателя неимуществени вреди, като заплати символично обезщетение от едно евро;
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/4
 Решение на Съда (трети състав) от 2 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Augstākās tiesas Senāts, Република Латвия) — Schenker SIA/Valsts ieņēmumu dienests
 (Дело C-199/09) (1)
 (Регламент (ЕИО) No 2454/93 - Разпоредби за прилагане на Митническия кодекс на Общността - Член 6, параграф 2 - Молба за обвързваща тарифна информация - Понятие „един вид стоки“)
 2011/C 30/06
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākās tiesas Senāts
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Schenker SIA
 Ответник: Valsts ieņēmumu dienests
 Предмет
 Преюдициално запитване — Augstākās tiesas Senāts — Тълкуване на член 6, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Понятие „един вид стоки“ — Стоки с различно качество или различни характеристики, които обаче могат да бъдат класирани под един и същи код по Комбинираната номенклатура — Издаване на една-единствена обвързваща тарифна информация за всички стоки или на повече специфични обвързващи тарифни информации за всяка една от тях
 Диспозитив
 Член 6, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 1602/2000 на Комисията от 24 юли 2000 година, трябва да се тълкува в смисъл, че молба за обвързваща тарифна информация може да се отнася до различни стоки, при условие че те са от един вид. Само стоки със сходни характеристики, разликите между които са напълно без значение за тарифното им класиране, могат да се считат за един вид стоки по смисъла на посочената разпоредба.
 (1) ОВ C 193, 15.8.2009 г.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/35
 Иск, предявен на 5 август 2007 г. — Lumenis/СХВП (FACES)
 (Дело T-301/07)
 (2007/C 247/58)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Lumenis Ltd (Yokneam, Израел) (представители: S. Malynicz, Barrister, B. Gerber, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени решението на втори апелативен състав от 1 юни 2007 г. No R 1532/2006-2;
 —
 да се осъди СХВП да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Международната словна марка „FACES“ за стоки от клас 10 — Международна регистрация No W0874799
 Решение на проверителя: Пълен отказ за регистрация
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: В подкрепа на иска си ищецът изтъква следните доводи:
 На първо място, ищецът твърди, че апелативният състав не е анализирал отличителния характер по отношение на всички стоки, за които е направена заявката;
 На второ място, според ищеца заключението на апелативния състав, че при рекламата и маркетинга в търговията обикновено се използват портретни фотографии не било обосновано и, във всеки случай, ако изобщо имало значение, било релевантно само по отношение на член 7, параграф 1, буква б) или в);
 Трето, ищецът твърди, че апелативният състав не е анализирал годността на термина „FACES“ като означение с описателен характер за засегнатите стоки;
 Четвърто, ищецът поддържа, че апелативният състав е допуснал грешка при прилагане на правото като е наложил изискване марката да е впечатляваща, оригинална и творческа, за да избегне възраженията по член 7, параграф 1, буква б) от РМО.


text:
 27.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/23
 Жалба, подадена на 22 април 2016 г. — NRJ Group/EUIPO – Sky International (SKY ENERGY)
 (Дело T-184/16)
 (2016/C 232/31)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: NRJ Group (Боало, Франция) (представител: M. Antoine-Lalance, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sky International AG (Цуг, Швейцария)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „SKY ENERGY“ – Заявка за регистрация No 9 727 322
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 5 февруари 2016 г. по преписка R 3137/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да потвърди оспорваното решение в частта, в която се уважава възражението по отношение на следните стоки и услуги:
 Клас 9: Записани радиопрограми; записани програми за радиопредаване или други радиоемисии;
 Клас 38: Радиоизлъчване; услуги за предаване и комуникации, излъчване и/или предаване на радиопрограми; сателитно, DTT (цифрова наземна телевизия), DSL (цифрова абонаментна линия) и широкобандово излъчване и/или предаване на аудио и/или аудиовизуално програмиране; предаване на аудио и/или аудиовизуално програмиране (чрез всякакви средства); предоставяне на достъп до новини, последни събития и спортна информация; телекомуникация на информация, включително уеб страници; телекомуникационни и/или комуникационни услуги и/или предаване и/или излъчване на радиопрограми;
 —
 Клас 41: радиоразвлекателни услуги, представяне и разпространение на радиопрограми, предоставяне на новини, текущи събития и спортна информация, новини, текущи събития и образователни информационни услуги; разпространение на радиопрограми, предоставяне на радиопрограми,
 —
 да отмени обжалваното решение в останалата му част,
 —
 да уважи възражението и да отхвърли оспорваната заявка за регистрация на марка на ЕС за всички стоки и услуги,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/3
 Решение на Съда (голям състав) от 9 април 2013 г. — Европейска комисия/Ирландия
 (Дело C-85/11) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данъчни въпроси - Директива 2006/112/ЕО - Членове 9 и 11 - Национално законодателство, което допуска включването на данъчно незадължени лица в група от лица, които за целите на ДДС могат да бъдат разглеждани като едно-единствено данъчнозадължено лице)
 2013/C 156/03
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представител: R. Lyal)
 Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagen, G. Clohessy SC, N. Travers, BL)
 Встъпили страни, подпомагащи ответника: Чешка република (представители: M. Smolek и T. Müller), Кралство Дания (представители: първоначално C. Vang, впоследствие V. Pasternak Jørgensen), Република Финландия (представители: H. Leppo и M. S. Hartikainen), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: H. Walker, подпомаган от M. Hall, barrister)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 9 и 11 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3 и ОВ L 249, 2012 г., стр. 15) — Национално законодателство, което допуска включване на данъчно незадължени лица в група за целите на ДДС
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 3.
 Чешката република, Кралство Дания, Република Финландия и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 145, 14.5.2011 г.


text:
 26.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/25
 Решение на Общия съд от 2 декември 2014 г. — Boehringer Ingelheim Pharma/СХВП — Nepentes Pharma (Momarid)
 (Дело T-75/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Momarid“ - По-ранна словна марка на Общността „LONARID“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Съответни потребители - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент No 207/2009))
 (2015/C 026/30)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG (Ingelheim, Германия) (представители: първоначално V. von Bomhard и D. Slopek, впоследствие V. von Bomhard, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Nepentes Pharma sp. z o.o. (Варшава, Полша) (представители: C. Bercial Arias, K. Dimidjian-Lecompte и C. Casalonga, адвокати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 ноември 2012 г. (преписка R 2292/2011-4) относно производство по възражение между Boehringer Ingelheim Pharma GmbH & Co. KG и Nepentes S.A.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 28 ноември 2012 г. (преписка R 2292/2011-4) в частта му относно „химическите препарати за фармацевтични цели“.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/41
 Жалба, подадена на 3 декември 2009 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-485/09)
 2010/C 37/57
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Френска република (представители: E. Belliard, G. de Bergues, B. Cabouat и R. Loosli-Surrans)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение 2009/726/ЕО на Комисията от 24 септември 2009 година относно временните защитни мерки, предприети от Франция по отношение на въвеждането на нейната територия на мляко и млечни продукти с произход от стопанство, в което е потвърден случай на класическа скрейпи,
 —
 Комисията да се осъди да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си френското правителство на основание на член 263 ДФЕС моли Общия съд да отмени Решение 2009/726/ЕО на Комисията от 24 септември 2009 година относно временните защитни мерки, предприети от Франция по отношение на въвеждането на нейната територия на мляко и млечни продукти с произход от стопанство, в което е потвърден случай на класическа скрейпи (1).
 С обжалваното решение Франция се задължава да суспендира прилагането на приетите от нея защитни мерки след публикуваните нови научни становища, в които се изтъква рискът от експозиция за човека на класическа скрейпи в резултат от консумация на мляко и млечни продукти от заразени стада от овце и кози, за да забрани въвеждането на нейна територия на мляко и млечни продукти за хранителни цели с произход от стопанства, в които е потвърден случай на класическа скрейпи.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение трябва да се отмени поради нарушение на принципа на предпазните мерки, що се отнася както до оценката, така и до управлението на риска.
 Жалбоподателят твърди, че при оценката на риска Комисията е нарушила принципа на предпазните мерки, пренебрегвайки продължаващата научна несигурност относно риска от предаване на човека на ТСЕ, различни от СЕГ.
 Според жалбоподателя Комисията е нарушила принципа на предпазните мерки и при управлението на риска, тъй като не приема никаква мярка, за да ограничи риска от експозиция за човека на причинителите на класическата скрейпи.
 (1) ОВ L 258, стр. 27.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/8
 Решение на Съда (трети състав) от 16 февруари 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — T.G. van Laarhoven/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-594/10) (1)
 (Шеста директива ДДС - Право на приспадане на данъка, платен за получена доставка - Ограничаване - Използване на движима вещ, която е част от стопанските активи на предприятието, за лични нужди на данъчнозадълженото лице - Данъчно третиране на използването за лични нужди на вещ, която е част от имуществото на предприятието)
 2012/C 98/10
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: T.G. van Laarhoven
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 17, параграф 6 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Изключване на правото на приспадане — Национална правна уредба, която ограничава приспадането на данъка за превозни средства, използвани от предприемач, както за целите на икономическата му дейност, така и за лични нужди
 Диспозитив
 Член 6, параграф 2, първа алинея, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7/ЕО на Съвета от 10 април 1995 година, във връзка с член 11, A, параграф 1, буква в) от същата директива трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална данъчна уредба, която най-напред позволява на данъчнозадълженото лице, чиито леки автомобили са използвани както за целите на икономическата дейност, така и за лични нужди, да приспадне незабавно и изцяло платения данък върху добавената стойност по получени доставки, но след това по отношение на използването на тези превозни средства за лични нужди предвижда годишно данъчно облагане, което във връзка с определянето на данъчната основа на дължимия за дадена данъчна година данък върху добавената стойност се основава на метод за изчисляване във фиксиран размер на разходите за посоченото използване, който не отчита съразмерно степента на реално използване.
 (1) ОВ C 80, 12.3.2011 г.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/47
 Определение на Общия съд от 24 юни 2015 г. — Wm. Wrigley Jr./СХВП (Изображение на сфера)
 (Дело T-625/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща сфера - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
 (2015/C 311/51)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Delaware, Съединени американски щати) (представители: M. Kinkeldey, S. Brandstätter и C. Schmitt, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 17 юни 2014 г. (преписка R 168/2014-5) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, изобразяващ сфера, като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Wm. Wrigley Jr. Company да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 351, 6.10.2014 г.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/2
 Решение на Съда (първи състав) от 30 май 2013 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-512/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Транспорт - Директива 91/440/ЕИО - Развитие на железниците в Общността - Директива 2001/14/ЕО - Разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура - Член 6, параграфи 2 и 3 от Директива 2001/14 - Трайна липса на финансова стабилност - Член 6, параграф 1 и член 7, параграфи 3 и 4 от Директива 91/440 - Липса на мерки за стимулиране на управителя на инфраструктурата - Член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 от Директива 2001/14 - Изчисляване на таксата за минималния достъп)
 2013/C 225/03
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: H. Støvlbæk и K. Herrmann)
 Ответник: Република Полша (представители: M. Szpunar, както и K. Bożekowska-Zawisza и M. Laszuk)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek и T. Müller, както и г-жа J. Očková), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на всички необходими разпоредби за съобразяване с член 6, параграф 3 от Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86) и с приложение II към нея, както и с член 4, параграф 2, член 6, параграфи 1—3, член 7, параграф 3, член 8, параграф 1 и член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66)
 Диспозитив
 1.
 Като не е приела мерки, насърчаващи управителя на железопътната инфраструктура да намалява разходите за предоставяне на инфраструктурата и размера на таксите за достъп, и като е позволила при изчисляването на таксите, събирани за минималния пакет достъп и релсов достъп до съоръженията, да бъдат включени разходи, които не могат да се считат за свързани пряко с извършването на железопътната услуга, Република Полша не е изпълнила задълженията си съответно по член 6, параграф 2 и член 7, параграф 3 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година относно разпределянето на капацитета на железопътната инфраструктура и събирането на такси за ползване на железопътната инфраструктура, изменена с Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 г.
 2.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3.
 Европейската комисия, Република Полша, Чешката република и Италианската република понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/47
 Решение на Първоинстанционния съд от 20 септември 2007 г. — Fachvereinigung Mineralfaserindustrie/Комисия
 (Дело T-254/05) (1)
 („Държавни помощи - Мерки, които имат за цел да насърчат използването на изолационни материали, произведени от възстановими суровини - Решение, което обявява помощите за съвместими с общия пазар - Процедура по предварително разглеждане - Иск за отмяна - Професионално сдружение - Понятие за заинтересовано лице по смисъла на член 88, параграф 2 ЕО - Правни основания за обоснованост на решението - Недопустимост“)
 (2007/C 269/84)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima — European Insulation Manufacturers Association (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: T. Schmidt-Kötters, D. Uwer и K. Najork, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: V. Kreuschitz)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и C. Schulze-Bahr)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C (2005) 379 на Комисията от 11 февруари 2005 г. относно държавна помощ No 260b/2004 (Германия — продължаване на плана, който има за цел да насърчи използването на изолационни материали, произведени от възстановими суровини.
 Диспозитив
 1)
 Искът се отхвърля като недопустим.
 2)
 Осъжда Fachvereinigung Mineralfaserindustrie eV Deutsche Gruppe der Eurima — European Insulation Manufacturers Association да поеме собствените си съдебни разноски, както и тези направени от Комисията.
 3)
 Федерална република Германия поема собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 229, 17.9.2005 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/44
 Решение на Първоинстанционния съд от 13 октомври 2009 г. — Deutsche Rockwool Mineralwoll/СХВП — Redrock Construction (REDROCK)
 (Дело T-146/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността REDROCK - По-ранна национална словна марка Rock - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2009/C 282/84
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG (Gladbeck, Германия) (представител: S. Beckmann, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Dvořáková и O. Montalto)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Redrock Construction s.r.o. (Прага, Чешка република) (представители: D. Krofta, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 18 февруари 2008 г. (преписка R 506/2007-4), свързано с производство по възражение между Deutsche Rockwool Mineralwoll Gmbh & Co. OHG и Redrock Construction s.r.o.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Deutsche Rockwool Mineralwoll GmbH & Co. OHG понася направените от него съдебни разноски, както и три четвърти от разноските, направени от Redrock Construction s.r.o.
 3.
 Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) понася направените от нея съдебни разноски, както и една четвърт от разноските, направени от Redrock Construction s.r.o.
 (1) ОВ C 158, 21.6.2008 г.


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/26
 Решение на Общия съд от 24 юни 2015 г. — Infocit/СХВП — DIN (DINKOOL)
 (Дело T-621/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „DINKOOL“ - По-ранна международна фигуративна марка „DIN“ - По-ранен национален търговски идентификатор „DIN“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 262/35)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Infocit — Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda (Луанда, Република Ангола) (представител: A. Oliveira, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Fischer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: DIN — Deutsches Institut für Normung eV (Берлин, Германия) (представител: M. Bagh, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 4 юни 2014 г. (преписка R 1312/2013-2), постановено в производство по възражение със страни DIN — Deutsches Institut für Normung eV и Infocit — Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Infocit — Prestação de Serviços, Comércio Geral e Indústria, Lda понася освен направените от него съдебни разноски и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 3)
 DIN — Deutsches Institut für Normung eV понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 351, 6.10.2014 г.


text:
 26.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/5
 Иск, предявен на 7 юли 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Кипър
 (Дело C-251/09)
 2009/C 233/09
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Zadra и I. Chatzigiannis)
 Ответник: Република Кипър
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че Република Кипър е не е изпълнила задълженията си по член 4, параграф 2 и член 31, параграф 1, буква а) от Директива 93/38/ЕИО (1), както и по член 1, параграф 1 от Директива 92/13/ЕИО (2);
 —
 да се осъди Република Кипър да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията приема, че Кипърският орган по енергетиката е нарушил директиви 93/38/ЕИО и 92/13/ЕИО в хода на процедура за възлагане на обществена поръчка No 40/2005 относно договор за проектиране, доставка и изграждане на четвърти блок на топлоелектрическата централа Vasilikou.
 Комисията твърди, че нарушението на член 4, параграф 2 и член 31, параграф 1 от Директива 92/38 произтича от до мотивите за отхвърлянето на офертата на оферента жалбоподател и за приемането на офертата на другия оферент въз основа на критерий, който не е ясно определен в поканата за представяне на оферти.
 Що се отнася до нарушението на уреждащата процедурата Директива 92/13, Комисията приема, първо, че доколкото самият възлагащ орган с поведението си създава положение на несигурност по отношение на тълкуването, което следва да се даде на основанията за отхвърлянето на офертата на оферента жалбоподател, той нарушава Директива 92/13, тълкувана в светлината на преследваната от нея цел за ефективност и, второ, че възлагащият орган не може да обоснове решението си единствено чрез позоваване на доклади за оценка.
 (1) Директива 93/38/ЕИО на Съвета от 14 юни 1993 година относно координирането на процедурите за възлагане от обществени поръчки на възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и телекомуникационния сектор (ОВ L 199, стр. 84).
 (2) Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор (ОВ L 76, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43).


text:
 11.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/11
 Решение на Съда (пети състав) от 14 ноември 2013 г. — Environmental Manufacturing LLP/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Société Elmar Wolf
 (Дело C-383/12 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Производство по възражение - Фигуративна марка, изобразяваща глава на вълк - Възражение на притежателя на фигуративните международни и национални марки, съдържащи словните елементи „WOLF Jardin“ и „Outils WOLF“ - Относителни основания за отказ - Увреждане на отличителния характер на по-ранната марка - Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 8, параграф 5 - Промяна в икономическото поведение на средния потребител - Тежест на доказване)
 2014/C 9/16
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Environmental Manufacturing LLP (представители: M. Atkins, solicitor, K. Shadbolt, advocate, S. Malynicz, barrister)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral), Société Elmar Wolf
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 22 май 2012 г. по дело Environmental Manufacturing/СХВП — Wolf (T-570/10), с което Общият съд отхвърля жалба за отмяна, подадена от заявителя на фигуративна марка, изобразяваща глава на вълк, за стоки от клас 7, срещу решение No R 425/2010-2 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 6 октомври 2010 г., с което се отменя решението на отдела по споровете за отхвърляне на възражението, направено от притежателя на националните и международни фигуративни марки, съдържащи словните елементи „WOLF Jardin“ и „Outils WOLF“, за стоки от класове 1, 5, 7, 8, 12, 13 и 31 — Тълкуване на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 — Относителни основания за отказ — Увреждане на отличителния характер или на репутацията на по-ранната марка
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 22 май 2012 г. по дело Environmental Manufacturing/СХВП — Wolf (Изображение на глава на вълк) (T-570/10).
 2.
 Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.
 3.
 Съдът не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 331, 27.10.2012 г.


text:
 20.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 372/7
 Преюдициално запитване от Eparchiako Dikastirio Larnakas (Кипър), постъпило на 18 август 2014 г. — Astinomikos Diefthindis Larnakas/Masoud Mehrabipari
 (Дело C-390/14)
 2014/C 372/10
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Eparchiako Dikastirio Larnakas
 Страни в главното производство
 Орган, по чието искане е образувано производството: Astinomikos Diefthindis Larnakas
 Ответник: Masoud Mehrabipari
 Преюдициални въпроси
 1)
 Могат ли предвид принципа на лоялно сътрудничество, принципа на ефективност с оглед на постигане на целите на директивите и принципа за налагане на пропорционални, подходящи и разумни наказания, членове 15 и 16 от Директива 2008/115/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че допускат въз основа на национална правна уредба, предхождаща транспонирането (член 19, [параграф 1, букви f) и i) от Закона за чужденците и имиграцията, наричан „Глава 105“), да се образува наказателно производство срещу незаконно пребиваващ гражданин на трета страна, по отношение на когото без резултат са приложени принудителни мерки за извеждане от територията и който е бил задържан за срок повече от 18 месеца, поради това че няма паспорт и не е сътрудничил с компетентните органи за издаването на такъв паспорт от неговото посолство, който твърди, че се страхува от преследване от страна на иранските власти?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, може ли това наказателно производство да се образува веднага след изтичане на максималния период на задържане от 18 месеца с оглед на извеждането, в резултат на което незаконно пребиваващият гражданин на трета страна да не бъде освободен, и ако Съдът приеме, че е необходимо поради опасност да се укрие и да не се яви на делото, задържането му да продължи докато наказателното производство е висящо?
 3)
 Как следва да се разбира изразът „липса на съдействие“ от гражданина на трета страна по смисъла на член 15, [параграф 6, буква a)] от Директива 2008/115 и по-конкретно, може ли това понятие да съвпада със съдържащото се в разпоредбите от националното право (член 19, [параграф 1, букви f) и i) от Закона за чужденците и имиграцията наричан „Глава 105“]), които предвиждат наказателна санкция за всеки, който откаже да „представи на директора който и да е поискан от него документ“, както и за всяко „активно или пасивно оказване на съпротива или противопоставяне на директор при изпълнение на неговите функции“ при отказ да се представи паспортът, докато в същото време не са представени данни във връзка с предприети от компетентните органи действия пред компетентните органи на страната по произход за успешно провеждане на действията по извеждане на гражданина на третата страна?
 (1) Директива 2008/115/ЕО НА Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите-членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98)


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/31
 Определение на Общия съд от 23 март 2010 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело T-16/09 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Разумен срок за предявяване на искане за обезщетение - Закъснение - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
 2010/C 148/55
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 4 ноември 2008 г. по дело Marcuccio/Комисия (F-87/07, все още непубликувано в Сборника), с която се иска отмяната на това определение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Luigi Marcuccio понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия по настоящото производство.
 (1) ОВ C 55, 7.3.2009 г.


text:
 26.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 350/2
 Решение на Съда (голям състав) от 28 юли 2016 г. — Съвет на Европейския съюз/Европейска комисия
 (Дело C-660/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Външни отношения на Европейския съюз - Достъп на Конфедерация Швейцария до вътрешния пазар - Финансов принос на Конфедерация Швейцария в икономическото и социално сближаване на разширения Съюз - Меморандум за разбирателство относно финансовия принос на Конфедерация Швейцария, предназначен за държавите членки, присъединили се с разширяването от 2004 г. - Разширяване на Съюза с Република Хърватия - Допълнение към Меморандума за разбирателство относно финансовия принос на Конфедерация Швейцария в полза на Република Хърватия - Подписване на допълнението от Европейската комисия от името на Съюза без предварително разрешение от Съвета на Европейския съюз - Компетентност - Член 13, параграф 2 ДЕС, член 16, параграфи 1 и 6 ДЕС и член 17, параграф 1 ДЕС - Принципи на предоставената компетентност, на институционално равновесие и на лоялно сътрудничество))
 (2016/C 350/02)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: A. de Elera-San Miguel Hurtado, P. Mahnič и E. Finnegan)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil, E. Ruffer и M. Hedvábná), Федерална република Германия (представители: T. Henze и B. Beutler), Република Гърция (представители: S. Chala и M. Tassopoulou), Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas, F. Fize и N. Rouam), Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas и J. Nasutavičienė), Унгария (представители: M. Fehér и G. Szima), Кралство Нидерландия (представители: M. Bulterman, M. Gijzen и M. Noort), Република Полша (представител: B. Majczyna), Република Финландия (представители: J. Heliskoski и H. Leppo), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: J. Kraehling, C. Brodie, S. Behzadi-Spencer и E. Jenkinson, подпомагани от J. Holmes, barrister)
 Ответник: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и T. Scharf)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на C(2013) 6355 окончателен на Комисията от 3 октомври 2013 година за подписването на допълнение към Меморандума за разбирателство относно финансовия принос на Конфедерация Швейцария.
 2)
 Запазва правните последици на Решение на C(2013) 6355 окончателен на Комисията до влизането в сила, в разумен срок, на ново решение, което да го замени.
 3)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 4)
 Чешката република, Федерална република Германия, Република Гърция, Френската република, Република Литва, Унгария, Кралство Нидерландия, Република Полша, Република Финландия и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 45, 15.2.2014 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/13
 Жалба, подадена на 27 април 2011 г. от Fédération Internationale de Football Association (FIFA) срещу решение на Общия съд (седми състав) от 17 февруари 2011 г. по дело T-68/08, Fédération Internationale de Football Association (FIFA)/Европейска комисия
 (Дело C-205/11 P)
 2011/C 232/22
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Fédération internationale de football association (FIFA) (представители: A. Barav и D. Reymond, avocats)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Белгия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска Съдът:
 —
 да потвърди Решението на Общия съд, постановено на 17 февруари 2011 г. по дело T-68/08 що се отнася до допустимостта;
 —
 да отмени Решението на Общия съд от 17 февруари 2011 г. по дело T-68/08 по същество доколкото с него се одобрява включването на срещите от световното първенство на FIFA, които „не са от първостепенно значение“ в съставения от Обединеното кралство списък на събития от голямо значение за обществото“ по смисъла на Директивата;
 —
 да постанови окончателно решение по делото в съответствие с член 61 от Статута на Съда;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от FIFA в производството пред първата инстанция и в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 1. Грешка при прилагане на правото, нарушаване на член 36 от Статута на Съда, нарушаване на член 3a, параграф 2 от Директива 89/552/ЕИО
 (1), изменена с Директива 97/36/ЕО
 (2)
 и на правото на ЕС, неправилно прилагане на член 296 ДФЕС (излизане извън границите на съдебния контрол, противоречие в мотивите, въвеждане на мотиви, които не се съдържат в обжалваното решение относно квалифицирането на световното първенство на FIFA и в резултат от това извеждане на погрешни правни изводи, обръщане на тежестта на доказване)
 Жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил правото на ЕС като е изложил мотиви, които не се съдържат в решението на Комисията (3), за да приеме, че Комисията правилно квалифицирала световното първенство на FIFA като имащо „единен характер“ за целите на Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО, като посочил противоречиви и несъстоятелни мотиви, като приел, че не е необходимо държавите членки да посочват специални основания, за да включат цялото световно първенство на FIFA в техните списъци със събития от голямо значение и като разместил тежестта на доказване.
 2. Грешка при прилагане на правото, нарушаване на член 3a, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО, нарушаване на член 36 от Статута на Съда, неправилно прилагане на член 296 ДФЕС (изводът, че Комисията правилно приела, че списъкът с мерки на Обединеното кралство бил съставен „по ясен и прозрачен начин“)
 Жалбоподателят посочва, че Общият съд е нарушил правото на ЕС като е приел за законосъобразен извода на Комисията, че списъкът на Обединеното кралство бил съставен „по ясен и прозрачен начин“, в съответствие с изискванията на Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО, независимо от обстоятелството, че включването на цялото световно първенство на FIFA в този списък било решено въпреки единодушното противно становище на компетентните национални служби, което освен това е представено на Комисията с мотива,


text:
че то не е съществувало към датата, на която е бил съставен посоченият списък.
 3. Грешка при прилагане на правото, нарушаване на член 3a, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО, неправилно прилагане на член 296 ДФЕС, нарушаване на член 36 от Статута на Съда (неправилна квалификация на световното първенство на FIFA, излизане извън границите на съдебния контрол, съдебно решение, основано на съображения, които не се съдържат в обжалваното решение, погрешна преценка на фактите, свързани със срещите, които „не са от първостепенно значение“ и в резултат от това стигане до погрешни правни изводи, приемане, че посочените в обжалваното решение мотиви са достатъчни, липса на произнасяне по изложените доводи)
 Жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил правото на ЕС като е приел извода на Комисията за законосъобразен, както и че тя е представила достатъчно мотиви за това, че цялото световно първенство на FIFA е събитие от голямо значение за обществото на Обединеното кралство по смисъла на Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО. По-специално Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото и направил погрешни правни изводи въз основа на фактите като възприел необоснованите изводи на Комисията, че световно първенство на FIFA в неговата цялост има „особен отзвук в Обединеното кралство“, традиционно се излъчва на живо по безплатните телевизионни канали, както и че привлича множество телевизионни зрители.
 4. Грешка при прилагане на правото, нарушаване на член 3a, параграфи 1 и 2 от Директива 89/552/ЕИО, изменена с Директива 97/36/ЕО, неправилно прилагане на член 296 ДФЕС, нарушаване на член 36 от Статута на Съда (неспазване на обхвата на съдебния контрол, постановяване, че Комисията законосъобразно е приела и е представила достатъчно мотиви за извода си, че оповестените от Обединеното кралство мерки са съвместими с правото на ЕС, както и че ограниченията, до които те са довели, са пропорционални, неправилно тълкуване на обхвата на правото на информация и на обществения интерес за широк достъп до излъчваните по телевизията събития от голямо значение за обществото)
 Това правно основание е разделено на три части:
 Първа част: Жалбоподателят твърди, че Общият съд нарушил правото на ЕС като е приел за законосъобразен изводът на Комисията, че оповестените от Обединеното кралство мерки били съвместими с правото на ЕС, въпреки че ограниченията на правото на установяване не са разгледани в обжалваното решение. Освен това Общият съд нарушил правото на ЕС като приел, че ограниченията на правото на установяване били пропорционални, както и че изводът на Комисията, че ограниченията на свободата на предоставяне на услуги били пропорционални бил законосъобразен и тя представила достатъчно мотиви за това.
 Втора част: Жалбоподателят твърди, че Общият съд нарушил правото на ЕС като приел за законосъобразен изводът на Комисията, че оповестените от Обединеното кралство мерки са съвместими с правото на ЕС, въпреки че ограниченията на правото на собственост на FIFA не са били разгледани в обжалваното решение. Общият съд нарушил правото на ЕС и като приел, че ограниченията на правото на собственост на FIFA били пропорционални.
 Трета част: Жалбоподателят твърди, че Общият съд нарушил правото на ЕС като приел за законосъобразен извода на Комисията, както и


text:
че тя е представила достатъчно мотиви в подкрепа на своя извод, че оповестените мерки на Обединеното кралство са съвместими с правилата на ЕС за конкуренцията, тъй като ограниченията на свободата за предоставяне на услуги били обосновани. По-нататък Общият съд нарушил правото на ЕС като приел, че Комисията не е трябвало да определя съответния пазар, за да прецени ограниченията на конкуренцията, както и че посочените мерки не се състояли в предоставяне на специални права по смисъла на член 106, параграф l ДФЕС.
 (1) Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).
 (2) Директива 97/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 юни 1997 година за изменение на Директива 89/552/ЕИО на Съвета относно координирането на някои разпоредби от законовите, подзаконовите и административните актове на държавите членки, отнасящи се до упражняването на дейности по телевизионно разпространение (ОВ L 202, стр. 60; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 232).
 (3) Решение на Комисията 2007/730/ЕО от 16 октомври 2007 година относно съответствието с [правото] на Общността на мерки, предприети от Обединеното кралство, съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета, относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 295, стр. 12).


text:
 20.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/13
 Жалба, подадена на 20 август 2012 г. — American Express Marketing & Development/СХВП (IP ZONE EUROPE)
 (Дело T-370/12)
 2012/C 319/25
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: American Express Marketing & Development Corp (Ню Йорк, Съединени щати) (представители: V. Spitz, A. Gaul, T. Golda и S. Kirschstein-Freund, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 отмяна на решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 юни 2012 г. по преписка R 1452/2011-2;
 —
 при условията на евентуалност, да измени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 12 юни 2012 г. по преписка R 1452/2011-2 и да обяви жалбата за обоснована;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в производството по обжалване и производството пред Съда.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „IP ZONE EUROPE“ за услуги от клас 42 — Заявка за марка на Общността No 9488057
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката за марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009 на Съвета


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/11
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 31 юли 2007 г. — Bayer SpA/Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) и Ministero della Salute
 (Дело C-356/07)
 (2007/C 247/14)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Страни в главното производство
 Ищец: Bayer SpA
 Ответник: Agenzia Italiana del Farmaco (AIFA) e Ministero della Salute
 Преюдициални въпроси
 1)
 След разпоредбите на член 2 и член 3 (1), с които се изменя отношението между органите на държавите-членки и производителите на лекарствени продукти — в смисъл, че цената на даден лекарствен продукт или нейното увеличаване се определя въз основата на предоставените от последните сведения, но в определени от компетентния орган граници, т.е. въз основата на диалог между самите производители и органите, които отговарят за контрола върху разходите за лекарствени продукти — член 4, параграф 1 урежда „замразяването на цените на всички лекарствени продукти или само на някои категории от тях“ като общо средство, което поне веднъж годишно се подлага на преглед, с цел да се установи дали макро-икономическите условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено.
 Разпоредбата предоставя на компетентните органи срок от 90 дни за преглед като предвижда, че при изтичането му те трябва да обявят какво увеличение или намаление на цените е направено, ако има такова.
 Препращащата юрисдикция поставя въпроса дали в частта относно „намаление на цените, [което] е направено, ако има такова“ тази разпоредба следва да бъде тълкувана в смисъл, че наред с общото средство, състоящо се във възможността да се замразят цените на всички лекарствени продукти или на някои категории от тях, се предвижда и друго общо средство, състоящо се във възможността да се намалят цените на всички лекарствени продукти и на някои категории от тях, или изразът „намаление [...], ако има такова“ се отнася само до лекарствените продукти, чийто цени вече са били замразени,
 2)
 Препращащата юрисдикция поставя въпроса дали член 4, параграф 1 — в частта, с която се задължават компетентните органи на държавите-членки в случай на замразяване на цените поне веднъж годишно да осъществяват преглед дали макро-икономическите условия оправдават замразяването на цените да остане непроменено — може да се тълкува в смисъл, че ако в отговор на първия поставен въпрос е допуснато намаление на цените, то е възможно тази мярка да се прилага няколко пъти в рамките на една година и да се повтаря в продължение на много години (от 2002 г. до 2010 г.),
 3)
 Може ли по смисъла на посочения член 4 — тълкуван с оглед на съображенията, в които се посочва основната цел на мерките за контрол над цените на лекарствени продукти, определена като „издигане на равнището на общественото здраве чрез осигуряване наличието на достатъчни количества лекарствени продукти на приемливи цени и изискването да се избягват различията в мерките, които могат да възпрепятстват или нарушат търговията с лекарствени продукти в рамките на Общността“ — да се счита за съвместимо с общностната уредба приемането на мерки, които се позовават само на „приблизителната“, а не на „установената“ икономическа стойност на разходите


text:
(това запитване се отнася до двата настоящи случая)?
 4)
 Трябва ли изискванията, свързани с горните граници на разходите за лекарствени продукти, които всяка държава-членка е компетентна да определя, да се свързват изрично само с разходите за лекарствени продукти или може да се счита, че правомощията на държавите-членки включват и правото на преценка дали да се взимат предвид и сведенията относно други разходи по здравеопазване?
 5)
 Трябва ли произтичащите от директивата принципи на прозрачност и участие на заинтересованите предприятия в мерките относно предвиденото замразяване или общо намаление на цените на лекарства да се тълкуват в смисъл, че е необходимо винаги и непременно да се предвиди възможност за изключения от наложената цена (член 41 параграф 2 от Директивата) и конкретното участие на предприятието заявител, с последващата от това необходимост администрацията да мотивира евентуалния отказ?
 (1) Директива 89/105/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. относно прозрачността на мерките, регулиращи цените на лекарствени продукти за употреба от човека и включването им в обхвата на националните системи за здравно осигуряване (ОВ L 40, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 84).


text:
 11.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/6
 Решение на Съда (трети състав) от 15 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Italie) Banca Antoniana Popolare Veneta spa, която поглъща Banca Nazionale dell’Agricoltura spa/Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 (Дело C-427/10) (1)
 (ДДС - Възстановяване на недължимо платения данък - Национална правна уредба, предвиждаща възможността за предявяване на иск за връщане на недължимо платено пред различни юрисдикции, с различни срокове, според това дали става въпрос за получателя или за доставчика на услуги - Възможност за получателя на услуги да поиска възстановяване на данъка от доставчика на услугата след изтичането на срока за предявяване на иск от последния срещу данъчната администрация - Принцип на ефективност)
 2012/C 39/08
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Ищец: Banca Antoniana Popolare Veneta spa, която поглъща Banca Nazionale dell’Agricoltura spa
 Ответници: Ministero dell’Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Предмет
 Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione — Тълкуване на член 17, параграф 3 от Директива 77/388/ЕИО: Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Възстановяване на недължимо платения данък — Национална правна уредба, предвиждаща възможността за предявяване на иск за възстановяването пред различни юрисдикции, с различни срокове, според това дали става въпрос за придобиващия/получателя на облагаемата услуга (десетгодишен срок) или за прехвърлителя/доставчика на същата услуга (двегодишен срок) — Възможност за придобиващия/получателя да поиска възстановяване на данъка от прехвърлителя/доставчика на услугата след изтичането на срока за предявяване на иск от последния — Принципи на данъчен неутралитет, ефективност и недопускане на дискриминация
 Диспозитив
 Принципът на ефективност допуска национална правна уредба относно връщане на недължимо платено, която предвижда по-дълъг давностен срок за предявяване на иск за връщане на недължимо платено по гражданското право, предявен от получателя на услуги срещу доставчика на тези услуги, които се облагат с данък върху добавената стойност, отколкото специалния давностен срок за предявяване на иск за възстановяване по данъчното право, предявен от този доставчик срещу данъчната администрация, за да може това данъчнозадължено лице действително да поиска възстановяването на този данък от данъчната администрация. Последното условие не е изпълнено, когато прилагането на такава правна уредба лишава напълно данъчнозадълженото лице от правото да получи от данъчната администрация възстановяване на недължимо платения данък върху добавената стойност, който то самото е трябвало да върне на получателя на предоставяните от него услуги.
 (1) ОВ C 288, 23.10.2010 г.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/41
 Жалба, подадена на 22 октомври 2009 г. — SE.RI.FO./Комисия и Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура
 (Дело T-438/09)
 2009/C 312/68
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Serifo Srl (Неапол, Италия) (представители: R. de Lorenzo, avvocato, P. Kivel Mazuy, avvocato, G. Ruberto, avvocato)
 Ответници: Комисия на Европейските общности, Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени мярката с неизвестни дата на приемане и референции, с която в рамките на Lifelong Learning Programme Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура одобрява списъка на допуснатите за общностно съфинансиране проекти по хоризонталната програма „KA3 ICT Multilateral Projects“ и списъка с резерви за частта, в която представеният от дружество Se.Ri.Fo. s.r.l. проект „V-3DAS“ No 505690-2009-LLP-IT-KA3-KA3MP е вписан в списъка с резервите вместо в списъка с финансираните проекти.
 —
 Да се отмени записката от 21 септември 2009 г., получена на 22 септември 2009 г., с която Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура уведомява Se.Ri.Fo. за оценката на проекта „V-3DAS“ от външните експерти на агенцията и за предоставените му точки.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят участва в процедура за възлагане на обществена поръчка за 2009 година в рамките на програмата за действие в областта на за обучение през целия живот („Lifelong Learning Programme“) като представя на Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура (EACEA, „Educational, Audiovisual and Culture Executive Agency“) проекта V-3DAS в рамките на хоризонталната програма — ключова дейност 3 „ICT“.
 Към оценка на кандидатурите, съгласно практическите указания за оферентите за 2009 г., пристъпват външни експерти на агенцията. Представеният от жалбоподателя проект, получил 30,5 точки от 40 (или 76,3 % от максималната оценка), при положение, че за вписване в списъка с финансирани проекти са необходими 31 точки (или 77,5 % от максималната оценка), е вписан в списъка с резервите, който може да се използва за последващо предоставяне на безвъзмездни средства, в случай че бъдат осигурени разполагаеми средства вследствие на оттегляне на одобрени проекти или на увеличение на предвидения за програмата бюджет.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че оценката от страна на външните експерти на Изпълнителна агенция за образование, аудиовизия и култура и точките, които посочените му предоставят за всеки от критериите за възлагане, са опорочени по отношение на убедителността на мотивите, на грешка в прилагането на критериите за оценка и на вътрешни противоречия и нелогичност в преценката. Тези нередности могат да се считат за решаващи за отстраняването на проекта на жалбоподателя от списъка с финансираните проекти единствено поради недостатъчни 0,5 точки.
 В това отношение се подчертава, че във връзка с отпускането на безвъзмездни средства член 109 от Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности, предвижда, че: „Отпускането на безвъзмездни средства е подчинено на принципите на прозрачност и равно третиране“.


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/48
 Иск, предявен на 3 октомври 2007 г. — Petrilli/Комисия
 (Дело F-98/07)
 (2007/C 297/96)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Nicole Petrilli (Sint Stevens Woluwe, Белгия) (представител: J. L. Lodomez, адвокат)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да обяви настоящия иск за отмяна за допустим и основателен;
 —
 да отмени решението от 20 юли 2007 г., с което органът по назначаване отхвърля искането, подадено от ищеца на основание член 90, параграф 1 от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности (Правилника) за подновяване на договора му в Генерална дирекция „Изследвания“ на Комисията;
 —
 да отмени всяко решение, което Комисията може да приеме въз основа на жалбата, която ищецът е подал паралелно с настоящия иск и с иска за спиране на решението на органа по назначаване от 20 юли 2007 г.;
 —
 да обяви иска за обезщетение за допустим и основателен;
 —
 да разпореди на Комисията да даде възможност на ищеца да включи отново длъжността си на договорно нает служител в отдел „Т2“ на Генерална дирекция „Изследвания“ за период от 18 месеца като обвърже неизпълнението на това разпореждане с периодична имуществена санкция от 1 000,00 евро за всеки ден забава;
 —
 да осъди Комисията да заплати на ищеца обезщетение за имуществени вреди, причинени от загуба на право на възнаграждение след отказа за подновяване на договора му, в размер на сума, съответстваща на възнаграждението, което той би получил ако договорът му за наемане като служител е бил продължен до изтичането на трите години;
 —
 да осъди Комисията да поправи другите вреди, които ищецът е понесъл в резултат на отпадналата възможност да получи безсрочен договор в бъдещата Изпълнителна агенция за изследвания (REA) вследствие на неподновяването на споменатия договор, както и в резултат на лишаването му от възможността да приключи задачите си в Комисията и така да придобие по-задълбочен опит в тяхното изпълнение;
 —
 да осъди Комисията да заплати на ищеца обезщетение за неимуществени вреди, причинени от решението за отказ за подновяване на договора му, сума, на която Първоинстанционният съд следва да реши какъв е размерът и която неокончателно се определя на 1 евро при изрично запазване на правото да бъде увеличена в хода на делото;
 —
 да осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът се позовава на четири правни основания, първото от които е изведено от нарушение на принципа за законност и на член 88 от Условия за работа на другите служители (RAA). Ищецът поддържа, че решението за отказ за подновяване на договора му като договорно нает служител, прието на основание на Решението на Комисията от 28 април 2004 г. относно максималната продължителност на наемане на временен персонал в службите на Комисията, не допуска прилагането на член 88 от RAA, което прилагане би позволило подновяване на договора му за нов период от 18 месеца. Решението от 28 април 2004 г. било незаконно доколкото ограничавало правата, предвидени в разпоредбите на правилника.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на


text:
принципа за добро управление, както и на задължението да се взимат предвид интересите на служителите и на службата. Ищецът изтъква, че оспорваното решение не отчита нито личното му положение, нито интересите на службата и на агенцията, която предстои да бъде създадена.
 Третото правно основание е изведено от липсата на достатъчно мотиви и от нарушение на член 3б от RAA. Ищецът се позовава по-специално на автоматичния отказ да му бъде подновен договорът поради изтичане на посочения в решението от 28 април 2004 г. максимален срок от шест години, който отказ противоречал на философията на член 3б от RAA, основаващ се върху намерението да се наемат лица със срочен договор за изпълнение на функции в специализирани области за времето, необходимо им за изпълнението на конкретна задача.
 Четвъртото правно основание е изведено от обстоятелството, че решението от 28 април 2004 г. нарушавало Директива 1999/70 ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година (ОВ L 175, стр. 43), както и основните принципи на европейското трудово право, социалните права на служителите и в частност принципа за стабилна заетост и за забрана на дискриминация. По отношение на последния принцип ищецът подчертава, че максималната продължителност от шест години се прилагала само по отношение на служителите, които са договорно наети на основание член 3б от RAA, докато наетите на основание член 3а от RAA, разполагали с възможност да получат договор за неопределено време.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/39
 Жалба, подадена на 8 юни 2017 г. — La Zaragozana/EUIPO — Heineken Italia (CERVISIA)
 (Дело T-378/17)
 (2017/C 256/44)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: La Zaragozana, SA (Сарагоса, Испания) (представител: L. Broschat García, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Heineken Italia SpA (Полейн, Италия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз, съдържаща словния елемент „CERVISIA“ — заявка за регистрация No 13 395 397
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 13 март 2017 г. по преписка R 1241/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 12.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/12
 Решение на Общия съд от 16 декември 2010 г. — LG Electronics/СХВП (KOMPRESSOR PLUS)
 (Дело T-497/09) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „KOMPRESSOR PLUS“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 46/24
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: LG Electronics, Inc. (Сеул, Южна Корея) (представител: J. Blanchard, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решението на първи апелативен състав на СХВП от 23 септември 2009 г. (преписка R 397/2009-1) относно заявка за регистрация на словния знак „KOMPRESSOR PLUS“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда LG Electronics, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 37 от 13.2.2010 г.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/71
 Решение на Общия съд от 25 юни 2013 г. — Aldi/СХВП — Dialcos (dialdi)
 (Дело T-505/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „dialdi“ - По-ранна словна фигуративна марка „ALDI“ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 225/157
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks и C. Fürsen, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Dialcos SpA (Due Carrare, Италия) (представител: B. Saguatti, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 5 юли 2011 г. (преписка R 1097/2010-2) относно производство по възражение между Aldi GmbH & Co. KG и Dialcos SpA
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 5 юли 2011 г. (преписка R 1097/2010-2).
 2.
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Aldi GmbH & Co. KG.
 3.
 Dialcos SpA понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 355, 3.12.2011 г.


text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/42
 Жалба, подадена на 29 юли 2016 г. — Galletas Gullon/EUIPO — O2 Holdings (Форма на опаковка)
 (Дело T-404/16)
 (2016/C 343/56)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Galletas Gullon, SA (Aguilar de Campoo, Испания) (представител: M. Escudero Pérez, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: O2 Holdings Ltd (Slough, Обединено кралство)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: триизмерна марка на Европейския съюз (Форма на опаковка) —марка на Европейския съюз No 3 408 424
 Производство пред EUIPO: производство по отмяна
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 май 2016 г. по преписка R 1613/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди EUIPO, в случай, че встъпи в производството, да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 51, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009/Регламент No 2868/95.


text:
 13.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/29
 Решение на Общия съд от 26 януари 2017 г. — Opko Ireland Global Holdings/EUIPO — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
 (Дело T-88/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „ALPHAREN“ - По-ранни словни национални марки „ALPHA D3“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Вземане предвид на нови доказателства от апелативния състав вследствие на отменително решение - Член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009))
 (2017/C 078/40)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: S. Malynicz, QC, A. Smith и D. Meale, solicitors)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Йерусалим, Израел)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 16 декември 2015 г. (преписка R 2387/2014-5), постановено в производство по възражение между Teva Pharmaceutical Industries и Opko Ireland Global Holdings
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Opko Ireland Global Holdings Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 136, 18.4.2016 г.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/33
 Жалба, подадена на 1 септември 2014 г. — ZZ и др./Европейска комисия
 (Дело F-86/14)
 2014/C 388/43
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и др. (представители: O. Mader, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията, с които се намалява общият брой на дните годишен отпуск, и обявяване на неприложимостта на член 6 от приложение X към Правилника за длъжностните лица, изменен с член 1, точка 70 от Правилник No 1023/2013, който се прилага от 1 януари 2014 г.
 Искания на жалбоподателите
 —
 да отмени решенията, чиито адресати са жалбоподателите — чрез системата Sysper2 — що се отнася до новото им основно право на годишен отпуск,
 —
 да обяви за неприложими член 1, точка 70, буква a) от Регламент (ЕС, Евратом) No 1023/20131, изменящ член 6 от приложение X към Правилника за длъжностните лица („Особени и отменителни разпоредби, приложими по отношение на длъжностните лица на служба в трета страна“), както и Решение C(2013) 9051 окончателен на Комисията от 16 декември 2013 г., в частта, в която намаляват броя на дните годишен отпуск на жалбоподателите,
 —
 отмяна на Решение на Комисията от 23 май 2014 г. (R/123/14), с което се отхвърлят оплакванията на жалбоподателите във връзка с годишния отпуск,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/6
 Решение на Съда (пети състав) от 13 януари 2011 г. — Media-Saturn-Holding GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-92/10 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Марка, представляваща рекламен лозунг и съставена от елементи, които поотделно нямат отличителен характер - Фигуративен знак „BEST BUY“)
 2011/C 80/09
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Media-Saturn-Holding GmbH (представител: E. Warnke, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 15 декември 2009 г. по дело Media-Saturn/СХВП (BEST BUY) (T-476/08), с което Общият съд отхвърля жалбата за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 август 2008 г., отхвърлящо жалбата срещу решението на проверителя, който отказва регистрацията на фигуративния знак „BEST BUY“ като марка на Общността за стоки и услуги от класове 1, 2, 5—12, 14—17, 20—22, 27, 28, 35, 37, 38 и 40—42 — Отличителен характер на марка, представляваща рекламен лозунг и съставена от елементи, които поотделно нямат отличителен характер
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Media-Saturn-Holding GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/29
 Решение на Съда (пети състав) от 19 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Люксембург) — Caisse nationale des prestations familiales/Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12)
 (Съединени дела C-216/12 и С-217/12) (1)
 (Социална сигурност - Регламент (ЕИО) No 1408/71 - Споразумение между Европейската общност и Конфедерация Швейцария - Швейцарски граждани, които пребивават в Швейцария и работят в Люксембург - Предоставяне на обезщетение за родителски отпуск - Понятие за семейно обезщетение)
 2013/C 344/49
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Caisse nationale des prestations familiales
 Ответници: Fjola Hliddal (C-216/12), Pierre-Louis Bornand (C-217/12)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour de cassation (Люксембург) — Тълкуване на член 1, буква ф), подточка i) и член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26.) и на раздел А, точка 1 от приложение II към Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, за свободно движение на хора, сключено на 21 юни 1999 година (ОВ L 114, 2002 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 74, стр. 97) — Понятие за семейно обезщетение — Допустимост на национална правна уредба, предвиждаща предоставянето на обезщетение за родителски отпуск — Швейцарски гражданин, който пребивава в Швейцария и работи в Люксембург
 Диспозитив
 Член 1, буква ф), подточка i) и член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, изменен и актуализиран с Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г. и изменен с Регламент (ЕО) No 1606/98 на Съвета от 29 юни 1998 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че обезщетение за родителски отпуск като предвиденото от люксембургското законодателство представлява семейно обезщетение по смисъла на този регламент.
 (1) ОВ C 235, 4.8.2012 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/34
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 15 ноември 2012 г. — CTP/Regione Campania, Provincia di Napoli
 (Дело C-518/12)
 2013/C 26/65
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: CTP — Compagnia Trasporti Pubblici SpA
 Ответник: Regione Campania, Provincia di Napoli
 Преюдициален въпрос
 Дали по смисъла на член 4 от Регламент (ЕИО) No 1191/69 (1) правото на компенсация възниква само ако след подаването на изрична молба компетентните органи не са разпоредили преустановяването на задължението за обществена услуга, от което произтичат икономически неизгоди за транспортното предприятие, или тази разпоредба се прилага само за задълженията за услуга, за които регламентът предвижда преустановяване и не позволява оставането им в сила?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1191/69 на Съвета от 26 юни 1969 година относно действията на държавите членки по задължения, присъщи на концепцията за обществена услуга в железопътния, автомобилния и вътрешноводния транспорт (ОВ L 156, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 25).


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/40
 Иск, предявен на 5 октомври 2007 г. — Франция/Съвет
 (Дело T-382/07)
 (2007/C 283/72)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Френска република [представители: E. Belliard, G. de Bergues и A.-L. During]
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Регламент (ЕО) No 809/2007 на Съвета от 28 юни 2007 година за изменение на регламенти (ЕО) No 894/97, (ЕО) No 812/2004 и (ЕО) No 2187/2005 по отношение на плаващите мрежи (1);
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Оспорваният с настоящия иск регламент има за цел да даде единно определение за плаващи мрежи. Ищецът оспорва въведеното от регламента определение, доколкото то включва в категорията на плаващите мрежи и мрежи като тези за риба тон и по този начин ги включва в полето на забраната за използване, предвидена в член 11а от Регламент No 894/97 (2).
 В подкрепа на иска си ищецът първо твърди, че спорният регламент трябва да бъде отменен поради липса на мотиви, тъй като не се посочват причините, поради които ограниченията за използване на плаващи мрежи се разширяват и спрямо стабилизираните мрежи като тези за риба тон.
 Второ, ищецът изтъква, че спорният регламент нарушавал и принципа за пропорционалност, доколкото забраната на така определените плаващи мрежи явно не съответства, от една страна, на преследваните с тази забрана цели, и, от друга страна, на характерните особености на мрежата за риба тон спрямо останалите видове плаващи мрежи.
 Накрая, ищецът твърди, че забраната на така определените с Регламент No 809/2007 плаващи мрежи била дискриминационна, тъй като предвид особеностите на мрежите за риба тон не било оправдано те да се третират по същия начин като останалите плаващи мрежи.
 (1) ОВ L 182, стр. 1.
 (2) Регламент (ЕО) No 894/97 на Съвета от 29 април 1997 година за установяване на някои технически мерки за опазване на рибните ресурси (ОВ L 132, стр. 1).


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/21
 Преюдициално запитване от Bundesarbeitsgericht (Германия), постъпило на 10 ноември 2016 г. — Stadt Wuppertal/Maria Elisabeth Bauer
 (Дело C-569/16)
 (2017/C 053/27)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesarbeitsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Stadt Wuppertal
 Ответник: Maria Elisabeth Bauer
 Преюдициалeн въпрос
 Предоставя ли член 7 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (1) или член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“) право на финансово обезщетение на наследника на работник, починал докато е бил в трудово правоотношение, за полагащия се на починалия работник преди неговата смърт минимален годишен отпуск, което е изключено съгласно член 7, параграф 4 от Bundesurlaubsgesetz (Федерален закон за отпуските, наричан по-нататък „BUrlG“) във връзка с член 1922, параграф 1 от Bürgerliches Gesetzbuch (Германски граждански кодекс, наричан по-нататък „BGB“)?
 (1) ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/64
 Жалба, подадена на 29 октомври 2015 г. — Azur Space Solar Power/СХВП (Изображение на черна линия)
 (Дело T-614/15)
 (2016/C 038/86)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Azur Space Solar Power GmbH (Хайлброн, Германия) (представител: J. Nicodemus, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка (Изображение на черна линия) — заявка за регистрация No 1 201 652
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 2 септември 2015 г. по преписка R 3233/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/29
 Иск, предявен на 16 април 2007 г. — MB Immobilien и MB System/Комисия
 (Дело T-120/07)
 (2007/C 140/50)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: MB Immobilien Verwaltungs GmbH (Neukirch/Lausitz, Германия) и MB System GmbH & Co. KG (Nordhausen, Германия) (представител: G. Brüggen, адвокат)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени Решение на Комисията No С(2007) 130 окончателен от 24 януари 2007 г. относно държавна помощ No Д 38/2005 (бивш NN 52/2004), предоставена от Германия на групата Biria,
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците оспорват Решение на Комисията No С(2007) 130 окончателен от 24 януари 2007 г., с което Комисията решава, че държавната помощ, състояща се от три мерки, предоставена от Германия на Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG, Sachsen Zweirad GmbH и Biria GmbH (по-нататък Biria AG) е несъвместима с Общия пазар.
 Първият ищец е правоприемник на Biria AG, а вторият — на Bike Systems GmbH & Co. Thüringer Zweiradwerk KG. Ищците твърдят, че са засегнати пряко и лично от оспорваното решение на Комисията.
 В подкрепа на иска си ищците твърдят на първо място, че е налице нарушение на общностното право поради неправилно тълкуване на одобрени разпоредби за държавните помощи. Във връзка с това те се оплакват, че ответникът не е постановил решението въз основа на определението за предприятие в затруднение, което се съдържа в одобрените разпоредби за държавните помощи.
 Освен това Комисията е нарушила общностното право като е направила неправилна преценка на фактите. Във връзка с това ищците твърдят, противно на становището на ответника, че към момента на отпускане на държавната помощ засегнатите от оспорваното решение предприятия не са били предприятия в затруднение.
 На последно място ищците твърдят, че е нарушено общностното право поради допуснати сериозни грешки в мотивите на решението.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/35
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 20 октомври 2010 г. — Staatssecretaris van Justitie/M. Singh
 (Дело C-502/10)
 ()
 2010/C 346/61
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Staatssecretaris van Justitie
 Ответник: M. Singh
 Преюдициален въпрос
 Следва ли понятието „формално ограничено разрешение за пребиваване“ по смисъла на член 3, параграф 2, буква д) от Директива 2003/109/ЕО (1) на Съвета от 25 ноември 2003 г. относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни да се тълкува в смисъл, че в неговите рамки попада срочно разрешение за пребиваване, което съгласно нидерландското право не предлага никакви изгледи за получаване на безсрочно разрешение за пребиваване, дори и когато съгласно нидерландското право валидността на това срочно разрешение за пребиваване може по принцип да се продължава неограничен брой пъти и ако по този начин от приложното поле на директивата се изключва определена група от лица като духовните водачи и религиозните учители?
 (1) ОВ L 16, стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 6, стр. 225.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/10
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 3 януари 2012 г. — Trianon Productie BV/Revillon Chocolatier SAS
 (Дело C-2/12)
 2012/C 98/15
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Касатор: Trianon Productie BV
 Ответник по касационната жалба: Revillon Chocolatier SAS
 Преюдициални въпроси
 1.
 Основанието за отказ за регистрация, респ. за обявяване на недействителност по член 3, параграф 1, буква д), подточка iii) от Директива 89/104/ЕИО (1), в кодифицираната с Директива 2008/95 (2) редакция, а именно, че (представляващите форма) марки не могат да се състоят изключително от форма, която придава значителна стойност на стоките, свързано ли е с мотива (или мотивите) за решението за покупка от съответните потребители?
 2.
 Налице ли е „форма, която придава значителна стойност на стоките“ по смисъла на споменатата разпоредба
 а)
 само когато за тази форма, сравнена с други стойности (като например вкусът и субстанцията при хранителните продукти), трябва да се приеме, че има най-голяма, респ. доминираща стойност, или
 б)
 такава форма може да е налице и тогава, когато стоката, наред с посочената най-голяма, респ. доминираща стойност, има други стойности, които също трябва да се приемат за значителни?
 3.
 За отговора на втория въпрос има ли определящо значение възприятието на мнозинството съответни потребители или юрисдикцията може да направи извод, че възприятието на една част от потребителите е достатъчно, за да се приеме съответната стойност за „значителна“ по смисъла на цитираната по-горе разпоредба?
 4.
 Ако отговорът на третия въпрос е в последно посочения смисъл, колко голяма трябва да е тази част от потребителите?
 (1) Първа Директива на Съвета от 21 декември 1988 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92).
 (2) ОВ L 299, стр.25.


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/28
 Жалба, подадена на 30 април 2014 г. — Drahtwerk St. Ingbert и др./Комисия
 (Дело T-275/14)
 2014/C 223/33
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Drahtwerk St. Ingbert GmbH (Санкт Ингберт, Германия) DWK Drahtwerk Köln GmbH (Кьолн, Германия), Kalksteingrube Auersmacher GmbH (Фьолклинген, Германия), Rogesa Roheisengesellschaft Saar mbH (Дилинген, Германия), Stahlguss Saar GmbH (Санкт Ингберт) и Zentralkokerei Saar GmbH (Дилинген) (представители: S. Altenschmidt и H. Janssen, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 година по дело държавна помощ SA.33995 (2013/C) — Подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.
 1.
 Първо правно основание: нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 Жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение нарушава член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) допълнителна такса по EEG и особеният компенсационен режим не представляват отпускане на държавни или контролирани от държавата ресурси. Всички релевантни за квалифицирането на тези мерки факти са били установени в досъдебната процедура със страни Комисията и Федерална република Германия. Повече няма съмнения, които Комисията да е длъжна да установява в производството по член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 659/1999 за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (1).
 2.
 Второ правно основание: нарушение на член 108, параграф 1 ДФЕС и на принципа на правна сигурност
 —
 В това отношение жалбоподателите твърдят, че Комисията не се е съобразила с член 108, параграф 1 ДФЕС и с принципа на правна сигурност, като е прибягнала до производството за нова помощ по член 4, параграф 4 от Регламент No 659/1999, вместо до производството за съществуваща помощ по член 17 и следващите от Регламент No 659/1999, за да провери предварителната си оценка на EEG като помощ. В това отношение те по-специално посочват, че с решение от 22 май 2002 г. Комисията не е квалифицирала EEG от 2000 г. като помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като не е налице прехвърляне на държавни ресурси. В сравнение с решението на Комисията от 22 май 2002 г. измененията на EEG от 2000 г. в EEG от 2012 г. не са били съществени. Следователно Комисията е можела да изрази различното си правно тълкуване в производство по член 108, параграф 1 ДФЕС, без да обременява жалбоподателите.
 3.
 Трето правно основание: нарушение на член 41 от Хартата на основните права и на принципа на състезателното начало
 —
 По-нататък жалбоподателите твърдят, че ответникът е приел обжалваното решение, без преди това да им даде възможност да изразят становище.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/20
 Иск, предявен на 21 октомври 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-457/08)
 (2008/C 313/30)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: N. Yerrell)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Искания на ищеца
 —
 да се приеме за установено, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2005/14/EО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 мaй 2005 година за изменение на Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО и 90/232/ ЕИО на Съвета и Директива 2000/26/EО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на застраховка „Гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства или във всеки случай като не е съобщило тези разпоредби на Комисията, Обединеното кралство не е изпълнило задълженията, които има по силата на член 6 от Директивата,
 —
 да се осъди Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 11 юни 2007 г.
 (1) 1 ОВ L 149, стр. 14, Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 7, стр. 212.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/30
 Жалба, подадена на 8 декември 2011 г. от Harald Mische срещу решението, постановено на 29 септември 2011 г. от Съда на публичната служба по дело F-93/05 Mische/Парламент
 (Дело T-642/11 P)
 2012/C 49/55
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Harald Mische (Брюксел, Белгия) (представители: R. Holland, J. Mische и M. Velardo, lawyers)
 Други страни в производството: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решението на Съда на публичната служба от 29 септември 2011 г., постановено по дело F-93/05 Mische/Парламент, и доколкото е възможно, да постанови решение въз основа на по-рано изложените факти, и
 —
 да отмени Решението на Парламента от 4 октомври 2004 г. в частта му, в която се определя степента на жалбоподателя;
 —
 да осъди Парламента да заплати всички причинени вреди (включително вредите, нанесени на неговото кариерно развитие, законното и редовно трудово възнаграждение, неимуществените вреди, заедно с лихвите и т.н.);
 —
 да осъди Парламента да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство и в производството пред Съда на публичната служба.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага три правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 В рамките на първото си правно основание жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба допуснал грешка като обявил жалбата за недопустима, поради това, че тя била подадена след изтичане на предвидения срок.
 2.
 В рамките на второто си правно основание жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба допуснал грешка като обявил жалбата за недопустима, тъй като тя не предполагала никакво предимство за жалбоподателя, поради което същият нямал правен интерес за подаването ѝ.
 3.
 В рамките на третото си правно основание жалбоподателят твърди, че Съдът на публичната служба допуснал грешка, като не се произнесъл по съществото на жалбата, по-конкретно относно твърдението за нарушение на член 41, параграф 3 от Хартата на основните права на Европейския съюз и/или на член 5, параграф 5 от Правилника за длъжностните лица (1).
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 723/2004 на Съвета от 22 март 2004 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности и Условията за работа на другите служители на Европейските общности (ОВ L 124, стр. 1).


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/19
 Жалба, подадена на 9 декември 2016 г. от Greenpeace Energy eG срещу определението, постановено от Общия съд (пети състав) на 26 септември 2016 г. по дело T-382/15, Greenpeace Energy eG/Европейска комисия
 (Дело C-640/16 P)
 (2017/C 038/25)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Greenpeace Energy eG (представители: D. Fouquet, S. Michaels, J. Nysten, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени определението на Общия съд от 26 септември 2016 г. по дело T-382/15, Greenpeace Energy eG, доколкото засяга жалбоподателя,
 —
 да върне делото на Общия съд, който да се произнесе,
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски, включително разходите за адвокат и пътуване.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните пет основания:
 1.
 Общият съд очевидно приел, че съгласно член 263, четвърта алинея, предложение трето ДФЕС подзаконовите актове, които по силата на тази разпоредба могат да бъдат атакувани, трябва да са с общо приложение. С оглед обаче както на формулировката, така и на историята на създаване на тази разпоредба, в частност на намеренията на законодателя, подобна правна теза трябвало да се оцени като юридически неправилна.
 2.
 Общият съд изглежда възприел становището, че при изискването за пряко засягане при правните актове, които не включват мерки за изпълнение, са налице два самостоятелни критерия, подлежащи на отделно разглеждане. В настоящия случай обаче това трябвало да бъде отречено, тъй като, от една страна, не били необходими никакви последващи мерки за изпълнение по смисъла на тази разпоредба нито от Обединеното кралство, нито от Европейската комисия, и от друга, с предоставянето на помощта незабавно настъпили последици за пазара, т.е. жалбоподателят непосредствено усетил последици за конкуренцията.
 3.
 Общият съд критикувал недостатъчните данни, изложени от жалбоподателя, за прякото му и лично засягане. С това обаче Общият съд игнорирал предоставената информация, или поне не я разгледал достатъчно задълбочено.
 4.
 Общият съд изглежда приел, че възможността за индивидуализиране съгласно член 263, четвърта алинея, предложение второ ДФЕС в съзвучие с практиката, изведена с дело Plaumann, следва да бъде отхвърлена, когато може да има други предприятия, които по подобие на жалбоподателя са засегнати от последиците за конкуренцията, настъпили с предоставянето на помощта. С оглед на съдебната практика, и по-специално на дело C-309/89, Codorniu, обаче това изглеждало неправилно, дори ограничително тълкуване. В допълнение, жалбоподателят препраща към твърденията си относно фактическата обстановка, които били изложени в жалбата пред Общия съд и от които била видна достатъчната възможност за индивидуализиране, но които Общият съд очевидно или не преценил, или не преценил достатъчно задълбочено.
 5.
 Общият съд изглежда възприел становището, че националните съдилища могат да предоставят ефективна правна защита срещу решението на Комисията за разрешаване на помощ. Това щяло да означава, че със задължаването на държавите членки да установят подходящи правни средства (член 19, параграф 1, втора алинея ДЕС) законодателят на Съюза е желал да остави проверката на отделните актове на институциите на Съюза, като например на Европейската комисия, на съдилищата на държавите членки. Това становище обаче не намирало опора нито в


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/3
 Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative (Люксембург) на 20 февруари 2012 г. — Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 (Дело C-87/12)
 2012/C 138/05
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour administrative
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Kreshnik Ymeraga, Kasim Ymeraga, Afijete Ymeraga-Tafarshiku, Kushtrim Ymeraga, Labinot Ymeraga
 Ответник: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 Преюдициални въпроси
 Доколко качеството гражданин на Съюза и произтичащото от това право на съответното лице да пребивава в страната, чийто гражданин е, както са предвидени в член 20 ДФЕС, във връзка с правата, гаранциите и задълженията, предвидени в Хартата на основните права, и по-конкретно — доколкото са релевантни — в членове 20, 21, 24, 33 и 34, предоставят право на събиране на семейството в полза на кандидат за събиране на семейството, който е европейски гражданин и иска да се събере в страната, в която пребивава и чийто гражданин е, с баща си, майка си и двама от братята си, всичките граждани на трета страна, при положение че кандидатът за събиране на семейството не се е придвижвал, нито пребивавал в държава членка, различна от държавата, на която е гражданин?