text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/17
 Преюдициално запитване от Oberlandesgericht Düsseldorf (Германия), постъпило на 18 май 2015 г. — combit Software GmbH/Commit Business Solutions Ltd
 (Дело C-223/15)
 (2015/C 294/22)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: combit Software GmbH
 Ответник: Commit Business Solutions Ltd
 Преюдициален въпрос
 (1)
 Какви последици има за преценката на вероятността от объркване на дадена марка на Общността обстоятелството, че от гледна точка на средните потребители в една част от държавите членки фонетичното сходство между дадена марка на Общността и знак, за който се твърди, че нарушава правата върху тази марка, се неутрализира от наличието на смислова разлика, при положение обаче че от гледната точка на средните потребители от други държави членки това не е така:
 а)
 Следва ли за целите на преценката на вероятността от объркване да се вземе предвид гледната точка на едната или на другата част от тези потребители, или е меродавна гледната точка на фиктивния среден потребител от всички държави членки?
 б)
 Утвърдително или отрицателно следва да се отговори на въпроса дали правата върху марката на Общността са нарушени на цялата територия на ЕС, при положение че вероятността от объркване съществува само на част от тази територия, или следва да се проведе различие между отделните държави членки?
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/7
 Решение на Съда (втори състав) от 13 ноември 2014 г. — Riccardo Nencini/Европейски парламент
 (Дело C-447/13 P) (1)
 (Жалба - Член на Европейския парламент - Обезщетения за покриване на разноски във връзка с упражняването на парламентарни функции - Възстановяване на недължимо платени суми - Събиране - Погасителна давност - Разумен срок)
 (2015/C 016/09)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Riccardo Nencini (представител: M. Chiti, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейски парламент (представители: S. Seyr и N. Lorenz)
 Диспозитив
 1)
 Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз по дело Nencini/Парламент (T-431/10 и T-560/10, EU:T:2013:290) в частта му относно дело T-560/10.
 2)
 Отменя решението на генералния секретар на Европейския парламент от 7 октомври 2010 г. относно възстановяването на определени суми, получени от г-н Riccardo Nencini, бивш член на Европейския парламент, за възстановяване на пътни разноски и надбавки за парламентарни сътрудници, както и дебитно известие No 315653 на генералния директор на генерална дирекция „Финанси“ на Европейския парламент от 13 октомври 2010 г.
 3)
 Осъжда Европейския парламент да понесе, освен направените от него съдебни разноски, три четвърти от разноските, направени от г-н Riccardo Nencini в настоящото производство по обжалване.
 4)
 Осъжда Европейския парламент да заплати разноските в първоинстанционното производство по дело T-560/10.
 5)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 (1) ОВ C 304, 19.10.2013 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/14
 Жалба, подадена на 15 юли 2015 г. от Skype срещу решението на Общия съд (първи състав), постановено на 5 май 2015 г. по дело T-183/13: Skype/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 (Дело C-382/15 P)
 (2015/C 354/17)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Skype (представители: A. Carboni, M. Browne, Solicitors)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП), Sky IP International Ltd, Sky plc
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени изцяло решението на Общия съд от 5 май 2015 г. по дело T-183/13 и да върне заявката на СХВП за продължаване на процесуалните действия и
 —
 да осъди СХВП и всяка от встъпилите страни в настоящото производство да понесе собствените си разноски и да заплати на жалбоподателя разноските в настоящото производство и тези по (i) жалбата пред Общия съд по дело T-183/13; (ii) пред четвърти апелативен състав по преписка R 2398/2010-4; и (iii) по възражение B 812 380 пред отдела по споровете.
 Основания и основни доводи
 Единственото основание за обжалване е допуснато от страна на Общия съд нарушение на член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент (EО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (1) при постановяване на решението му по дело T-183/13 относно заявка за марка на Общността No 3 660 065 (наричана по-нататък „оспорената марка“). По-специално Общият съд е допуснал следните грешки, достигайки до решението си да потвърди констатацията на ответника за наличие на вероятност от объркване:
 1.
 разглеждайки сходството на стоки и услуги между оспорената марка и по-ранната марка на встъпилите страни, Общият съд е определил неправилен списък с услугите, за които се отнася оспорената марка;
 2.
 той неправилно е преценил характеристиките на съответните потребители, като не е взел предвид факта, че услугата на жалбоподателя Skype е била основана на съвсем нова и иновативна технология към датата на приоритета на оспорената марка (наричана по-нататък „релевантната дата“), поради което и съответните потребители са имали равнище на техническа експертиза над средното и по-голяма способност да направят разграничение между марките;
 3.
 явно неправилно е счел, че признанието на жалбоподателя, че услугите, за които се отнася оспорената марка са идентични на някои от услугите, за които се отнася по-ранната марка, представлява също и признание, че по-ранната марка се ползва с изразен отличителен характер и/или репутация по отношение на пресечните елементи със спецификациите за оспорената марка към релевантната дата;
 4.
 той неправилно е приложил правото в много отношение, когато разглеждайки преценката на ответника за визуалното, фонетично и концептуално сходство на разглежданата марка, по-специално чрез позоваване на погрешната правна фикция, че средният потребител чете простите кратки думи отляво надясно и поставяйки прекомерно акцента върху съвпадението между буквите S-K-Y в началото на двете марки, и пропускайки да вземе предвид, че концептуалната разлика между тях е в противовес на всяко визуално или фонетично сходство;
 5.
 той е допуснал две съществени грешки, като е потвърдил извода на ответника, че по-ранната марка има изразен отличителен


text:
характер по отношение на стоките и услугите извън същинските услуги за телевизионно излъчване: първо, той погрешно се е позовал на използването на по-ранната марка по отношение на същинските услуги за телевизионно излъчване на встъпилата страна, за да направи извод за отличителния характер на други услуги; и второ, той е взел предвид доказателства за използване, с дата след релевантната;
 6.
 той неправилно е приложил правото в множество аспекти, като не е взел предвид при цялостната оценка на вероятността от объркване:
 i.
 много добрата репутация на оспорената марка към релевантната дата; и
 ii.
 реалните доказателства, че разглежданите марки са съществували на пазара едновременно и мирно повече от десет години, без да е бил предявен иск за нарушение от встъпилите страни, което е сериозен показател за липсата на вероятност от объркване към релевантната дата.
 В съответствие с това жалбоподателят иска от Съда: (1) да отмени решението на Общия съд по дело T-183/13 и да върне заявката на СХВП, така че ответникът да продължи производството; и (2) да присъди на жалбоподателя разноските в производството.
 (1) ОВ L 78, стр. 1.


text:
 13.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/41
 Жалба, подадена на 31 януари 2017 г. — CLF/Европейски парламент
 (Дело T-54/17)
 (2017/C 078/56)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Coalition for Life and Family (CLF) (Брюксел, Белгия) (представител: P. Richter, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 иска от Общия съд:
 —
 да отмени член I.4.1 от решението на ответника от 12 февруари 2016 г. (No FINS–2017–16) за намаляването на размера на предварителното финансиране на 33 % от установения максимален размер, както и разпореждането за предоставяне на гаранция;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно-единствено основание, изведено от нарушение на Договорите, както и на приложимите с оглед на тяхното изпълнение правни разпоредби.
 —
 Според жалбоподателя с проведеното от жалбоподателя разграничение между наскоро учредени политически партии на европейско равнище и политически партии, съществуващи отдавна, се нарушава установения в правото на Съюза общ принцип на равенство.
 —
 Освен това съгласно член 134, параграф 2 от Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 (1), както и съгласно член 206, параграф 1 от Делегиран регламент (ЕС) No 1268/2012 (2) изобщо не може да се изисква предоставянето на гаранция в случай на безвъзмездни средства с ниска стойност.
 —
 В допълнение ответникът нямал интерес да получи гаранцията, тъй като жалбоподателят бил представен в достатъчно на брой държави членки чрез представители на националните парламенти, поради което не следвало да възникват опасения от загуба на неговите позиции като европейска партия на европейско равнище.
 —
 Освен това по никакъв начин не станало ясно на какво основание у ответника са възникнали съмнения дали жалбоподателят зачита основните ценности на Съюза.
 —
 Накрая предприетите мерки се оказали непропорционални, тъй като жалбоподателят не бил в състояние да предостави гаранция, а вследствие на спирането на предоставяното финансово подпомагане APF било заплашено от отнемане на икономическите средства, необходими за неговото съществуване, което според него водело до нарушаване на политическата конкуренцията. Това съставлявало тежко посегателство върху основните права на ответника на свобода на мнението и на свобода на събранията и сдруженията (членове 11 и 12 от Хартата на основните права на Европейския съюз).
 (1) Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета от 25 октомври 2012 относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза и за отмяна на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета (ОВ L 298, 2012 г., стр. 1).
 (2) Делегиран регламент (ЕС) No 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза (ОВ L 362, 2012 г., стр. 1).


text:
 28.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 163/9
 Дело, заведено на 13 януари 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-4/14)
 (2014/C 163/08)
 На 13 януари 2014 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Gjermund Mathisen и Auður Ýr Steinarsdóttir в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че като не е приела в предвидения срок или не е уведомила Надзорния орган незабавно за мерките, необходими за прилагането на акта, посочен в точка 4 от глава XXIX от приложение II към Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство (Директива 2007/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 г. относно пускането на пазара на пиротехнически изделия), адаптиран към Споразумението за ЕИП посредством Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 21 от посочения акт и по член 7 от Споразумението за ЕИП.
 2.
 Да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 26 август 2013 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 26 юни 2013 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2007/23/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 май 2007 г. относно пускането на пазара на пиротехнически изделия (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 4 от глава XXIX от приложение II към Споразумението за създаване на Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела или не е уведомила Надзорния орган в предвидения срок за мерките, необходими за прилагането на директивата, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 21 от акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 15.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/16
 Жалба, подадена на 22 март 2013 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-147/13)
 2013/C 171/31
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представители: S. Centeno Huerta и E. Chamizo Llatas)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Регламент (ЕС) No 1260/2012 (1) на Съвета от 17 декември 2012 година за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила по отношение на приложимите правила за превод и да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски,
 —
 при условията на евентуалност, да се отменят членове 4 и 5, както и член 6, параграф 2 и член 7, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 1260/2012 на Съвета от 17 декември 2012 година за осъществяване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна закрила по отношение на приложимите правила за превод и да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Нарушение на принципа за недопускане на дискриминация чрез въвеждане на режим, който е неблагоприятен за лицата, чийто език е различен от английски, френски или немски, тъй като този режим е непропорционален спрямо преследваната цел.
 2.
 Липса на правно основание на член 4, уреждащ превода при спорове, които не касаят пряко езиковия режим на патента, признат в член 118, параграф 2 ДФЕС.
 3.
 Нарушение на принципа на правна сигурност.
 4.
 Нарушение на съдебната практика от Решение по дело Meroni поради делегирането на Европейското патентно ведомство на управлението на компенсаторната схема (член 5) и публикуването на преводите (член 6, параграф 2).
 5.
 Нарушение на принципа на автономност на правото на Съюза поради обвързването на прилагането на регламента с влизането в сила на Споразумението за Единен патентен съд.
 (1) ОВ L 361, стр. 89


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/5
 Решение на Съда (шести състав) от 27 септември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
 (Дело C-115/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/27/ЕО - Лекарствени продукти - Лекарствени продукти за хуманна употреба - Липса на транспониране в предвидения срок)
 (2007/C 283/07)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky и M. Šimerdová)
 Ответник: Чешка република (представител: T. Boček)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на всички необходими разпоредби за съобразяване с Директива 2004/27/EО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за изменение на Директива 2001/83/EО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствените продукти за хуманна употреба (OВ L 136, стр. 34)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело в предвидения срок законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/27/EО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за изменение на Директива 2001/83/EО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствените продукти за хуманна употреба, Чешката република не е изпълнила задълженията си, произтичащи по силата на член 3 от тази директива.
 2)
 Осъжда Чешката република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/50
 Определение на Съда (девети състав) от 13 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Arbeitsgericht Nienburg — Германия) — Bianca Brandes/Land Niedersachsen
 (Дело C-415/12) (1)
 (Социална политика - Директива 2003/88/ЕО - Право на платен годишен отпуск - Рамково споразумение за работа при непълно работно време - Работник на пълно работно време, който е бил в невъзможност да се възползва от правото си на платен годишен отпуск през референтния период - Преминаване на работника на непълно работно време - Национална разпоредба или практика, която предвижда намаляване на броя на така придобитите преди това дни на платен годишен отпуск пропорционално на броя на работните дни седмично на непълно работно време)
 2013/C 225/89
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Arbeitsgericht Nienburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Bianca Brandes
 Ответник: Land Niedersachsen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Arbeitsgericht Nienburg — Тълкуване на клауза 4, точки 1 и 2 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, което се намира в приложение към Директива 97/81 относно посоченото споразумение, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП) (ОВ L 14, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35), в редакцията му след измененията с Директива 98/23/ЕО на Съвета от 7 април 1998 година (ОВ L 131, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 46) — Работник или служител, който преминава от работа на пълно работно време на работа на непълно работно време — Правна уредба на държава членка, която позволява в този случай преразпределяне на правото на годишен отпуск, придобит по време на работата на пълно работно време, но неизползван, което преразпределяне води до намаляване на броя на дните отпуск
 Диспозитив
 Приложимото право на Съюза, по-специално член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време и клауза 4, точка 2 от Рамковото споразумение за работа при непълно работно време, сключено на 6 юни 1997 г., което се намира в приложението към Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), изменена с Директива 98/23/ЕО на Съвета от 7 април 1998 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национални разпоредби или национална практика, като разглежданите в главното производство, по силата на които броят на дните платен годишен отпуск, от които работник, зает на пълен работен ден, е бил в невъзможност да се възползва през референтния период, е предмет, поради факта че работникът е преминал на режим на работа на непълен работен ден, на намаляване, което е пропорционално на съществуващата разлика между броя на работните дни седмично, изработени от работника


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/48
 Жалба, подадена на 7 ноември 2016 г. — Hércules Club de Fútbol/Комисия
 (Дело T-766/16)
 (2017/C 006/60)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Hércules Club de Fútbol, SAD (Аликанте, Испания) (представители: S. Rating и Y. Martínez Mata, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени Решение C (2016) 4060 окончателен на Европейската комисия;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Частта от обжалваното решение относно Hércules FC се отнася до заем в размер от 18 милиона евро, отпуснат от частноправна организация на Fundación de la Comunidad Valenciana Hércules de Alicante, друг частноправен субект, който използвал голяма част от заема за закупуването на акции на Hércules CF при увеличаване на неговия капитал. Този заем е гарантиран от публична финансова институция: Institut Valencià de Finances.
 Комисията твърди, че в резултат на посочената сделка Hércules FC е получило държавна помощ, изразяваща се в разликата между реалната цена на гарантирания заем и цената, която би платил при твърдените условия на пазара, актуализирана от датата на отпускането на заема до датата на обжалваното решение.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първо основание, изведено от неправилното прилагане на Съобщението на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции.
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че той не е „предприятие в затруднено положение“ по смисъла на Насоките от 2004 г. и че предоставената гаранция отчитала риска от неплащане и обезпечавала заема.
 2.
 Второ основание, изтъкнато при условията на евентуалност, е изведено от липсата на отражение върху конкуренцията и търговията между държавите членки.
 —
 В тази връзка Hércules CF твърди, че то не може да участва в състезания на европейско ниво и че с твърдяната помощ не му е предоставено никакво конкурентно предимство.
 3.
 Трето основание, също изтъкнато при условията на евентуалност, е основано на неправилното оценяване на хипотетичната помощ.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/52
 Решение на Общия съд от 8 октомври 2015 г. — Société des produits Nestlé/СХВП (NOURISHING PERSONAL HEALTH)
 (Дело T-336/14) (1)
 ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „NOURISHING PERSONAL HEALTH“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент No 207/2009 - Задължение за служебна проверка на фактите - Член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009))
 (2015/C 398/66)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Société des produits Nestlé SA (Вьове, Швейцария) (представители: A. Jaeger-Lenz, A. Lambrecht и S. Cobet-Nüse, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: O. Mondéjar Ortuño)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 12 март 2014 г. (преписка R 149/2013-4) относно посочващата Европейската общност международна регистрация на словната марка „NOURISHING PERSONAL HEALTH“
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Société des produits Nestlé SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 261, 11.8.2014 г.


text:
 25.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/26
 Решение на Общия съд от 4 юли 2014 г. — Kimman/Комисия
 (Дело T-644/11 P) (1)
 ((Обжалване - Насрещна жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Атестиране - Доклад за оценка - Процедура за оценяване за 2009 г. - Правило за съответствие между жалбата по съдебен и административен ред - Член 91, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица - Становище на групата ad hoc - Изопачаване - Задължение за мотивиране - Явна грешка в преценката))
 2014/C 282/33
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Eugène Emile Marie Kimman (Overijse, Белгия) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, avocats)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 29 септември 2011 г., Kimman/Комисия (F-74/10, EU:F:2011:171), насочена към отмяната на това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 29 септември 2011 г., Kimman/Комисия (F-74/10), от една страна, в частта му, в която обявява за допустими повдигнатите от жалбоподателя в рамките на първоинстанционното производство второ основание, първите шест части на третото основание и четвъртото основание, с изключение на оплакването, според което извършената от жалбоподателя работа в интерес на институцията не е била взета предвид, както и от друга страна, в частта му, в която Европейската комисия се осъжда да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, една четвърт от разноските на жалбоподателя по това производство.
 2)
 Отхвърля главната жалба.
 3)
 Отхвърля жалбата, подадена от Eugène Emile Marie Kimman до Съда на публичната служба.
 4)
 Осъжда г-н Kimman да понесе всички съдебни разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по главната жалба.
 5)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски в рамките на насрещната жалба.
 (1) ОВ C 65, 3.3.2012 г.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/52
 Жалба, подадена на 27 февруари 2015 г. — ZZ и ZZ/Съд
 (Дело F-36/15)
 (2015/C 146/74)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и ZZ (представители: J.-N. Louis, R. Metz, N. de Montigny, D. Verbeke и T. Van Lysebeth, avocats)
 Ответник: Съд на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията, с които правата на жалбоподателите във връзка с възстановяването на годишните пътни разноски се определят по реда на член 8 от Приложение VII към Правилника на длъжностните лица, изменен с Регламент No 1023/2013 на Парламента и на Съвета от 22 октомври 2013 г. за изменение на Правилника за длъжностните лица и на УРДС.
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отменят фишовете за заплати на жалбоподателите за юли 2014 г. в частта, в която член 8 от Приложение VII към Правилника в действащата му редакция, считано от 1 януари 2014 г., се прилага за първи път при определянето на размера на възстановяваните им пътни разноски;
 —
 Съдът да бъде осъден да заплати съдебните разноски.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/19
 Определение на Съда от 12 юли 2012 г. — Power-One Italy SpA./Европейска комисия
 (Дело C-372/11 P) (1)
 (Обжалване - Извъндоговорна отговорност - Проект, съфинансиран от финансовия инструмент „LIFE“ - Развитие на нова система за захранване с енергия, предназначена за мобилната телефония (проект „Pneuma“) - Решение на Комисията за прекратяване на проекта и за възстановяване на авансово отпуснатата сума - Поправяне на вредите, които се твърди, че са претърпени)
 2012/C 366/31
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Power-One Italy SpA (представители: R. Giuffrida и A. Giussani avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: P. Oliver и D. Recchia)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Общия съд (шести състав) от 24 май 2011 г. по дело Power-One Italy/Комисия (T-489/08), с което Общият съд отхвърля иск, насочен към поправяне на вредите, за които жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на решението на Комисията да прекрати изпълнението на проекта „Pneuma“ (LIFE04 ENV/IT/000595), имащ за цел да съфинансира развитието на нова система за захранване с енергия, предназначена за използване в мобилната телефония — Оправдани правни очаквания — Задължение за мотивиране
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Power-One Italy SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 282, 24.9.2011 г.


text:
 26.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 159/23
 Решение на Общия съд от 4 април 2014 г. — Golam/СХВП — Derby Cycle Werke (FOCUS extreme)
 (Дело T-568/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „FOCUS extreme“ - По-ранна национална словна марка „FOCUS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 2014/C 159/31
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sofia Golam (Атина, Гърция) (представител: адв. N. Trovas)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Derby Cycle Werke GmbH (Клопенбург, Германия) (представител: адв. U. Gedert)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 16 октомври 2012 г. (преписка R 2327/2011-4) относно производство по възражение между Derby Cycle Werke GmbH и г-жа Sofia Golam
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Sofia Golam да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 63, 2.3.2013 г.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/36
 Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия) на 7 юли 2011 г. — Maahanmuuttovirasto
 (Дело C-357/11)
 2011/C 269/75
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Maahanmuuttovirasto
 Ответник: L
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допуска ли член 20 ДФЕС да бъде отказано издаването на разрешение за пребиваване на гражданин на трета държава, тъй като не са осигурени средствата за неговата издръжка, предвид семейните отношения между засегнатите лица в конктетния случай, в който съпругата на гражданина на третата държава упражнява родителските права върху дете с гражданство на Съюза, но гражданинът на третата държава не е нито родител на това дете, нито упражнява родителските права спрямо него и същевременно не живее съвместно нито със своята съпруга, нито с това дете?
 2.
 При отрицателен отговор на първия въпрос: Следва ли въздействието на член 20 ДФЕС да се оценява по различен начин предвид обстоятелството, че гражданинът на третата държава няма разрешение за пребиваване и не живее във Финландия, но със съпругата си имат общо дете, спрямо което упражняват съвместно родителските права, при положение че това дете живее във Финландия, но е с гражданство на трета държава?


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/16
 Определение на Общия съд от 9 ноември 2011 г. — ClientEarth и др./Комисия
 (Дело T-120/10) (1)
 (Достъп до документите на институциите - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Мълчалив отказ да се предостави достъп - Правен интерес - Изрично решение, прието след подаването на жалбата - Отказ за съобразяване на исканията - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2012/C 6/30
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство); European Federation for Transport and Environment (T&E) (Брюксел, Белгия); European Environmental Bureau (EEB) (Брюксел); BirdLife International (Брюксел) (представители: S. Hockman, QC и P. Kirch, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и C. ten Dam)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение на Комисията от 9 февруари 2010 г., с което се отказва достъп до някои документи, свързани със създаването на модели на биогоривата
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата.
 2.
 Европейската комисия понася наред с направените от нея съдебни разноски и тези на ClientEarth, European Federation for Transport and Environment (T&E), European Environmental Bureau (EEB) и BirdLife International.
 (1) ОВ C 134, 22.5.2010 г.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/15
 Иск, предявен на 25 август 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-340/09)
 2009/C 256/29
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán и D. Recchia)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че по отношение на определени зоологически градини, намиращи се в Арагон, Астурия, Балеарските острови, Канарските острови, Кантабрия, Кастилия и Леон, Валенсия, Екстремадура и Галисия,
 —
 като не е гарантирало, най-късно до датата, предвидена в Директива 1999/22/ЕО (1) на Съвета от 29 март 1999 година относно държането на диви животни в зоологически градини, че всички намиращи се на негова територия зоологически градини са снабдени с лиценз, издаден в съответствие с член 4, параграфи 2 и 3 от Директивата, а що се отнася до Арагон, Астурия, Канарските острови, Кантабрия и Кастилия и Леон — с член 4, параграф 4 от същата директива, и
 —
 като не затворило в съответствие с член 4, параграф 5 от Директивата зоологическите градини без лиценз,
 Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 4, параграфи 2, 3, 4 и 5 от посочената директива;
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията счита, че Кралство Испания,
 —
 не е гарантирало, най-късно до предвидената в Директивата дата, че всички намиращи се на негова територия зоологически градини са снабдени с лиценз, издаден в съответствие с член 4, параграфи 2 и 3 от Директивата, а що се отнася до Арагон, Астурия, Канарските острови, Кантабрия и Кастилия и Леон — с член 4, параграф 4 от същата директива;
 —
 не е затворило в съответствие с член 4, параграф 5 от Директивата зоологическите градини без лиценз.
 (1) ОВ L 94, стр. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 27


text:
 16.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 296/12
 Решение на Съда (голям състав) от 7 юни 2016 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch — Нидерландия) — Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 (Дело C-63/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕС) No 604/2013 - Определяне на държавата членка, компетентна да разгледа молба за убежище, подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава - Член 12 - Издаване на разрешения за пребиваване или визи - Член 27 - Способ за защита - Обхват на съдебния контрол))
 (2016/C 296/16)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Den Haag, zittingsplaats 's-Hertogenbosch
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mehrdad Ghezelbash
 Ответник: Staatssecretaris van Veiligheid en Justitie
 Диспозитив
 Член 27, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство, във връзка със съображение 19 от него, трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като тези по главното производство търсещото убежище лице може да обжалва издаденото спрямо него решение за прехвърляне, като изтъкне неправилно прилагане на някой от критериите за компетентност по глава III от посочения регламент, и в частност на критерия за издадена виза, предвиден в член 12 от същия регламент.
 (1) ОВ C 138, 27.4.2015 г.


text:
 24.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/21
 Решение на Общия съд от 30 април 2014 г. — Beyond Retro/СХВП — S&K Garments (BEYOND VINTAGE)
 (Дело T-170/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „BEYOND VINTAGE“ - По-ранна словна марка на Общността „BEYOND RETRO“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент No 207/2009))
 2014/C 194/27
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Beyond Retro Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: S. Malynicz, barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: I. Harrington)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: S&K Garments, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 януари 2012 г. (съединени преписки R 493/2011-4 и R 548/2011-4), постановено в производство по възражение между Beyond Retro Ltd и S&K Garments, Inc.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 30 януари 2012 г. (съединени преписки R 493/2011-4 и R 548/2011-4) в частта му относно обхванатите от словната марка „BEYOND VINTAGE“ стоки от класове 18 и 25 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрацията на марки от 15 юни 1957 г.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Beyond Retro Ltd понася една трета от разноските, направени от страните пред Общия съд. СХВП понася две трети от посочените разноски.
 (1) ОВ C 194, 30.6.2012 г.


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/18
 Преюдициално запитване от Cour de cassation (Франция), постъпило на 6 февруари 2015 г. — Sélina Affum (по мъж Amissah)/Префект на Pas de Calais, Генерален прокурор при Апелативен съд Douai
 (Дело C-47/15)
 (2015/C 118/24)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sélina Affum (по мъж Amissah)
 Ответници: Префект на Pas de Calais, Генерален прокурор при Апелативен съд Douai
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 3, точка 2 от Директива 2008/115/EО (1) да се тълкува в смисъл, че гражданин на трета държава пребивава незаконно на територията на държава членка и на това основание по силата на член 2, параграф 1 от тази директива тя се прилага по отношение на него, когато този чужденец само преминава транзит като пътник в автобус, пътуващ на територията на тази държава членка, идващ от друга държава членка, част от Шенгенското пространство, и пътуващ към друга държава членка?
 2)
 Трябва ли член 6, параграф 3 от тази директива да се тълкува в смисъл, че тя допуска национална правна уредба, според която незаконното влизане на гражданин на трета държава се наказва с лишаване от свобода, когато този чужденец може да бъде приет обратно от друга държава членка въз основа на споразумение или договореност, сключено/а с нея преди влизането в сила на директивата?
 3)
 С оглед на отговора на предходния въпрос, трябва ли тази директива да се тълкува в смисъл, че тя не допуска национална правна уредба, според която незаконното влизане на гражданин на трета държава се наказва с лишаване от свобода при същите условия като тези посочени от Съда на Европейския съюз в Решение от 6 декември 2011 г. по дело Achughbabian (C-329/11) (2) относно незаконния престой, които са свързани с липсата на предварително прилагане спрямо заинтересованото лице на посочените в член 8 от директивата принудителни мерки и продължителността на неговото задържане?
 (1) Директива 2008/115/EО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите-членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98).
 (2) EU:C:2011:807


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/4
 Решение на Съда (първи състав) от 30 април 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република, Wam SpA
 (Дело C-494/06 P) (1)
 (Обжалване - Държавни помощи - Установяване на предприятие в някои трети държави - Нисколихвени заеми - Засягане на търговията между държавите-членки - Нарушаване на конкуренцията - Търговия с трети държави - Решение на Комисията - Незаконосъобразност на държавната помощ - Задължение за мотивиране)
 2009/C 153/06
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci и E. Righini)
 Други страни в производството: Италианска република (представители: I. M. Braguglia и P. Gentili, avvocato dello Stato), Wam SpA (представител: E. Giliani, avvocato)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (втори състав) от 6 септември 2006 г. по дело Италия и Wam/Комисия (съединени дела T-304/04 и T-316/04), с което Първоинстанционният съд е отменил Решение 2006/177/ЕО на Комисията от 19 май 2004 година относно държавна помощ C 4/2003 (ex NN 102/2002), приведена в действие от Италия в полза на WAM SpA (ОВ L 63, стр. 11)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати разноските по двете съдебни производства.
 (1) ОВ C 20, 27.1.2007 г


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/64
 Жалба, подадена на 17 февруари 2010 г. — Rütgers Germany и др./ECHA
 (Дело T-94/10)
 2010/C 113/96
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Rütgers Germany GmbH (Castrop-Rauxel, Германия), Rütgers Belgium NV (Zelzate, Белгия), Deza, a.s. (Valašské Meziříčí, Чешка република), Industrial Química del Nalón, SA (Oviedo, Испания), Bilbaína de Alquitranes, SA (Luchana-Baracaldo- Vizcaya, Испания) (представители: K. Van Maldegem, R. Cana, lawyers и P. Sellar, Solicitor)
 Ответник: Европейска агенция по химикали (ECHA)
 Искания на жалбоподателите
 —
 жалбата да се обяви за допустима и основателна,
 —
 частично да се отмени обжалвания акт, в частта в която се отнася до антраценовото масло,
 —
 да се осъди ECHA да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите искат частична отмяна на решението на Европейската агенция по химикали (наричана по-нататък „ECHA“) (ED/68/2009) за идентифициране на антраценовото масло (CAS No 90640-80-5) (наричано по-нататък „антраценово масло“) като вещество, което отговаря на критериите по член 57, букви г) и д) от Регламент (ЕО) No 1907/2006 (1) (наричан по-нататък „Регламента REACH“), в съответствие с член 59 от Регламента REACH.
 Въз основа на обжалваното решение, за което жалбоподателите узнават от прессъобщение на ECHA, антраценовото масло е включено в списъка с 14 химични вещества от списъка на кандидат-веществата, които пораждат сериозно безпокойство (наричани по-нататък „SVHC“) за възможно включване в приложение XIV към Регламента REACH. Причините, посочени в обжалвания акт, за идентифицирането на антраценовото масло като SVHC се състоят в това, че веществото е канцерогенно и също устойчиво, биоакумулиращо и токсично (наричано по-нататък „PBT“), и много устойчиво и много биоакумулиращо (наричано по-нататък „vPvB“) в съответствие с критериите, установени в приложение XIII към Регламента REACH.
 Жалбоподателите считат, че обжалваният акт нарушава установените приложими правила за идентифициране на SVHC в съответствие с Регламента REACH и изтъкват четири правни основания в подкрепа на своята жалба.
 На първо място те твърдят, че решението е незаконосъобразно, доколкото е прието в нарушение на съществените процесуални правила. В това отношение жалбоподателите изтъкват, че документацията, на която се основава обжалвания акт не съдържа никаква информация относно алтернативните вещества в нарушение на член 59, параграф 3 и приложение XV към Регламента REACH. По-нататък те сочат, че ответникът съществено е променил предложението за идентифициране на антраценовото масло като SVHC, като е добавил член 57, буква а) и буква б) като основания за това идентифициране без да е имал каквото и да е правомощие за това, в нарушение на член 59, параграфи 5 и 7 от Регламента REACH.
 На второ място, жалбоподателите твърдят, че обжалваният акт нарушава принципа на недопускане на дискриминация и равно третиране, тъй като той дискриминира антраценовото масло спрямо други сходни вещества без каквато и да е обективна обосновка.
 На трето място, те твърдят, че ECHA е допуснала явна грешка в преценката, като е идентифицирала антраценовото масло като PBT и vPvB вещество въз основа на свойствата на неговите съставки, което не намира основание в Регламента REACH.
 На четвърто място, жалбоподателите изтъкват, че обжалваният акт нарушава принципа на пропорционалност, тъй като е несъразмерен от гледна точка на подбора на


text:
мерките на разположение на ответника и причинените неудобства във връзка с преследваните цели.
 (1) Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3).


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/31
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 29 юли 2009 г. — Vlaamse Gemeenschap/M. Baesen
 (Дело C-296/09)
 2009/C 267/57
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van Cassatie van België
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Vlaamse Gewest
 Ответник: M. Baesen
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли с оглед прилагането на член 13, параграф 2, буква г) от Регламент No 1408/71 (1) понятието „държавни служители и приравнените на тях лица“ да се тълкува въз основа на националната схема за социално осигуряване, в която участва заинтересованото лице?
 2)
 При положителен отговор на първия въпрос, трябва ли да се счита за лице, приравнено на държавен служител по смисъла на член 13, параграф 2, буква г) от Регламент No 1408/71, заинтересовано лице, което е наето на работа от работодател от публичния сектор по силата на трудов договор и е включено в схемата за социално осигуряване на работници съгласно националната схема, приложима за определени клонове на социално осигуряване по смисъла на член 4, параграф 1 от Регламента, при положение че съгласно клоновете на социално осигуряване, посочени в член 4, параграф 1, буква д) от Регламента, спрямо него се прилага специална схема за държавни служители?
 (1) Регламент на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схемите за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, 1971 г., стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/43
 Жалба, подадена на 10 май 2016 — Haverkamp/EUIPO - Sissel (Fußmatte)
 (Дело T-227/16)
 (2016/C 243/47)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Reinhard Haverkamp (Киндберг, Австрия) (представител: A. Waldenberger, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sissel GmbH (Бад Дюркхайм, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят.
 Спорен промишлен дизайн: международна регистрация на промишления дизайн „Fußmatte“ с посочване на Европейския съюз – международна регистрация No DM/072187-0001 с посочване на Европейския съюз.
 Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 26 февруари 2016 г. по преписка R 2618/2014-3.
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди EUIPO да заплати разноските, направени в производството по обжалване по съдебен ред, в производството пред апелативния състав, както и в производството по обявяване на недействителност пред EUIPO.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 6, параграф 1, буква б) от Регламент No 6/2002.


text:
 26.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/5
 Решение на Съда (четвърти състав) от 29 март 2012 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione — Италия) — Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate/3M Italia SpA
 (Дело C-417/10) (1)
 (Пряко данъчно облагане - Прекратяване на производства, които са висящи пред юрисдикция, действаща като последна инстанция по данъчни дела - Злоупотреба с право - Член 4, параграф 3 ДЕС - Свободи, гарантирани от Договора - Принцип на недопускане на дискриминация - Държавни помощи - Задължение за гарантиране на ефективното прилагане на правото на Съюза)
 2012/C 151/09
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte suprema di cassazione
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Ministero dell'Economia e delle Finanze, Agenzia delle Entrate
 Ответник: 3M Italia SpA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Corte suprema di cassazione — Корпоративен данък — Национално законодателство, предвиждащо различна данъчна ставка за облагане на дивидентите на дружествата в зависимост от мястото на седалището им — Търговска операция, обхващаща участието на местни за Италия дружества и на дружества, чието седалище е в чужбина — Решение на администрацията да приеме за приложими данъците, дължими в случая на чуждестранни дружества — Понятие за злоупотреба с право, определено по дело C-255/02, Halifax и др. — Приложимост към нехармонизираните национални данъци, каквито са преките данъци
 Диспозитив
 Правото на Съюза, и по-специално принципът за забрана на злоупотребата с право, член 4, параграф 3 ДЕС, свободите, гарантирани от Договора за функционирането на Европейския съюз, принципът на недопускане на дискриминация, правилата в областта на държавните помощи и задължението за гарантиране на ефективното прилагане на правото на Съюза, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска в дело като това в главното производство, което се отнася до прякото данъчно облагане, да се приложи национална разпоредба, предвиждаща прекратяване на производства, които са висящи пред юрисдикция, действаща като последна инстанция по данъчни дела, чрез заплащането на сума, равняваща се на 5 % от цената на иска, когато първоинстанционната жалба по производството е била подадена повече от десет години преди датата на влизане в сила на тази разпоредба и данъчната администрация е загубила делото пред първите две съдебни инстанции.
 (1) ОВ C 288, 23.10.2010 г.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/23
 Жалба, подадена на 23 февруари 2013 г. — Република Литва/Европейска комисия
 (Дело T-110/13)
 2013/C 129/47
 Език на производството: литовски
 Страни
 Жалбоподател: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė и D. Skara)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 —
 да се отмени Решение FK/fa/D(2012) 1707818 на Европейската комисия от 10 декември 2012 г., доколкото приложеното към него дебитно известие No 3241213460 се отнася до проекти, изпълнителите по които са в производство по несъстоятелност, и Комисията да бъде осъдена да върне сумата от 3 148 549,66 EUR,
 —
 да се отмени Решение FK/fa/D(2012) 1707818 на Европейската комисия от 10 декември 2012 г., доколкото приложеното към него дебитно известие No 3241213460 се отнася до проект No P27010010, и Комисията да бъде осъдена да върне сумата от 1 060 560,56 EUR,
 —
 Европейската комисия да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Като издала обжалваното решение и отказала да поеме част от загубите на Република Литва от управлението на средствата по програмата САПАРД или най-малкото като не обсъдила въпроса и не мотивирала този отказ, Европейската комисия действала в нарушение на член 8, параграф 2 от Регламент No 1258/1999 (1) във връзка с член 73, параграф 2 от Регламент No 1605/2002 (2), с член 87 от Регламент No 2342/2002 (3) и с принципа за лоялно сътрудничество по член 4, параграф 3 ДЕС.
 2.
 Като не представила своевременно информация за възможността за анулиране на задължението и отписване на съответното дружество от списъка на длъжниците, Европейската комисия действала в нарушение на изискването за взаимни консултации по точка 7.7.4 от част Е от многогодишното финансово споразумение за специалната програма за подпомагане на земеделието и селските райони (САПАРД) (4), подписано през 2001 г. от Република Литва и Европейската комисия, във връзка с принципа за лоялно сътрудничество по член 4, параграф 3 ДЕС.
 (1) Регламент (ЕО) No 1258/1999 от 17 май 1999 година относно финансирането на общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 103).
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (OB L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).
 (3) Регламент (ЕО, Евратом) No 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 357, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).
 (4) Valstybės žinios, 29.8.2001 г., бр. 74-2589.


text:
 16.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 296/25
 Жалба, подадена на 15 юни 2016 г. — bet365 Group/EUIPO — Hansen („BET365“)
 (Дело T-304/16)
 (2016/C 296/34)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: bet365 Group Limited (Стоук он Трент, Обединено кралство) (представители: S. Malynicz, QC (Queen's Counsel), R. Black и J. Bickle, Solicitors)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Robert Hansen (Мюнхен, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „BET365“
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 21 март 2016 г. по преписка R 3243/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO и другата страна да заплатят направените от тях съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент No 207/2009.


text:
 30.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 191/21
 Преюдициално запитване от Conseil d'État (Белгия), постъпило на 31 март 2016 г. — Sadikou Gnandi/État belge
 (Дело C-181/16)
 (2016/C 191/26)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sadikou Gnandi
 Ответник: État belge
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 5 от Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (1), който задължава държавите членки при прилагането на тази директива да спазват принципа на забрана за връщането, както и правото на ефективни средства за защита, предвидено в член 13, параграф 1 от същата директива и в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че не допускат приемането на решение за връщане, като предвиденото в член 6 от цитираната по-горе Директива 2008/115/ЕО, както и в член 52/3, параграф 1 от закона от 15 декември 1980 г. за влизането, пребиваването, установяването и извеждането на чужденци и в член 75, параграф 2 от Кралския указ от 8 октомври 1981 г. за влизането, пребиваването, установяването и извеждането на чужденци, след отхвърляне на молбата за убежище от Commissaire général aux réfugiés et aux apatrides и следователно преди правните средства за съдебна защита срещу решението за отхвърляне да могат да бъдат изчерпени, както и преди процедурата по предоставяне на убежище да може окончателно да бъде приключена?
 (1) ОВ L 348, стр. 98.


text:
 16.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/4
 Преюдициално запитване, отправено от Debreceni Munkaügyi Bíróság (Унгария) на 31 октомври 2012 г. — Magdolna Margit Szabadosné Bay/Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
 (Дело C-491/12)
 2013/C 79/07
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Debreceni Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищец: Magdolna Margit Szabadosné Bay
 Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли член 30 от Хартата на основните права на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че посочената разпоредба цели единствено да гарантира възможността за правна закрила срещу незаконни и неоснователни уволнения („unjustified“)?
 2.
 Означава ли [посочената разпоредба], че при уволнение работодателят е длъжен да съобщи писмено на служителя мотивите за уволнението, като това уволнение не може да бъде неоснователно („unjustified“)?
 3.
 Самото несъобщаване на мотивите води ли до незаконосъобразност на мярката или работодателят може да посочи мотивите впоследствие в хода на евентуално трудово производство?


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/24
 Решение на Общия съд от 18 юни 2014 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-260/11) (1)
 ((Рибарство - Опазване на риболовните ресурси - Превишаване от Испания на отпуснатите за 2010 г. риболовни квоти за скумрия в зони VIIIc, IX и X и във водите на Европейския съюз от зона 34.1.1 на CECAF - Приспадане от риболовните квоти, отпуснати за 2011 — 2015 г. - Право на защита - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Равно третиране))
 2014/C 253/34
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представители: първоначално N. Díaz Abad и L. Banciella Rodríguez-Miñón, впоследствие M. Sampoll Pucurull и Banciella Rodríguez-Miñón, abogados del Estado)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, F. Jimeno Fernández и D. Nardi)
 Предмет
 Отмяна на Регламент (ЕС) No 165/2011 на Комисията от 22 февруари 2011 година за приспадане на прекомерния риболов през 2010 г. от някои квоти за скумрия, отпуснати на Испания за 2011 г. и за следващите години (OВ L 48, стр. 11)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 211, 16.7.2011 г.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/36
 Жалба, подадена на 29 ноември 2016 г. — QC/Eвропейски съвет
 (Дело T-834/16)
 (2017/C 038/49)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: QC (остров Лесбос, Гърция) (представител: Ch. Ladis, avvocato)
 Ответник: Европейски съвет
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени „Декларация ЕС—Турция“ от 18 март 2016 г., публикувана на същата дата с прессъобщение No 144/16;
 —
 да се обяви недействителността на всички породени от нея последици;
 —
 да се произнесе по реда на бързото производство;
 —
 да постанови незабавното спиране на споразумението.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.
 1.
 Първото основание почива върху довода, че споразумението нарушава формалноправните и материалноправните изисквания и същевременно е опорочено от превишаване на власт.
 2.
 Второто основание е изведено от релевантните доклади, обосновани от Amnesty International, които свидетелстват за посочените по-горе нарушения и за хуманитарната криза, породена от споразумението.
 —
 Прилагането на споразумението, което според жалбоподателя е същински международен договор, е довело до систематичното отричане на уредбата в областта на убежището и до пряко нарушение на Женевската конвенция,
 3.
 Третото основание е изведено от информационен документ на членовете на Европейския парламент от Конфедеративна група на Европейската обединена левица
 —
 Споразумението е довело и продължава да води до „тежко и продължително нарушение“ на ценностите на ЕС.
 4.
 Четвърто основание, изведено от практиката на Европейския съд по правата на човека.
 —
 В жалбата се разглежда и доказаното на международно равнище твърдение, че Турция не е „сигурна страна“, като се имат предвид практиката на изтезанията и многократните осъждания за нарушения на правата на човека.
 5.
 Пето основание, изведено от ДФЕС.
 —
 В жалбата се съдържа оплакването, че декларацията, която нецелесъобразно е наречена така, съдържа явно нарушение на дял пети, глава V от Договора за функционирането на ЕС относно „международните споразумения“.
 6.
 Шесто основание, изведено от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 Споразумението нарушава и международното право в областта на правата на човека, включително разпоредбите на Хартата на основните права на ЕС относно човешкото достойнство и категоричната забрана за „колективно връщане“. В жалбата по-специално се подчертава имплицитното нарушение или умишленото неприлагане на изрично посочените директиви, които изискват адекватна реакция от страна на ЕС при „масово навлизане“ на лица в неговите граници, особено, когато те са уязвими, както и директивите, които уреждат процедурите по признаване на международна закрила и правото на убежище.
 7.
 Седмо основание, изведено от документацията на професионални организации и други авторитетни организации.
 —
 В жалбата се отбелязва наред с друго, че посредством спорното споразумение ЕС е довел както в Гърция, така и в Турция до огромен наплив на хора, които преживяват при мизерни условия и напълно лишени от права, без да се има предвид фактът, че е възможно те вече да са били подложени на насилие от страна на силите на реда.
 —
 На последно място, жалбата се основава на констатацията, че изправен пред бедствено хуманитарно и социално положение, ЕС явно не е изпълнил своите задължения по общностното и международното право.


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/13
 Решение на Съда (трети състав) от 4 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH/Hauptzollamt Osnabrück
 (Дело C-5/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 267 ДФЕС - Производство за инцидентен контрол за конституционосъобразност - Проверка за съответствието на национален закон както с правото на Съюза, така и с конституцията на съответната държава членка - Право на национална юрисдикция да сезира Съда с преюдициално запитване - Национална правна уредба, която предвижда данък за използването на ядрено гориво - Директиви 2003/96/ЕО и 2008/118/ЕО - Член 107 ДФЕС - Членове 93 АЕ, 191 АЕ и 192 АЕ))
 (2015/C 236/17)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Kernkraftwerke Lippe-Ems GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Osnabrück
 Диспозитив
 1)
 Член 267 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че национална юрисдикция, която изпитва съмнения относно съвместимостта на национален законодателен акт както с правото на Съюза, така и с конституцията на съответната държава членка, не е лишена от правото, нито е освободена от задължението в предвидените случаи да сезира Съда на Европейския съюз с въпроси относно тълкуването или валидността на това право поради обстоятелството, че е налице висящо производство за инцидентен контрол за конституционност на същия законодателен акт пред компетентната да упражнява такъв контрол национална юрисдикция.
 2)
 Член 14, параграф 1, буква а) от Директива 2003/96/EО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамката на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията, и член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда събирането на данък за използването на ядрено гориво за производството на електроенергия с търговска цел.
 3)
 Член 107 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда данъчно облагане на използването на ядрено гориво за производството на електроенергия с търговска цел.
 4)
 Член 93, параграф 1 АЕ, член 191 АЕ във връзка с член 3, параграф 1 от Протокол (No 7) за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз, приложен към Договорите за ЕС, за функционирането на ЕС и за ЕОАЕ, както и член 192, параграф 2 АЕ във връзка с член 1, параграф 2 АЕ и член 2, буква г) АЕ трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която предвижда събирането на данък за използването на ядрено гориво за производството на електроенергия с търговска цел.
 (1) ОВ C 85, 22.3.2014 г.


text:
 24.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 19/27
 Решение на Първоинстанционния съд от 2 декември 2008 г. — Harman International Industries/СХВП — Becker (Barbara Becker)
 (Дело T-212/07) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Barbara Becker“ - По-ранна словна марка на Общността „BECKER“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Прилика на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2009/C 19/51)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Harman International Industries, Inc. (Northridge, Калифорния, Съединени щати) (представител: M. Vanhegan, barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: G. Schneider, agent)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Barbara Becker (Miami, Флорида, Съединени щати) (представител: P. Baronikians, avocat)
 Предмет
 жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 7 март 2007 г. (преписка R 502/2006-1) относно процедура по възражение между Harman International Industries, Inc. и г-жа Barbara Becker.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП) от 7 март 2007 година (Преписка R 502/2006 1).
 2)
 Отхвърля като недопустимо искането на Harman International Industries, Inc. за отхвърляне на заявката за регистрация на марката на Общността „Barbara Becker“.
 3)
 СХВП понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Harman International Industries.
 4)
 Г жа Barbara Becker понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 183, 4.8.2007 г.


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/12
 Жалба, подадена на 28 август 2007 г. от Waterford Wedgwood plc срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав), постановено на 12 юни 2007 г. по дело T-105/05 — Assembled Investments (Proprietary) Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)
 (Дело C-398/07 P)
 (2007/C 283/20)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Waterford Wedgwood plc (представител: J. Pagenberg, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Assembled Investments (Proprietary) Ltd, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (СХВП)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска Съдът:
 —
 да отмени Решението на Първоинстанционния съд от 12 юни 2007 г. по дело T-105/05
 —
 да върне делото на Първоинстанционния съд
 —
 да осъди СХВП и Assembled Investments да поемат разноските по производството пред Съда.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е нарушил член 8, параграф 1, точка б) от Регламента на Съвета относно марката на Общността (1) поради това, че е приложил погрешни правни критерии при определянето на това, че конфликтните стоки не са сходни.
 По-нататък жалбоподателят твърди, че Първоинстанционният съд е нарушил член 8, параграф 1, точка б) от Регламента на Съвета относно марката на Общността, като е приел в точка 34 от решението си, обратно на апелативния състав, че потребителите няма да счетат съответните стоки за сходни, без наличието на доказателствена основа за този извод, който следователно се базирал на изопачаване на фактите.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/11
 Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2015 г. — Европейска комисия/Република България
 (Дело C-145/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 1999/31/ЕО - Член 14 - Депониране на отпадъци - Неопасни отпадъци - Съществуващи депа, които не отговарят на изискванията))
 (2015/C 311/11)
 Език на производството: български
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: С. Петрова и E. Sanfrutos Cano)
 Ответник: Република България (представители: Е. Петранова и Д. Драмбозова)
 Диспозитив
 1)
 Като не е предприела необходимите мерки, така че съществуващите в страната депа за неопасни отпадъци да продължат да действат от 16 юли 2009 г. нататък само ако отговарят на изискванията на Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, Република България не е изпълнила задълженията си по член 14, букви а)—в) от тази директива.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Европейската комисия и Република България понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 159, 26.5.2014 г.


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/24
 Жалба, подадена на 12 май 2016 г. от Schenker Ltd срещу решението, постановено от Общия съд (девети състав) на 29 февруари 2016 г. по дело T-265/12, Schenker Ltd/Европейска комисия
 (Дело C-263/16 P)
 (2016/C 243/25)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Schenker Ltd (представители: F. Montag, Rechtsanwalt, F. Hoseinian, avocat, M. Eisenbarth, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд от 29 февруари 2016 г., Schenker/Комисия (T-265/12, EU:T:2016:111),
 —
 да отмени член 1, параграф 1, буква а) от Решение на Комисията от 28 март 2012 г. по преписка COMP/39462 — Спедиторски услуги (наричано по-нататък „обжалваното решение“) или при условията на евентуалност да върне делото за разглеждане от Общия съд,
 —
 да отмени или евентуално да намали глобите, определени в член 2, параграф 1, буква a) от обжалваното решение, или при условията на евентуалност да върне делото за разглеждане от Общия съд, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят посочва следните основания за жалбата си:
 1.
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че Комисията правилно се основала на искането на Deutsche Post за освобождаване от глоби, че принципът на забраната за двойно представителство не бил нарушен и че Комисията не била длъжна да провежда разследване относно евентуално нарушение на този принцип.
 2.
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като тълкувал член 1 от Регламент No 141/62 (1) в смисъл, че не бил приложим към поведението, свързано с „Новата система за износ на Обединеното кралство“.
 3.
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че поведението, свързано с „Новата система за износ на Обединеното кралство“, може да засегне значително търговията между държавите членки, въпреки че се ограничавало до допълнителни такси за услугите за подаване, свързани със спедиции от Обединеното кралство към страни извън ЕИП.
 4.
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като приел, че Комисията не нарушила член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз, принципа на добра администрация и задължението за мотивиране по член 296 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС), като решил да осъди The Brink’s Company солидарно с жалбоподателя (като правоприемник на BAX Global Ltd. (UK) за поведението, свързано с „Новата система за износ на Обединеното кралство“.
 5.
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като изопачил съдържанието на обжалваното решение, надвишил предоставените му с член 264 ДФЕС правомощия и не извършил преценка с оглед прилагане на принципа на пропорционалност, като приел, че Комисията не нарушила член 23 от Регламент No 1/2003 (2), принципа на пропорционалност и принципа на съответствие между наказанието и нарушението.
 6.
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, като потвърдил използваните от Комисията на основание Известието относно сътрудничеството от 2006 г. (3) ставки за намаление и изопачил съдържанието на обжалваното решение.
 (1) Регламент No 141 на Съвета за освобождаване на транспортните услуги от прилагането на Регламент No 17 на Съвета


text:
(ОВ 124, 1962 г., стр. 2751).
 (2) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).
 (3) Известие на Комисията относно освобождаване от глоби и намаляване на техния размер по делата за картели (ОВ C 298, 2006 г., стр. 17; Специално издание на български език, глава 8, том 5 стр. 3).


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/31
 Преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias (Гърция), постъпило на 16 май 2017 г. — Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE)/GNA „Ο Εvaggelismos — Ofthalmiatreio Αthinon — Polykliniki“ Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas“, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias — (GONK), „Oi Agioi Anargyroi“
 (Дело C-260/17)
 (2017/C 239/39)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Αnodiki Ypiresies Diacheirisis Perivallontos, Oikonomias, Dioikisis EPE (Αnodiki Services EPE)
 Ответници: GNA „Ο Εvaggelismos — Ofthalmiatreio Αthinon — Polykliniki“ Geniko Nosokomeio Athinon „Georgios Gennimatas“, Geniko Ogkologiko Nosokomeio Kifisias — (GONK), „Oi Agioi Anargyroi“
 Преюдициални въпроси
 1)
 Достатъчно ли е съгласно член 10, буква ж) от Директива 2014/24 (1) за квалификацията на даден договор като „трудов договор“ той да има за предмет наемен труд, или договорът трябва да съдържа конкретни характеристики (например по отношение на вида труд, на предвидените условия, на квалификациите на кандидатите и на елементите от процедурата за подбор на кандидатите), така че подборът на всеки работник да е резултат на индивидуална преценка и на субективна оценка на личността му от страна на работодателя? Могат ли да се считат за „трудови договори“ съгласно член 10, буква ж) от Директива 2014/24 срочните трудови договори, сключени според обективни критерии като продължителност на безработица на кандидата, предишен опит или брой ненавършили пълнолетие деца след формална проверка на придружаващите документи и според предварително определена процедура за възлагане на точки въз основа на горепосочените критерии, каквито са договорите по член 63 от Закон 4430/2016?
 2)
 Допустимо ли е, съгласно разпоредбите на Директива 2014/24 (член 1, параграф 4, член 18, параграфи 1 и 2, член 19, параграф 1, членове 32 и 57 във връзка със съображение 5), от преамбюла на Договора за функционирането на Европейския съюз (членове 49 и 56) и Хартата на основните права (членове 16 и 52), както и съгласно принципите за равно третиране, прозрачност и пропорционалност, използването от страна на публични органи на други средства, включително трудови договори, освен обществените поръчки, за да изпълнят функциите си от обществен интерес и евентуално при какви условия в случай, когато използването им няма характеристиките на постоянна обществена услуга, а — както е в случая, предвиден в член 63 от Закон 4430/2016 — се осъществява за определен период от време и за преодоляване на извънредни обстоятелства, както и поради причини, свързани с ефективност на конкуренцията или законосъобразност на дейността на предприятията на пазара на обществени поръчки? Могат ли горепосочените причини и обстоятелства — като невъзможност за безпрепятствено изпълнение на обществените поръчки или постигането на по-големи икономически ползи в сравнение (с това, което би било възможно) с обществена поръчка — да се считат за императивни мотиви от общ интерес, които са основание за приемането на мерки, предполагащи сериозно ограничаване — по обхват и продължителност — на предприемаческата дейност в областта на обществените поръчки?
 3)
 Изключена ли е предвидената в Директива 89/665 съдебна защита, определена в член 1 съгласно действащата му редакция, срещу решение на публичен орган като решенията, обжалвани в главното производство относно договор,


text:
за който се твърди, че е изключен от приложното поле на Директива 2014/24 (например защото е „трудов договор“), когато жалбата е подадена от икономически оператор, който има правен интерес да му бъде възложена обществена поръчка със същия предмет и който твърди, че незаконосъобразно не е приложена Директива 2014/24 с убеждението, че не е приложима?
 (1) Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 година за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО текст от значение за ЕИП (ОВ L 94, 2014 г., стр. 65).


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/24
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Tivoli (Италия) на 3 август 2012 г. — Enrico Petillo и Carlo Petillo/Unipol
 (Дело C-371/12)
 2012/C 295/44
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Tivoli
 Страни в главното производство
 Ищци: Enrico Petillo, Carlo Petillo
 Ответник: Unipol
 Преюдициален въпрос
 Разрешено ли е с оглед на Директиви 72/166/ЕИО (1), 84/5/ЕИО (2), 90/232/ЕИО (3) и 2009/103/ЕО (4), уреждащи задължителната застраховка „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства, вътрешното законодателство на държава членка да предвижда — чрез задължително изчисляване по силата на закона само на размера на вредите, настъпили в резултат на пътнотранспортни злополуки — възможност за фактическо ограничаване (от гледна точка на изчисляването) на отговорността за неимуществени вреди, които са за сметка на правните субекти (застрахователните дружества), задължени по смисъла на същите директиви да гарантират задължителната застраховка за вреди, причинени от използването на моторни превозни средства?
 (1) Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).
 (2) Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).
 (3) Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).
 (4) Директива 2009/103/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за контрол върху задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 263, стр. 11).


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/21
 Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — GL2006 Europe/Комисия
 (Дело T-435/09) (1)
 (Арбитражна клауза - Договори за финансова помощ, сключени в рамките на Пета и Шеста рамкова програма за дейности на Общността в областта на изследванията и технологичното развитие и в рамките на програмата eTEN - Проекти Highway, J WeB, Care Paths, Cocoon, Secure-Justice, Qualeg, Lensis, E-Pharm Up, Liric, Grace, Clinic и E2SP - Разваляне на договорите - Възстановяване на преведените суми - Дебитни известия - Насрещен иск - Представителство на ищеца)
 2013/C 325/34
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: GL2006 Europe Ltd (Бирмингам, Обединено кралство) (представители: M. Gardenal и E. Belinguier-Raiz, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Delaude и N. Bambara, а впоследствие S. Delaude, подпомагани от R. Van der Hout, avocat)
 Предмет
 От една страна, предявен въз основа на арбитражни клаузи от дружество GL2006 Europe иск съгласно член 238 ЕО, с който ищецът оспорва проведените в помещенията му от OLAF проверки през декември 2008 г., съдържащото се в писмото от 10 юли 2009 г. решение, с което Комисията е прекратила участието му в два проекта в областта на изследванията и технологичното развитие, както и дванадесет дебитни известия, издадени от Комисията на 7 август 2009 г., с оглед на възстановяването на последната на сумите, които тя е превела на ищеца в рамките на участието му в дванадесет проекта в областта на изследванията и технологичното развитие, и от друга страна, насрещен иск за възстановяване на посочените суми.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по иска, предявен от GL2006 Europe Ltd.
 2.
 Осъжда GL2006 Europe да преведе на Европейската комисия сумата от 2 258 456,31 EUR ведно с лихвите, считано от падежите, предвидени в дебитните известия от 7 август 2009 г.
 3.
 Осъжда GL2006 Europe да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 11, 16.1.2010 г.


text:
 30.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/27
 Жалба, подадена на 15 април 2014 г. от Европейска агенция по лекарствата срещу решението, постановено на 5 февруари 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-29/13, Drakeford/ЕАЛ
 (Дело T-231/14 P)
 2014/C 202/34
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска агенция по лекарствата (ЕАЛ) (представители: T. Jabłoński и N. Rampal Olmedo, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)
 Друга страна в производството: David Drakeford (Дъблин, Ирландия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Съда на публичната служба по дело F-29/13 в частта му, с която се отменя решението на ЕАЛ да не поднови договора на ответника в настоящото производство по обжалване,
 —
 да уважи исканията, направени в първоинстационното производство от жалбоподателя по настоящото производство по обжалване, тоест да отхвърли жалбата като напълно неоснователна,
 —
 да осъди ответника в настоящото производство по обжалване да заплати съдебните разноски, направени в това производство и в производството пред Съда на публичната служба.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага три основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото основание е изведено от грешки при прилагането на правото от Съда на публичната служба при тълкуването на член 8, алинея 1 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, доколкото той е приел, че изразът „всяко последващо подновяване“ следва да се тълкува като визиращо всички форми, под които срочно нает служител по смисъла на член 2, буква а) от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз в края на своя срочен договор продължава в това си качество своето трудово правоотношение с работодателя си, дори това подновяване на договора да е придружено от израстване в степен или разширяване на упражняваните функции.
 2.
 Второто основание е изведено грешка при прилагане на правото от Съда на публичната служба, допусната при излагането на изключението от тълкуването на член 8, алинея 1 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз.
 3.
 Третото основание е изведено от грешка при прилагане на правото от страна на Съда на публичната служба, доколкото той е упражнил своето правомощие за пълен съдебен контрол.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/46
 Иск, предявен на 13 април 2010 г. — Pioneer Hi-Bred International/Комисия
 (Дело T-164/10)
 (2010/C 161/74)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Pioneer Hi-Bred International, Inc. (Johnston, Съединени американски щати) (представители: J. Temple Lang, Solicitor и T. Müller-Ibold, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Комисията е нарушила член 18 от Директива 2001/18 относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда, тъй като не представила пред Съвета проект за мерки, които да се приемат на основание член 5, параграф 2 от решението на Съвета и тъй като не приела всички други мерки, които в зависимост от развитието на процедурата по вземане на решение могат да се окажат необходими за приемане на посоченото в член 18 от директивата решение,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 На 2 май 2007 г. ищецът подава първия си иск на основание член 232 ЕО (1) като твърди, че в нарушение на член 18 от Директива 2001/18/ЕО (2) Комисията не предприела действия да осигури приемането на решение относно нотификацията на ищеца във връзка с пускането на пазара на генетично модифицирана царевица, резистентна към насекоми 1507. На 21 януари 2009 г. на основание член 5, параграф 2 от Решение 1999/468 Комисията представя на регулаторния комитет предложение за решение. В рамките на производството пред Първоинстанционния съд страните се споразумяват, че предвид представянето на предложението за решение искът е станал безпредметен и с определение от 4 септември 2009 г. Първоинстанционният съд приема, че основанието за постановяване на решение по същество по дело T-139/07 е отпаднало.
 С настоящия иск на основание член 265 ДФЕС ищецът твърди, че въпреки искането му Комисията все още не е представила предложение пред Съвета за пускане на пазара на генетично модифицирана царевица, резистентна към насекоми 1507. Ищецът изтъква, че след дадената от регулаторния комитет отметка „без становище“ по отношение на предложението от 25 февруари 2009 г., Комисията не е представила никакво проекторешение относно неговата нотификацията на състоялите се след тази дата шест сесии на формацията на Съвета „Околна среда“.
 Ищецът поддържа, че в рамките на предвидената от директивата процедура Комисията е длъжна да осигури приемането и публикуването в определените от директивата срокове на решение относно нотификация. Той твърди също така, че като не представя на Съвета проект за мерките, които следва да се вземат, Комисията не осигурява приемането на подобно решение, макар ищецът и другите страни съгласно директивата да са изпълнили всички изисквания на директивата.
 Освен това ищецът сочи, че макар да е била поканена да действа, Комисията не взела позиция по смисъла на член 265 ДФЕС. По мнение на ищеца причините, поради които Комисията не представила проекторешение пред Съвета са ирелевантни и необосновани. Според ищеца бездействието на Комисията засегнало правното му положение и му причинило специални, доказани и измерими вреди.
 (1) Дело T-139/07, Pioneer Hi-Bred International/Комисия, ОВ C 155, 2007 г., стр. 28.
 (2) Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване


text:
 17.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 422/7
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 28 септември 2015 година
 по дело E-6/15
 Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия
 (Неизпълнение на задължения от държава — членка на ЕАСТ — Свобода на предоставяне на услуги — Директива 2006/123/ЕО относно услугите на вътрешния пазар — Изискване за местно разрешение за строителство)
 (2016/C 422/06)
 По дело E-6/15 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия — ИСКАНЕ за обявяване, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си по член 16 от акта, посочен в точка 1 на приложение X към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар), или, като алтернатива, член 36 от Споразумението за Европейското икономическо пространство, като е оставило в сила раздел 20-1, параграф 2, и раздел 22-3 от Закона за планиране и строителство, във връзка с раздели от 9-1 до 9-4 и 11-1 от Правилата за строителство, според които дружествата, извършващи строителни работи, следва да получат разрешение от местните общини преди започване на своята дейност, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия докладчик), съдии, излезе с решение на 28 септември 2015 г., чийто диспозитив е, както следва:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Постановява, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията си съгласно член 16 от акта, посочен в точка 1 на приложение X към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 г. относно услугите на вътрешния пазар), като е оставило в сила раздел 20-1, параграф 2, и раздел 22-3 от Закона за планиране и строителство, във връзка с раздели от 9-1 до 9-4 и 11-1 от Правилата за строителство, според които дружествата, извършващи строителни работи, следва да получат разрешение от местните общини преди започване на своята дейност.
 2.
 Осъжда Кралство Норвегия да заплати съдебните разноски.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/58
 Жалба, подадена на 2 февруари 2016 г. — Sigma Orionis/REA
 (Дело T-47/16)
 (2016/C 098/74)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Sigma Orionis SA (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 да установи, че:
 —
 REA не е изпълнила задълженията си по договора за субсидиране H2020, като е спряла всички дължими по него на жалбоподателя плащания въз основа на неправомерно изготвен доклад за разследване от OLAF,
 —
 при условията на евентуалност, да разпореди назначаване на експерт, който да установи безспорно дължимите на жалбоподателя суми по спорния договор за субсидиране.
 С оглед на това да осъди ответника:
 —
 да заплати дължимите на основание договор за субсидиране H2020 суми, а именно 425 406,25 EUR, ведно със съответните лихви за забава съгласно член 21.11.1, считано от датата на падежа в определения от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните операции по рефинансиране размер, увеличен с 3,5 пункта,
 —
 да плати обезщетение на жалбоподателя за претърпените от него допълнителни вреди, оценени на настоящия етап на 1 500 000 EUR и подлежащи в хода производството евентуално на увеличаване или намаляване,
 —
 да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първото основание е че Изпълнителната агенция за научни изследвания (REA) не можела да вземе решение за пълно спиране на плащанията, дължими на жалбоподателя, като се позове на доклад за разследване, който бил изготвен въз основа на неправомерно събрани доказателства. В това отношение жалбоподателят поддържа, че REA се основала на неправомерно събрани доказателства, поради което както спирането на плащанията, така и прекратяването на договорите за субсидиране било незаконосъобразно.
 2.
 Второто основание е че било допуснато нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като различните доклади за технически одит неизменно стигали до извода, че жалбоподателят е използвал средствата в съответствие с принципите на икономичност, ефикасност и добро финансово управление. Поради това REA не можела да претендира, че правомерно е констатирала допуснати от жалбоподателя нередности в рамките на други субсидии, за да обоснове както прекратяването на спорните договори за субсидиране, така и спирането на всички плащания по тях. Впрочем участието в споразумения за субсидиране представлявало единствен източник на финансиране за жалбоподателя и липсата на нови европейски проекти неизбежно щяла да доведе до изпадането му в несъстоятелност.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/25
 Решение на Общия съд от 3 май 2017 г. — Sotiropoulou и др./Съвет
 (Дело T-531/14) (1)
 ((Извъндоговорна отговорност - Икономическа и парична политика - Решения, отправени към държава членка с оглед на коригиране на положение на прекомерен дефицит - Намаляване и премахване на пенсионни права в Гърция - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, от която частноправните субекти черпят права))
 (2017/C 213/32)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищци: Leïmonia Sotiropoulou (Патра, Гърция) и 63-та други ищци, чиито имена са посочени в приложение към решението (представител: K. Chrysogonos, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A. de Gregorio Merino, E. Chatziioakeimidou и E. Dumitriu-Segnana)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: J.-P. Keppenne и M. Konstantinidis)
 Предмет
 Искане на основание член 268 ДФЕС за обезщетение за вредите, които ищците твърдят, че са претърпели в резултат на приемането на решенията на Съвета, отправени към Република Гърция във връзка със задействането на предвидения в член 126 ДФЕС механизъм
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда г-жа Leïmonia Sotiropoulou и другите ищци, чиито имена са посочени в приложение, да заплатят съдебните разноски.
 3)
 Европейската комисия понася собствените си разноски.
 (1) ОВ C 351, 6.10.2014 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/57
 Жалба, подадена на 3 юли 2011 г. — ZZ/Парламент
 (Дело F-65/11)
 2011/C 252/127
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: адв. O. Mader, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Европейския парламент, с което се определят на жалбоподателя само две точки за заслуги в рамките на годишното атестиране за 2004 г., през която е командирован в Европейската сметна палата.
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска,
 —
 да се отмени решението на ответника от 19 юли 2010 г., с което в рамките на процедурата по годишно атестиране за 2004 г. не му е определена трета точка за заслуги, като се отмени и решението на ответника от 28 април 2011 г., с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя срещу решението от 19 юли 2010 г.;
 —
 да се осъди ответника да заплати на жалбоподателя обезщетение за претърпените неимуществени вреди в размер, определен по преценка на Съда;
 —
 да се осъди Европейският парламент да заплати съдебните разноски.


text:
 19.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/12
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 21 април 2008 г. — Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik international, VO Sembodja BV и Parc Healthcare International Limited/Omnipol Ltd
 (Дело C-167/08)
 (2008/C 183/22)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hof van Cassatie van België (Касационен съд (Белгия)
 Страни в главното производство
 Ищец: Draka NK Cables Ltd, AB Sandvik International, VO Sembodja BV и Parc Healthcare International Limited
 Ответник: Omnipol Ltd.
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли кредиторът, който предявява иск от името и за сметка на длъжника си, да се смята за страна по смисъла на член 43, параграф 1 от Регламент No 44/2001 (1), т.е. за страна, която може да обжалва решение по молба за декларация за изпълняемост, дори ако формално не е встъпил като страна в процеса по този спор, в рамките на който друг кредитор на този длъжник е поискал тази декларация за изпълняемост.
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, глава 19, том 3, стр. 74).


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/14
 Искане за преюдициално заключение, направено от Verwaltungsgerichts Gießen (Германия) на 3 септември 2007 г. — Olaf Amadeus Wilhelm Happel/Wetteraukreis
 (Дело C-410/07)
 (2007/C 283/27)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Verwaltungsgerichts Gießen
 Страни в главното производство
 Ищец: Olaf Amadeus Wilhelm Happel
 Ответник: Wetteraukreis
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли да се тълкуват членове 43 и 49 ЕО в смисъл, че противоречат на съществуването на държавен монопол по отношение на някои хазартни игри като например залагания върху резултатите от спортни състезания, когато във въпросната държава-членка не съществува последователна и системна политика за ограничаване на хазартните игри, по-специално защото организаторите, на които е предоставена национална концесия, насърчават участието в други хазартни игри като националните лотарии и игрите в казино и защото освен това други игри със същия или по-висок риск от поставяне в зависимост като залаганията върху резултатите от определени спортни състезания (например конни надбягвания) и игралните автомати, могат да бъдат престирани като услуги от частни оференти?
 2)
 Трябва ли да се тълкуват членове 43 и 49 ЕО в смисъл, че разрешенията за организиране на залагания върху резултатите от спортни състезания, които не са ограничени в рамките на съответната национална държава и които са предоставени от публични органи на компетентните държави-членки, дават право на притежателя на разрешението, както и на негов довереник да предлагат и да изпълняват също така на територията на други държави-членки без допълнителни национални разрешения съответните предложения за сключване на договор?