text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/50
 Жалба, подадена на 24 май 2014 г. — Fih Holding и Fih Erhversbank/Комисия
 (Дело T-386/14)
 2014/C 253/66
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Fih Holding A/S (Копенхаген, Дания) и Fih Erhversbank A/S (Копенхаген) (представител: O. Koktvedgaard, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение C(2014) 1280 окончателен на Комисията от 11 март 2014 г. относно държавна помощ SA.34445 (2012/c), предоставена от Дания под формата на прехвърляне на свързани с недвижимо имущество активи от FIH на FSC, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат шест правни основания.
 1.
 Съгласно първото правно основание обжалваното решение противоречи на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото Комисията е приела, „че никой оператор в условията на пазарна икономика не би желал да инвестира при условия като тези по договора за продажба на дялово участие [неофициален превод]“ (съображение 93), че „в резултат на това мерките не съответстват на принципа на оператор в условията на пазарна икономика [неофициален превод]“ (съображения 93 и 99) и в член 1, параграф 1, че прехвърлянето на активи представлява държавна помощ.
 2.
 Съгласно второто правно основание поради вече съществуващи задължения, тежащи върху FSC, същото следва да се сравнява не с частен инвеститор, воден от по-дългосрочните перспективи за рентабилност на инвестирания капитал, а с частен кредитор, търсещ да получи плащане на дължимите суми от длъжник, изпитващ финансови затруднения.
 3.
 Според третото правно основание обжалваното решение противоречи на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като в съображение 116 се приема, че брутният капиталоосвобождаващ ефект на мерките е в размер на 375 милиона датски крони, които трябва да бъдат възстановени, и че стойността на активите при прехвърлянето е с 254 милиона датски крони над действителната икономическа стойност, която сума трябва да бъде възстановена, и в параграф 2 на член 1, както и в договореност 6 от предварителните договорености, Комисията поставя одобрението си в зависимост от това.
 4.
 Съгласно четвъртото правно основание обжалваното решение противоречи на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото Комисията приема в съображение 103, буква а) „наличие на полза, свързана с формулата по договора за продажба на дялово участие (0,73 милиарда датски крони) [неофициален превод]“, и в съображение 103, буква б) „отказ от възнаграждение за дялово участие (1,33 милиарда датски крони) [неофициален превод]“. Поради това няма основание за възнаграждение за освобождаването на капитал, претендирано от Комисията в параграф 2 на член 1 и в договореност 6.
 5.
 Според петото правно основание Комисията не е разбрала правилно условията по договора, когато е заключила, че FIH следва да заплати 254 милиона датски крони на FSC (съображение 116), представляващи разликата между стойността при прехвърлянето и действителната икономическа стойност на активите.
 6.
 Съгласно шестото правно основание обжалваното решение противоречи на член 296 ДФЕС и на член 41, параграф 2, буква в) от Хартата, тъй като Комисията не е изпълнила основното си процесуално задължение да мотивира решението си.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/19
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van Cassatie van België на 17 март 2010 г. — Greenstar-Kanzi Europe NV/Jean Hustin и Jo Goossens
 (Дело C-140/10)
 (2010/C 161/27)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van Cassatie van België
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Greenstar-Kanzi Europe NV
 Ответници: Jean Hustin, Jo Goossens
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 94 от Регламент (ЕО) No 2100/94 на Съвета от 27 юли 1994 година относно правната закрила на Общността на сортовете растения (1), изменен с Регламент (ЕО) No 873/2004 на Съвета от 29 април 2004 г. (2), във връзка с член 11, параграф 1, член 13, параграфи 1—3 и членове 16, 27 и 104 от посочения Регламент No 2100/94, да се тълкува в смисъл, че титулярят или лицензополучателят има право на иск за преустановяване на нарушение срещу всяко лице, което извършва действия по отношение на материал, който лицензополучателят му е продал или прехвърлил, когато не са спазени ограниченията относно продажбата на този материал, предвидени в лицензионния договор между лицензополучателя и титуляря на закрила на Общността на сортовете растения?
 2.
 При утвърдителен отговор, има ли значение за преценката на нарушението дали лицето, което извършва посочените действия, е знаело или е трябвало да знае за съдържащите се в лицензионния договор ограничения?
 (1) ОВ L 227, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 15, стр. 197.
 (2) ОВ L 162, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 58, стр. 165.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 1.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 61/20
 Жалба, подадена на 7 януари 2014 г. — Taetel/Комисия
 (Дело T-29/14)
 2014/C 61/37
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Taetel, SL (Мадрид, Испания) (представители: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero и G. Canalejo Lasarte, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на основание член 263 ДФЕС в частта, в която обявява съществуването на държавна помощ и разпорежда възстановяването ѝ от инвеститорите,
 —
 при условията на евентуалност да отмени членове 1, 2 и член 4, параграф 1 от решението, доколкото определят инвеститорите като бенефициери, които са длъжни да възстановяват предполагаемата помощ,
 —
 при условията на евентуалност да обезсили съдържащото се в член 4, параграф 1 в края разпореждане за възстановяване на помощта от инвеститорите поради нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, тъй като не може да бъде разпоредено възстановяване преди датата на публикуване на решението за започване на процедура,
 —
 при условията на евентуалност да отмени член 2 от решението и да обяви за незаконосъобразна методологията на определяне на предполагаемото предимство, което подлежи на възстановяване от инвеститорите,
 —
 да обяви нищожността или, алтернативно, частична недействителност на член 4, параграф 1 от решението относно забраната за „прехвърляне на задължението за събиране на други лица“, доколкото в него се съдържа преценка относно забраната или предполагаемата недействителност на договорните клаузи за събиране от трети лица на сумите, които инвеститорите трябва да възстановят на испанската държава, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалваното в настоящото производство решение е същото като по дело Bankia/Комисия, T-700/13, дело Lico Leasing y Pequeños y Medianos Astilleros de Reconversión/Комисия, T-719/13 и дело Anudal Industrial/Комисия, T-3/14.
 Правните основания и основните доводи са сходни с изтъкнатите вече по посочените дела.
 По-специално се твърди нарушение на член 107 ДФЕС затова, че обжалваното решение приема, че системата за данъчно облагане на автомобилите, приложима за някои споразумения за финансов лизинг за закупуване на нови плавателни съдове, представлява в своята съвкупност държавна помощ.
 Според жалбоподателя решението нарушава член 107 ДФЕС и като приема, че мерките, включени в посочената система на данъчно облагане, представляват „нова“ държавна помощ.
 При условията на евентуалност жалбоподателят твърди нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, както и нарушение на членове 107, 108 и 206 ДФЕС поради неправилна индивидуализация на бенефициерите и грешка при определянето на подлежащите на възстановяване суми, както и на член 108, параграф 3 ДФЕС, член 19 от Регламент No 659/1999, член 3, параграф 6 от Договора за Европейския съюз и членове 16 и 17 от Хартата на Европейския съюз на основните права, тъй като в член 4, параграф 1 от обжалваното решение се забраняват или обявяват за недействителни договорните клаузи, съгласно които инвеститорите могат да претендират от трети лица сумите, които са били задължени да възстановят на испанските органи.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/17
 Жалба, подадена на 16 септември 2013 г. от GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH срещу Решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 3 юли 2013 г. по дело T-206/12, GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-495/13 P)
 2013/C 325/29
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH (представители: I. Memmler и S. Schulz, Rechtsanwältinnen)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Villiger Söhne GmbH
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени Решението на Общия съд от 3 юли 2013 г. по дело T-206/12, както и Решението на първия апелативен състав на ответника от 1 март 2012 г. по преписка R 0411/2011-1;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбата в конкретния случай е насочена срещу Решението на Общия съд, с което той отхвърля подадената от жалбоподателя жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация на вътрешния пазар от 1 март 2012 г. относно производство по възражение между Villiger Söhne GmbH и GRE Grand River Enterprises Deutschland GmbH.
 Жалбоподателят изтъква като единствено основание в жалбата си неправилното тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1).
 В изложените мотиви жалбоподателят изтъква следното:
 Общият съд неправилно е тълкувал понятието „идентичност на стоките“, тъй като приравнява стоката „пури“ на родовото понятие „тютюнево изделие“. Вследствие на това Общият съд е разширил несъразмерно обхвата на закрилата на конфликтната марка.
 Общият съд тълкувал погрешно понятието „сходство на стоките“, тъй като и във връзка с преценката на сходството на стоките не е могъл да приеме, че отделната стока „пури“ е по принцип сходна с родовото понятие „артикули за пушачи“.
 При сравняването на знаците Общият съд не е приложил правилно учението за цялостната преценка, тъй като е разгледал общо и в тяхната взаимовръзка съставните елементи „LIBERTAD“ и „LIBERTE“, като при това не е откроил всички останали съставни елементи на марките.
 Ако е приложил правилно учението за цялостната преценка на обстоятелствата по случая, Общият съд е трябвало по-конкретно да отдаде по-голямо значение на някои други съставни елементи на конфликтните марки, наред с всичко останало и на цветовата комбинация на спорната марка и на марката, срещу която е подадено възражение, и на означението „LA“, използвано в марката, срещу която е подадено възражение.
 Според жалбоподателя Общият съд е приложил погрешно установените от Съда принципи за понятийно сходство, тъй като не е взел предвид в достатъчна степен обстоятелството, че марките са на различни езици.
 Жалбоподателят посочва, че в крайна сметка вследствие на това е погрешен резултатът, до който достига Общият съд.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/15
 Преюдициално запитване от Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 18 август 2015 г. — Signum Alfa Sped Kft./Nemzeti Adó — és Vámhivatal Kiemelt Adó — és Vám Főigazgatóság
 (Дело C-446/15)
 (2015/C 381/18)
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Signum Alfa Sped Kft.
 Ответник: Nemzeti Adó — és Vámhivatal Kiemelt Adó — és Vám Főigazgatóság
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли разпоредбите на Директива 2006/112 (1), уреждащи приспадането на ДДС, да се тълкуват в смисъл, че за да не бъде съответната сделка квалифицирана като фиктивна, данъчната администрация по принцип има право да изисква от данъчнозадълженото лице, което иска да упражни правото си на приспадане на ДДС, било да се е уверило, че издателят на фактурата за услугите, за които се иска приспадането, разполага с необходимите за предоставянето им човешки и материални ресурси не само към момента на предоставянето на съответната услуга, но и към момента, в който данъчнозадълженото лице се уверява в наличността на такива ресурси, и е изпълнил задълженията си за деклариране и внасяне на ДДС, било да разполага, наред с фактурата, с други, редовни документи за сделката, и освен това допустимо ли е изискването издателят на фактурата да осъществява законосъобразно търговската си дейност не само към момента на правната сделка, от която произтича правото на приспадане на ДДС, но и към момента на данъчната проверка?
 2)
 В случай че с оглед на посочените в предходния въпрос обстоятелства данъчната администрация установи, че макар сделката да е сключена, посоченото във фактурата е недостоверно, тъй като сделката не е изпълнена от фигуриращите във фактурата страни, необходимо ли е — като се има предвид, че тежестта на доказване по принцип пада върху нея — данъчната администрация да установи също и кои лица в случая са изпълнили правната сделка и кой е издал фактурата или тя може да откаже да признае право на приспадане на желаещото да се ползва от него данъчнозадължено лице, без да разполага с убедителни доказателства за посочените обстоятелства, нито с данни или факти, от които да се установява кое е третото лице или каква роля е изпълнявало, а единствено въз основа на това, която самата тя е посочила по въпроса?
 3)
 Следва ли разпоредбите на Директива 2006/112, уреждащи приспадането на ДДС, да се тълкуват в смисъл, че дори когато не оспорва, че сделката, отразена във фактурата, е изпълнена, а фактурата от формална страна отговаря на законовите изисквания, данъчната администрация има право да откаже да признае право на приспадане на ДДС, без да провери дали е положена дължимата грижа — на практика, основавайки се на обективна отговорност — с довода, че тъй като сделката не е изпълнена от страните, фигуриращи във фактурата, недостоверността на посоченото в последната по дефиниция изключва необходимостта да се проверява дали е положена дължимата грижа, или при подобни обстоятелства данъчният орган, който отказва да признае право на приспадане на ДДС, е длъжен също така да установи, че данъчнозадълженото лице, което иска да упражни правото на приспадане,


text:
е знаело за неправомерните действия — евентуално целящи да се избегне облагане — на предприятието, с което е било в договорни отношения, или дори е участвало в тези неправомерни действия?
 4)
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос, съвместимо ли е с разпоредбите на Директива 2006/112, уреждащи приспадането на ДДС, и с принципите на данъчен неутралитет, на правна сигурност и на пропорционалност, установени с практиката на Съда на Европейския съюз, тълкуване, съгласно което положената от получателя по фактурата грижа подлежи на проверка само ако може да бъде установено извършването на престация между страните, тоест ако сделката е изпълнена от страните по начина, описан във фактурата, и са налице само други отклонения, като например формални нарушения, по-конкретно предвид обстоятелството, че националното данъчно законодателство съдържа разпоредби относно фактури, в които са допуснати формални нарушения, и относно такива, издадени без да съществува сделка?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/15
 Решение на Съда (десети състав) от 11 декември 2014 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-677/13) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Директива 1999/31/ЕО - Членове 6, буква a), 8, 9, букви a)-в), 11, параграф 1, и 12 - Директива 2008/98/ЕО - Членове 13, 23 и 36, параграф 1 - Управление на отпадъците - Депониране на отпадъци - Липса на валидно издадено разрешение за депониране - Неправилна експлоатация на депото))
 (2015/C 046/20)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Patakia и E. Sanfrutos Cano)
 Ответник: Република Гърция (представител: E. Skandalou)
 Диспозитив
 1)
 Относно депото в Kiato:
 —
 като не е приела необходимите мерки за да гарантира, че управлението на отпадъците в съответното депо се извършва без да се застрашава човешкото здраве и без да се уврежда околната среда, и че са забранени изоставянето, изхвърлянето или неконтролираното управление на отпадъци в посоченото депо, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от членове 13 и 36, параграф 1, Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви;
 —
 като е допуснала функционирането на посоченото депо без издадено валидно разрешение, съобразено с предвидените изисквания и съдържание за издаването и необходимото съдържание на такова разрешение, и вследствие на това невъзможността за притежателя на отпадъците или управителят на депото да докажат преди или по време на доставката на съответните отпадъци, че тези отпадъци могат да бъдат приети в депото в съответствие с критериите, установени в разрешението, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от членове 8, 9, букви a)-в), и 11, параграф 1, буква a) от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, както и член 23 от Директива 2008/98, и
 —
 като не е гарантирала, че в рамките на оперативната фаза управителят ще прилага процедурите за контрол и за надзор, предвидени в приложение III от Директива 1999/31, Република Гърция не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 12, буква a) от тази директива.
 2)
 Отхвърля иска в останалата му част.
 3)
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 52, 22.2.2014 г.


text:
 24.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/12
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 30 август 2007 г. — Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon/Condor Flugdienst
 (Дело C-402/07)
 (2007/C 283/21)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Christopher Sturgeon, Gabriel Sturgeon, Alana Sturgeon
 Ответник: Condor Flugdienst GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 От решаващо значение ли е при тълкуването на понятието „отмяна“ на полет (с цел тълкуване на член 2, буква л) и член 5, параграф 1, буква в) от Регламент (EО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/ (1)), дали първоначалното разписание на полета не се спазва, имащо за последица това, че дадено забавяне, независимо от неговата продължителност, не съставлява отмяна на полет, ако въздушният превозвач не се отказва да изпълни планирания първоначален полет?
 2)
 При отрицателен отговор на въпрос 1: При какви обстоятелства дадено забавяне на полет не следва да се разглежда като закъснение, а като отмяна на полет? Зависи ли отговорът на този въпрос от продължителността на закъснението?
 (1) ОВ L 46, стр. 1.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/54
 Жалба, подадена на 30 март 2017 г. — Grendene/EUIPO — Hipanema (HIPANEMA)
 (Дело T-435/17)
 (2017/C 283/83)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Grendene, SA (Собрал, Бразилия) (представител: J. L. de Castro Hermida, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Hipanema (Париж, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка със словния елемент „HIPANEMA“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация No 1 154 586
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 20 януари 2017 г. по преписка R 629/2016-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и вместо него да постанови друго, с което да приеме за установено, че стоките, за които се иска регистрацията на спорната марка, и стоките, защитени от ползващите се с приоритет марки, на които се основава възражението, си приличат, така че могат да се приемат за сходни за целите на прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента за марката на Европейския съюз,
 —
 след като приеме, че е налице такова сходство, Общият съд да сравни словните елементи на спорните знаци, което не е било направено нито на стадия на възражението, нито на този на обжалването по административен ред, да заключи, че е налице идентичност, както във фонетично, така и в семантично отношение в графичния аспект на знаците, както и че е невъзможно мирно съвместно съществуване на конфликтните марки, и в крайна сметка, че следва да се отхвърли искането за защита в Европейския съюз на международната марка No 1 154 586 „HIPANEMA“, клас 14, или, ако Общият съд реши, че не е компетентен, да върне преписката на апелативния състав със задължителния указания да приеме за установено наличието на сходство между конфликтните марки.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/6
 Решение на Съда (втори състав) от 24 октомври 2013 г. — Deutsche Post AG/Европейска комисия, UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG
 (Дело C-77/12 P) (1)
 (Обжалване - Държавни помощи - Решение на Комисията за започване на процедурата по член 88, параграф 2 ЕО - Жалба за отмяна - Актове, срещу които може да се подава жалба за отмяна - Актове, с които се цели пораждане на задължителни правни последици - По-ранно решение за започване на процедурата относно същите мерки)
 2013/C 367/08
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Post AG (представители: J. Sedemund и T. Lübbig, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: B. Martenczuk и T. Maxian Rusche), UPS Europe NV/SA, UPS Deutschland Inc. & Co. OHG (представители: T. Ottervanger и E. Henny, advocaten)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (осми състав) от 8 декември 2011 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-421/07), с което Общият съд отхвърля като недопустима жалбата на жалбоподателя за отмяна на решението на Комисията от 12 септември 2007 година за започване на процедурата по член 88, параграф 2 ЕО по отношение държавната помощ, предоставена от Федерална република Германия в полза на Deutsche Post AG (държавна помощ C 36/07 (ex NN 25/07) — Нарушение на член 263, четвърта алинея ДФЕС и на правото на ефективна правна защита — Погрешно тълкуване на правото на добра администрация, както и на принципите на оправданите правни очаквания и на правната сигурност — Непълни мотиви на решението на Общия съд
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 8 декември 2011 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-421/07).
 2.
 Връща делото за ново разглеждане пред Общия съд на Европейския съюз.
 3.
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 118, 21.4.2012 г.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/56
 Жалба, подадена на 4 януари 2008 г. — Nestlé/СХВП — Master Beverage Industries (Golden Eagle Deluxe)
 (Дело T-7/08)
 (2008/C 64/90)
 Език, на който е изготвена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Société des Produits Nestlé SA (Vervey, Швейцария) (представител: A. von Mühlendahl, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Master Beverage Industries Pte Ltd (Сингапур, Сингапур)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 1 октомври 2007 г. по Преписка R 1312/2006-2 (марка на Общността No 3 157 534),
 —
 да се постанови, че оспорваната заявка за марка на Общността No 3 157 534, която съдържа изображение на червена чаша с надпис „Golden Eagle Deluxe“, трябва да бъде отхвърлена,
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските във връзка с производството, включително тези, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав,
 —
 да се осъди Master Beverage, другата страна в производството пред апелативния състав, да заплати разноските във връзка с производството, включително тези, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав, в случай, че същото встъпи в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Master Beverage Industries Pte Ltd
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „Golden Eagle Deluxe“ за стоки от клас 30 — заявка No 3 157 534
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка на Общността и международни и национални фигуративни марки и словни марки „Red Cup“, „Gold Blend“ и изображения на чаша, inter alia, за кафе
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като конфликните марки имат висока степен на визуално подобие поради идентично подреждане на девет елемента, които присъстват и в двете марки, за които е подадена заявката, и в повечето от по-ранните марки, които поначало са отличителни.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/14
 Преюдициално запитване, отправено от Cour de cassation (Велико херцогство Люксембург) на 5 март 2008 г. — Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer и Jean Petitdidier/Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ) — Встъпили страни: Dexia Luxpart SA и др.
 (Дело C-101/08)
 (2008/C 116/25)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Audiolux SA, BIP Investment Partners SA, Jean-Paul Felten, Joseph Weyland, Luxiprivilège SA, Foyer SA, Investas ASBL, Claudie Stein-Lambert, Christiane Worre-Lambert, Baron Antoine de Schorlemer, Jacques Funck, Marc Meyer и Jean Petitdidier
 Ответници: Groupe Bruxelles Lambert SA (GBL), RTL Group SA, Juan Abello Gallo, Didier Bellens, André Desmarais, Gérald Frère, Jocelyn Lefebvre, Onno Ruding, Gilles Samyn, Martin Taylor, Bertelsmann AG, Siegfried Luther, Thomas Middelhoff, Ewald Wagenbach, Rolf Schmidt-Holz, Erich Schumann, WAZ Finanzierungs-GmbH, Westdeutsche Allgemeine Zeitungsverlagsgesellschaft E. Brost & J. Funke GmbH & Co (WAZ)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Позоваванията на равното третиране на акционерите и по-конкретно, защитата на малцинствените акционери:
 а)
 във Втора Директива за дружествата 77/91/ЕИО от 13 декември 1976 година (1), в членове 20 и 42 от нея;
 б)
 в Препоръка на Комисията от 25 юли 1977 г. за създаване на европейски кодекс за поведение относно сделките с ценни книжа (2), в „Трети общ принцип“ и в „Седемнадесета допълнителна разпоредба“ от нея;
 в)
 в Директива 79/279/ЕИО на Съвета от 5 март 1979 година относно координирането на условията за допускане на ценни книжа до официална регистрация на фондова борса (3) в приложение — списък В, точка 2, буква а) към нея, възпроизведено в консолидираната директива от 28 май 2001 г.,
 г)
 в Директива 2004/25/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (4) в член 3, параграф 1, буква a) от нея, в светлината на нейното осмо съображение
 представляват ли израз на общ принцип на правото на Общността?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е положителен, трябва ли този общ принцип на общностното право да се прилага само в отношенията между дружеството и неговите акционери или напротив, той трябва също да се прилага в отношенията между мнозинството от акционерите, упражняващи или придобиващи контрол върху дружество и малцинствените акционери на това дружество, по-специално в случай на дружество, чиито акции са регистрирани на фондова борса?
 3)
 Ако отговорът на двата предходни въпроса е положителен, трябва ли този общ принцип на общностното право, предвид развитието във времето на позоваванията, посочени в първия въпрос, да се разглежда като съществуващ и приложим в отношенията между мнозинството от акционерите и малцинствените акционери по смисъла на втория въпрос, още преди влизане в сила на Директива 2004/25/ЕО, посочена по-горе,


text:
и в конкретния случай — още преди настъпването на спорните факти през първото шестмесечие на 2001 година?
 (1) Втора директива 77/91/ЕИО на Съвета от 13 декември 1976 година за съгласуване на гаранциите, които се изискват в държавите-членки за дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите както на съдружниците, така и на трети лица по отношение учредяването на акционерни дружества и поддържането и изменението на техния капитал (ОВ L 26, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 8).
 (2) ОВ L 212, стр. 37.
 (3) ОВ L 66, стр. 21.
 (4) ОВ L 142, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/2
 Решение на Съда (четвърти състав) от 12 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-507/04) (1)
 („Неизпълнение на задължения от държава-членка - Опазване на дивите птици - Директива 79/409/ЕИО - Мерки за транспониране“)
 (2007/C 211/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. van Beek, B. Schima и M. Lang, agents)
 Ответник: Република Австрия (представител: H. Dossi, agent)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Непълно и неточно транспониране на Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1)
 Диспозитив
 1)
 Като не е транспонирала точно
 —
 член 1, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици в Бургенланд, Каринтия, Долна Австрия, Горна Австрия и Щирия,
 —
 член 5 от Директива 79/409 в Бургенланд, Каринтия, Долна Австрия, Горна Австрия и Щирия,
 —
 член 6, параграф 1 от Директива 79/409 в Горна Австрия,
 —
 член 7, параграф 1 от Директива 79/409 в Каринтия, Долна Австрия и Горна Австрия,
 —
 член 7, параграф 4 от Директива 79/409 в следните провинции и по отношение на следните видове:
 —
 в Каринтия — по отношение на глухара, тетрева, лиската, горския бекас, гривяка и гугутката,
 —
 в Долна Австрия — по отношение на гривяка, глухара, тетрева и горския бекас,
 —
 в Горна Австрия — по отношение на глухара, тетрева и горския бекас,
 —
 в провинция Залцбург — по отношение на глухара, тетрева и горския бекас,
 —
 в Щирия — по отношение на глухара, тетрева и горския бекас,
 —
 в Тирол — по отношение на глухара и тетрева,
 —
 във Форарлберг — по отношение на тетрева, и
 —
 в провинция Виена — по отношение на горския бекас;
 —
 член 8 от Директива 79/409 в Долна Австрия,
 —
 член 9, параграфи 1 и 2 от Директива 79/409 в Бургенланд, Долна Австрия, по отношение на член 20, параграф 4 от закона на Долна Австрия за защита на природата (Niederösterreichisches Naturschutzgesetz), Горна Австрия, провинция Залцбург, Тирол и Щирия,
 —
 член 11 от Директива 79/409 в Долна Австрия,
 Република Австрия не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея от членове 10 ЕО и 249 ЕО и член 18 от Директива 79/409.
 2)
 В останалата част искът се отхвърля.
 3)
 Република Австрия се осъжда да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 45, 19.2.2005 г.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/18
 Жалба, подадена на 6 ноември 2013 г. — Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe/Комисия
 (Дело T-579/13)
 2013/C 377/42
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Istituto Di Vigilanza Dell'Urbe SpA (Рим, Италия) (представители: D. Dodaro и S. Cianciullo, avvocati)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да постанови, че офертата на спечелилото обществената поръчка дружество Città di Roma Metronotte s.r.l. не е съобразена с lex specialis за тази поръчка, и по-специално с точка 5.2 от документацията за поръчката, съгласно която офертите трябва да бъдат изготвени в съответствие „с европейското и националното трудово право, приложимо при прехвърлянето на предприятия, и по-специално с Директива 2001/23/ЕО и националните разпоредби за нейното транспониране“, в частност с оглед на „разпоредбите относно запазването на правата на работниците при промяна на работодателя вследствие от уредено с договор прехвърляне на предприятие“,
 —
 да постанови, че представената от Città di Roma Metronotte s.r.l. оферта обективно нарушава принципа на равно третиране и на конкуренция, поради което противоречи на разпоредбите, съдържащи се в Делегиран регламент (ЕС) No 1268/2012 на Комисията от 29 октомври 2012 година относно правилата за прилагане на Регламент (ЕС, Евратом) No 966/2012 на Европейския парламент и на Съвета относно финансовите правила, приложими за общия бюджет на Съюза, в съображение 41 от който се уточнява, че „[ц]елта на процедурите за възлагане на обществени поръчки е задоволяване на нуждите на институцията при възможно най-добрите условия, като същевременно се гарантира равният достъп до обществените поръчки и се съблюдават принципите на прозрачност и недопускане на дискриминация“,
 —
 поради това да отмени възложената на Città di Roma Metronotte s.r.l. обществена поръчка и евентуално подписания с това дружество договор,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски,
 —
 да осъди Европейската комисия да плати обезщетение за вреди.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е подадена срещу решението на Представителството на Европейската комисия в Италия с референтен номер ARES (2013) 2936015 от 27 август 2013 г. с предмет „PO/2013-11-SEC/ROM — Междуинституционална покана за представяне на оферти относно услуги по охрана и посрещане в Домовете на Европейския съюз в Рим и Милано, Италия — лот 1 RCE [Представителство на Европейската комисия] и UIPE [Информационно бюро на Европейския парламент] в Рим“, с което е отхвърлена офертата на жалбоподателя.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание — нарушение на lex specialis на поръчката и на принципа на равно третиране.
 —
 Твърди, че в това отношение lex specialis предвижда, че избраното за изпълнител на услугата дружество е трябвало да спази условията на поръчката, като наеме на работа професионалните охранители, назначени в същия обект от предишния изпълнител. Спечелилото поръчката дружество обаче не направило това, и че
 —
 потвърждавайки мълчаливо възлагането на поръчката ответникът нарушил принципа на равно третиране, който изисква да бъдат изготвени и безпристрастно прилагани ясни и еднакви за всички участници правила за поръчката.
 2.
 Второто правно основание — нарушение на Регламент (ЕС) No 1268/2012 на Европейската комисия.
 —
 Твърди, че в това отношение е налице нарушение както


text:
на залегналия в член 2 от Директива 2004/18/ЕО принцип на гарантиране на равното третиране на жалбоподателите, така и на принципите, които намират израз в посочения по-горе акт и които с трябва да се гарантира зачитането на прозрачността и на конкуренцията наред със спазването на приложимите норми относно закрилата на труда, и че
 —
 единствено нарушаването на правилата на lex specialis на поръчката, на колективното трудово договаряне и на общностните и националните принципи на закрила на работниците, с които останалите конкуренти се съобразили, позволило на спечелилото поръчката дружество да направи икономически изгодна оферта.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/66
 Жалба, подадена на 10 октомври 2013 г. — Verein Natura Havel und Vierhaus/Комисия
 (Дело T-538/13)
 2013/C 344/122
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Verein Natura Havel eV (Берлин, Германия); и H.-P. Vierhaus (Берлин) (представител: Rechtsanwalt O. Austilat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат
 —
 да се отменят решението от 24 юни 2013 г. на генерална дирекция „Околна среда“ на Европейската комисия и решението от 3 септември 2013 г. на генералния секретариат на Европейската комисия, с които е отказан достъп до писмото на Комисията за определяне на срок за започване на производство No 2013/4000 за неизпълнение на задължения по Договора срещу Федерална република Германия от 30 май 2013 г.,
 —
 да се осъди ответникът да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, направени от жалбоподателите.
 Основания за обжалване и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания за обжалване.
 1.
 Първо основание за обжалване: нарушение на правото на жалбоподателите на достъп до информация
 На първо място жалбоподателите твърдят, че обжалваното решение на Комисията нарушава правото им на информация по член 15, параграф 3 ДФЕС, член 42 от Хартата на основните права, член 10, параграф 1 от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи, както и член 2, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1). Жалбоподателите изтъкват, че целта на посочените разпоредби е да се създаде възможно най-голяма прозрачност, както и че случаите на изключение трябва да се тълкуват стеснително. В допълнение, съдебната практика била поставила високи изисквания, що се отнася до доказването, че сериозно би се навредило на разследването. В обжалваното решение това не било спазено.
 2.
 Второ основание за обжалване: допусната грешка при прилагането на правото в рамките на проверката дали да се предостави частичен достъп
 Жалбоподателите също така твърдят, че при проверката, в резултат от която Комисията отказала дори частичен достъп, е допусната грешка при прилагането на правото. Съображенията, изложени в тази насока в решението, били неправилни и нарушавали принципа на пропорционалност.
 3.
 Трето основание за обжалване: неизпълнение на задължението за мотивиране
 На следващо място, обжалваното решение не отговаряло на предвидените изисквания за мотивиране.
 4.
 Четвърто основание за обжалване: нарушение на член 10, параграф 1, второ изречение от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи
 Освен това жалбоподателите твърдят, че е нарушено правото им да получават информация без намеса на държавните власти, което произтичало от член 10, параграф 1, второ изречение от Европейската конвенция за защита на правата на човека и основните свободи.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).


text:
 21.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 106/42
 Жалба, подадена на 26 януари 2016 г. — Caffè Nero Group/СХВП (CAFFÈ NERO)
 (Дело T-37/16)
 (2016/C 106/50)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Caffè Nero Group Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представител: L. Cassidy, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „CAFFÈ NERO“ — заявка за регистрация No 13 436 175
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 6 ноември 2015 година по преписка R 954/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да уважи заявката за регистрация на марка на Общността No 13436175;
 —
 да отхвърли мотивите за отказа на заявката за регистрация на марката на Общността на основание член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) и на член 7, параграф 2;
 —
 да разреши приемането и публикуването на заявката за марка на Общността за всички посочени стоки и услуги;
 —
 да осъди СХВП да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски в настоящото производство.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б), в) и ж) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/23
 Решение на Първоинстанционния съд от 19 ноември 2008 г. — Ercros/СХВП — Degussa (TAI CROS)
 (Дело T-315/06) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността TAI CROS - По-ранни национални словни марки CROS CROS, SOCIEDAD ANÓNIMA CROS и ERCROS - По-ранни национални фигуративни марки CROS - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Липса на прилика на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2009/C 6/46)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ercros, SA (Барселона, Испания) (представител: адв. R. Thierie)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: R. Pethke)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Първоинстанционния съд: Degussa GmbH, по-рано Degussa AG (Дюселдорф, Германия) (представител: адв. S. Schäffler)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 20 септември 2006 година (по преписка R 29/2006-1) относно процедура по възражение между Ercros, SA и Degussa GmbH.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Ercros, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 326 от 30.12.2006 г.


text:
 19.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/26
 Решение на Общия съд от 3 септември 2015 г. — iNET24 Holding/СХВП (IDIRECT24)
 (Дело T-225/14) (1)
 ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка IDIRECT24 - Абсолютното основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент No 207/2009))
 (2015/C 346/30)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: iNET24 Holding AG (Feusisberg, Швейцария) (представители: S. Kirschstein-Freund, B. Breitinger и V. Dalichau, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално A. Pohlmann и S. Hanne)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 4 февруари 2014 г. (дело R 1867/2013-5) относно международна регистрация, посочваща Европейската общност, на словната марка IDIRECT24.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда iNET24 Holding AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 184, 16.6.2014 г.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/54
 Решение на Общия съд от 7 октомври 2015 г. — JP Divver Holding Company/СХВП (EQUIPMENT FOR LIFE)
 (Дело T-642/14) (1)
 ((Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка „EQUIPMENT FOR LIFE“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 398/68)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: JP Divver Holding Company Ltd (Нюри, Обединено кралство) (представители: A. Franke и E. Bertram, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 16 юни 2014 г. (преписка R 64/2014-2) относно посочващата Европейската общност международна регистрация на словната марка „EQUIPMENT FOR LIFE“
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда JP Divver Holding Company Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 431, 1.12.2014 г.


text:
 6.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/9
 Решение на Общия съд от 21 май 2015 г. — Rubinum/Комисия
 (Дело T-201/13) (1)
 ((Обществено здраве - Безопасност на храните - Фуражна добавка - Препарат от Bacillus cereus var. toyoi - Решение на Комисията да спре действието на разрешенията за този препарат - Риск за здравето - Грешка при прилагане на правото - Принцип на предпазните мерки))
 (2015/C 221/12)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Rubinum, SA (Руби, Испания) (представители: C. Bittner и P.-C. Scheel, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi, B. Schima и G. von Rintelen)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 288/2013 на Комисията от 25 март 2013 година относно спиране на действието на разрешенията за препарата от Bacillus cereus var. toyoi (NCIMB 40112/CNCM I-1012), предоставени с регламенти (ЕО) No 256/2002, (ЕО) No 1453/2004, (ЕО) No 255/2005, (ЕО) No 1200/2005, (ЕО) No 166/2008 и (ЕО) No 378/2009 (ОВ L 86, стр. 15).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Rubinum, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 164, 8.6.2013 г.


text:
 19.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/4
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 13 юли 2015 г. — College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort/X BV
 (Дело C-360/15)
 (2015/C 346/04)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в касационното производство: College van Burgemeester en Wethouders van de gemeente Amersfoort
 Ответник: X BV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 2, параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (1) да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба се прилага по отношение на определянето на такси от орган на държава членка за обработката на молба за одобрение относно времето, мястото и начина на изпълнение на изкопни работи във връзка с прокарването на кабели за обществена електронна съобщителна мрежа?
 2)
 Трябва ли глава III от Директива 2006/123/ЕО да се тълкува в смисъл, че тази глава се прилага и по отношение на изцяло вътрешни положения?
 3)
 Трябва ли Директива 2006/123/ЕО, с оглед съображение 9 от нея, да се тълкува в смисъл, че тя не се прилага по отношение на национална уредба, която изисква общинският съвет да бъде уведомяван за планирани изкопни работи във връзка с прокарването, поддържането и премахването на кабели за обществена електронна съобщителна мрежа, когато общинският съвет не е компетентен да забранява дейностите, за които е уведомен, но има право да налага условия относно мястото, времето и начина на изпълнението им, както и във връзка с насърчаването на общото използване на съоръженията и съгласуването на дейностите с операторите на други подземни строителни обекти?
 4)
 Трябва ли член 4, точка 6 от Директива 2006/123/ЕО да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба се прилага относно одобрението на мястото, времето и начина на изпълнение на изкопни работи във връзка с прокарването на кабели за обществена електронна съобщителна мрежа, без съответният орган на държавата членка да е компетентен да забранява самите работи?
 5)
 а)
 Ако от отговорите на горепосочените въпроси се установи, че член 13, параграф 2 от Директива 2006/123/ЕО се прилага в настоящия случай, тази разпоредба има ли директен ефект?
 б)
 При утвърдителен отговор на пети въпрос, буква а), могат ли в настоящия случай подлежащите на начисляване разходи по силата на член 13, параграф 2 от Директива 2006/123/ЕО да се изчисляват въз основа на прогнозните приходи за всички производства по молби или въз основа на разходите във връзка с всички молби, които са сходни с молбата в настоящия случай, или пък въз основа на разходите по отделни молби?
 в)
 При утвърдителен отговор на пети въпрос, буква а), по какви критерии, съгласно член 13, параграф 2 от Директива 2006/123/ЕО, трябва непреките и фиксираните разходи да бъдат отнасяни към конкретни молби за одобрение?
 (1) ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/7
 Решение на Съда (трети състав) от 15 ноември 2012 г. — Stichting Al-Aqsa/Съвет на Европейския съюз (C-539/10 P), Кралство Нидерландия/Stichting Al-Aqsa, Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия (C-550/10 P)
 (Съединени дела C-539/10 Р и С-550/10 P) (1)
 (Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност - Борба с тероризма - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания - Замразяване на средства - Обща позиция 2001/931/ОВППС - Член 1, параграфи 4 и 6 - Регламент (ЕО) No 2580/2001 - Член 2, параграф 3 - Включване и оставяне на организация в списъка на лицата, групите и образуванията, участващи в терористични действия - Условия - Решение, взето от компетентен орган - Отмяна на национална мярка - Жалба за отмяна - Допустимост на жалбата - Право на зачитане на собствеността - Принцип на пропорционалност - Член 253 ЕО - Задължение за мотивиране)
 2013/C 9/09
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 (C-539/10 P)
 Жалбоподател: Stichting Al-Aqsa (представители: M.J.G. Uiterwaal и A..M. van Eik advocaten)
 Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Finnegan, B. Driessen и R. Szostak)
 Встъпила страна в подкрепа на Съвета на Европейския съюз: Кралство Нидерландия (представители: C. M. Wissels и M. Bulterman), Европейска комисия (представители: S. Boelaert и M. P. van Nuffel)
 (C-550/10 P)
 Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: C. M. Wissels и M. Noort)
 Други страни в производството: Stichting Al-Aqsa (представител: A. M. van Eik, advocaat), Съвет на Европейския съюз (представители: E. Finnegan, B. Driessen и R. Szostak), Европейска комисия (представители: S. Boelaert и M. P. van Nuffel)
 Предмет
 Жалби срещу Решение на Общия съд (седми състав) от 9 септември 2010 г. по дело Al Aqsa/Съвет (T-348/07), с което Общият съд отменя Решение 2007/445/ЕО на Съвета от 28 юни 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на решения 2006/379/ЕО и 2006/1008/ЕО, Решение 2007/868/ЕО на Съвета от 20 декември 2007 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент No 2580/2001 и за отмяна на Решение 2007/445/ЕО, Решение 2008/583/ЕО на Съвета от 15 юли 2008 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент No 2580/2001 и за отмяна на Решение 2007/868/ЕО, Решение 2009/62/ЕО на Съвета от 26 януари 2009 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент No 2580/2001 и за отмяна на Решение 2008/583/ЕО и Регламент (ЕО) No 501/2009 на Съвета от 15 юни 2009 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент No 2580/2001 и за отмяна на Решение 2009/62/ЕО, доколкото тези актове се отнасят до Stichting Al Aqsa
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 9 септември 2010 г. по дело Al Aqsa/Съвет (T-348/07).
 2.
 Отхвърля жалбата на Stichting Al Aqsa в първоинстанционното производство и настоящата жалба на същото лице.
 3.
 Осъжда Stichting Al Aqsa да заплати, освен понесените от него разноски, и разноските, направени от Кралство Нидерландия и от Съвета


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/2
 Решение на Съда (трети състав) от 31 януари 2013 г. (преюдициално запитване от Dublin Metropolitan District Court — Ирландия) — Denise McDonagh/Ryanair Ltd
 (Дело C-12/11) (1)
 (Въздушен транспорт - Регламент (ЕО) No 261/2004 - Понятие за извънредни обстоятелства - Задължение за оказване на помощ на пътниците при отмяна на полет поради „извънредни обстоятелства“ - Изригване на вулкан, довело до затварянето на въздушното пространство - Изригване на вулкана Ейяфятлайокутл в Исландия)
 2013/C 86/02
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Dublin Metropolitan District Court
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Denise McDonagh
 Ответник: Ryanair Ltd
 Предмет
 Преюдициално запитване — Dublin Metropolitan District Court — Тълкуване и валидност на членове 5 и 9 от Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91(ОВ L 46, стp. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218) — Понятие за „извънредни обстоятелства“ по смисъла на регламента — Обхват — Отмяна на полет поради затварянето на европейското въздушно пространство, предизвикано от изригването на исландския вулкан Ейяфятлайокутл
 Диспозитив
 1.
 Член 5 от Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелства като затварянето на европейското въздушно пространство поради изригването на вулкана Ейяфятлайокутл представляват „извънредни обстоятелства“ по смисъла на този регламент, които не освобождават въздушните превозвачи от тяхното задължение за полагане на грижа, предвидено в член 5, параграф 1, буква б) и член 9 от Регламент No 261/2004.
 2.
 Член 5, параграф 1, буква б) и член 9 от Регламент No 261/2004 трябва да се тълкуват в смисъл, че при отмяна на полет поради „извънредни обстоятелства“ с продължителност, подобна на разглежданата в делото по главното производство, предвиденото в тези разпоредби задължение за полагане на грижа за пътниците, ползващи въздушен транспорт, трябва да се изпълни, без това да засяга валидността на посочените разпоредби.
 При все това пътник, ползващ въздушен транспорт, може да получи като обезщетение за неизпълнението от страна въздушния превозвач на неговото задължение за полагане на грижа, посочено в член 5, параграф 1, буква б) и член 9 от Регламент No 261/044, единствено възстановяване на сумите, които с оглед на конкретните обстоятелства във всеки отделен случай се оказват необходими, подходящи и разумни за запълването на пропуска на въздушния превозвач при полагането на грижа за посочения пътник, което националният съд има задачата да прецени.
 (1) ОВ C 80, 12.3.2011 г.


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/61
 Жалба, подадена на 19 февруари 2010 г. — Lucchini/Комисия
 (Дело T-91/10)
 2010/C 113/93
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Lucchini SpA (Милано, Италия) (представители: M. Delfino, avvocato, J.-P. Gunther, avocat, E. Bigi, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Като главно искане, да се отмени Решение на Комисията по преписка COMP/37.956 — Бетонова арматура, повторно приемане — C(2009) 7492 окончателен, изменено с Решение C(2009) 9912 окончателен.
 —
 При условията на евентуалност, да се отмени член 2 от Решение от 30 септември 2009 година, в частта в която жалбоподателят се осъжда да заплати сумата от 14,35 милиона EUR солидарно с дружеството S.P. S.p.A..
 —
 При условията на евентуалност спрямо предходното, да се намали размера на наложената глоба.
 —
 При всички положения да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решение от 30 септември 2009 година, изменено с Решение от 8 декември 2009 година, с което Комисията санкционира нарушение на член 65 ЕОВС въз основа на Регламент (ЕО) No 1/2003 (1).
 Правните основания и основните доводи са сходни на изтъкнатите в другите жалби, предявени срещу посоченото решение.
 Жалбоподателят изтъква по-специално следните правни основания:
 —
 Непълнота и липса на решение, съществени процесуални нарушения, доколкото решението е било нотифицирано без приложенията му, а така също е било прието от колегиума в непълна форма, както и впоследствие нотифицирано повторно в непълна форма, при липса на основния текст.
 —
 Липса на компетентност на Комисията да оспорва нарушение на член 65 от Договора за ЕОВС след изтичането на срока на посочения договор и следователно погрешно посочване на правното основание по същество.
 —
 Нарушение на правото на защита и неправилно прилагане на правото, доколкото Комисията не открила повторно административната процедура и си е присвоила правото да разгледа на-благоприятния закон, приложим в случая, без да даде възможност на жалбоподателя да представи позицията си относно действителността и релевантността на изтъкнатите факти и обстоятелства.
 При условията на евентуалност жалбоподателят иска отмяна на решението поради липса на доказателства и неправилно тълкуване на материалното право, доколкото Комисията възлага отговорността за нарушението през целия период между 6 декември 1989 г. и 27 юни 2000 г. на дружеството Lucchini, посредством единното предприятие Lucchini/Siderpotenza. Жалбоподателят набляга върху автономията във вземането на решения и в управлението на Siderpotenza и върху факта, че Комисията не е била в състояние да представи убедителни доказателства, че от гледна точка на човешките и материални ресурси Lucchini носи отговорност за управлението на Siderpotenza;
 При условията на евентуалност спрямо предходното жалбоподателят отбелязва, че Комисията е приложила погрешно правилата за изчисляване на глобите и по-специално Насоките от 1998 година.
 (1) Регламент (CE) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 4.1.2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 9.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/6
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhofs (Германия) на 20 януари 2011 г. — Marianne Scheunemann/Finanzamt Bremerhaven
 (Дело C-31/11)
 2011/C 113/10
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищец: Marianne Scheunemann
 Ответник: Finanzamt Bremerhaven
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 56, параграф 1 от Договора за създаване на Европейската общност във връзка с член 58 от Договора за създаване на Европейската общност да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която при изчисляване на данъка върху наследствата представляващото лично имущество дялово участие като едноличен съдружник в капиталово дружество със седалище и място на стопанска дейност в Канада се отчита в пълната му стойност, докато във връзка с придобиването на такъв дял в капиталово дружество със седалище и място на стопанска дейност в Германия е предвидена необлагаема част от стойността на имуществото и се вземат предвид само 65 % от остатъчната стойност?


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/36
 Иск, предявен на 7 юни 2007 г. — Eurallumina/Комисия
 (Дело T-207/07)
 (2007/C 183/71)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Eurallumina SpA (Portoscuso, Италия) (представители: L. Martin Alegi, R. Denton и E. Cormack, Solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 Или:
 —
 да се отмени изцяло оспорваното решение; или
 —
 да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или
 —
 да се отмени изцяло оспорваното решение и да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или
 —
 да се обяви, че следва да се възстанови максимална сума от 3 EUR на тон.
 —
 Или:
 —
 да се отменят членове 1, 4, 5 и 6 от оспорваното решение, доколкото засягат Eurallumina; или
 —
 да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или
 —
 да се отменят членове 1, 4, 5 и 6 от оспорваното решение, доколкото засягат Eurallumina, и да се обяви, че настоящото освобождаване, разрешено с Решение 2001/224/ЕИО на Съвета, е законно до 31 декември 2006 г. и че всички суми, от които италианската държава се е отказала, не следва да се считат за незаконна държавна помощ, или поне че не следва да се изисква тяхното възстановяване; или
 —
 да се обяви, че следва да се възстанови максимална сума от 3 EUR на тон.
 —
 При условия на евентуалност, да се изменят членове 5 и 6 от оспорваното решение, доколкото засягат Eurallumina, така че вследствие на настоящото освобождаване до 31 декември 2006 г. да не следва да се възстановяват никакви суми, от които италианската държава се е отказала; и
 —
 да се осъди Комисия на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът иска отмяната на Решение C(2007) 286 окончателен на Комисията от 7 февруари 2007 г., което обявява, че прилаганите от Франция, Ирландия и Италия освобождавания от акциз на използваните в алуминиевото производство тежки горива от 1 януари 2004 г. представляват държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО и че определена част от тези помощи са несъвместими с общия пазар.
 В подкрепа на своя иск ищецът изтъква, че не представлява държавна помощ продължаването на освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво в алуминиевото производство в Сардиния, дори и след влизането в сила на Директива 2003/96/ЕО


text:
(1) на Съвета, тъй като член 18, параграф 1 от директивата и нейното приложение II изрично посочват, че това освобождаване, одобрено с Решение 2001/224/ЕО (2) на Съвета, продължава до 31 декември 2006 г. Според ищеца по този начин Директива 2003/96/ЕО изрично узаконява отново специфичното освобождаване от акциз, предоставено на ищеца до 31 декември 2006 г.
 Освен това ищецът твърди, че макар и одобреното с Решение 2001/224/ЕО на Съвета освобождаване на пръв поглед да е селективна мярка, тя е оправдана от „цялостната природа и логика“ както на общностното право, така и на италианската данъчна система, като поради това не е държавна помощ.
 Освен това ищецът поддържа, че дори и одобреното с Решение 2001/224/ЕО на Съвета освобождаване да следва да се счита за държавна помощ, то може да се ползва от освобождаване от въведената с член 87, параграф 1 ЕО забрана съобразно правилата, регулиращи помощите за защита на околната среда (3).
 В заключение ищецът твърди, че Комисията нарушава принципите на оправданите правни очаквания, на правната сигурност, на презумпцията за валидност, на lex specialis, на effet utile и на добро управление, като счита, че прилагането на освобождаването от акциз върху минералните масла, използвани в алуминиевото производство, между другото в Сардиния, е държавна помощ, подлежаща на възстановяване, считано от 1 януари 2004 г., тъй като ищецът е в правото си да очаква, че одобреното с Решение 2001/224/ЕО на Съвета освобождаване до 31 декември 2006 г. е юридически валиден акт на Общността и че никоя мярка, приета от италианските власти и от ищеца на основание на това решение и за неговото прилагане, не би могла до доведе до противозаконен резултат.
 (1) Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електрическата енергия (ОВ 2003 L 283, стр. 51).
 (2) Решение 2001/224/ЕО на Съвета от 12 март 2001 година относно намалени ставки на акцизите и освобождаване от акцизи на определени минерални масла на определени минерални масла при използването им за специални цели (ОВ 2001 L 84, стр. 23).
 (3) Насоки на Общността относно използването на държавна помощ за опазването на околната среда (ОВ 2001 C 37, стр. 3), по-специално параграф 51, първа алинея, букви а) и б).


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/43
 Жалба, подадена на 29 октомври 2010 г. — Couyoufa/Комисия
 (Дело F-110/10)
 ()
 2011/C 13/87
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Denise Couyoufa (Атина, Гърция) (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на ответника за отхвърляне на искането на жалбоподателя да бъде освободена от задължителната ротация
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се установи, че решението от 31 юли 2008 г. е опорочено от незакосъобразност,
 —
 да се отмени решението от 26 февруари 2010 г. за отхвърляне на искането на г-жа Couyoufa,
 —
 да се отмени решението за отхвърляне на административната ѝ жалба срещу това решение,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 24.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 19/37
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 2 декември 2008 г. — Baniel-Kubinova/Европейски парламент
 (Дело F-131/07) (1)
 (Публична служба - Срочно наети служители и служители със спомагателни функции, назначени като длъжностни лица със срок за изпитване - Член 10 от Приложение VII към Правилника - Право на дневна надбавка след получаване на част от надбавката за настаняване)
 (2009/C 19/72)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Barbora Baniel-Kubinova (Alzingen Люксембург) и тринадесет други длъжностни лица на Европейския парламент (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейски парламент (представители: R. Ignătescu и S. Seyr)
 Предмет
 Отмяна на няколко решения на органа по назначаването на Парламента за отказ да се предостави на жалбоподателите дневната надбавка, посочена в член 10 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 183, 19.7.2008 г., стр. 32.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/11
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Белгия) на 19 юли 2010 г. — Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz (Synergrid)/Белгийска държава
 (Дело C-361/10)
 ()
 2010/C 274/15
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Ищец: Scrl Intercommunale Intermosane, ASBL Fédération de l'industrie et du gaz (Synergrid)
 Ответник: Белгийска държава
 Преюдициални въпроси
 1)
 Национални норми като членове 8—13 от обжалвания Кралски указ от 2 юни 2008 г. относно минималните изисквания за безопасност на някои стари електрически инсталации на работното място, които с цел защита на работниците съдържат изисквания във връзка с изграждането на електрически инсталации, във връзка с електрическото оборудване и във връзка със защитните устройства, прикрепени към това оборудване, представляват ли технически правила по смисъла на 1, точка 11 от Директива 98/34/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (1) и правила относно услугите на информационното общество, проектите за които се предоставят по силата на член 8, параграф 1, първа алинея 1 от същата директива?
 2)
 Национални норми като членове 8—13 от посочения по-горе Кралски указ от 2 юни 2008 г. представляват ли мерки по смисъла на член 1, последна алинея от упоменатата по-горе Директива 98/34/ЕО, които държавите членки считат за необходими за защитата на лицата, и по-специално на работниците, при използването на продукти и които не оказват влияние върху продуктите?
 (1) ОВ L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/9
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof (Австрия) на 9 май 2008 г. — Dr. Susanne Gassmayr/Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung
 (Дело C-194/08)
 (2008/C 197/13)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Dr. Susanne Gassmayr
 Ответник: Bundesministerin für Wissenschaft und Forschung
 Преюдициални въпроси
 1)
 1.
 Има ли пряко действие член 11, точки 1, 2 и 3 от Директива 92/85/EИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (1)?
 2.
 При утвърдителен отговор, трябва ли посочените разпоредби да се разбират като създаващи през периода на забрана за полагане на труд, засягащ бременните работнички и/или по време на отпуската им по майчинство право на запазване на заплащането на „обезщетение за принудителна парична мярка на работното място“?
 3.
 Важи ли това, когато държавата-членка е решила да създаде система за запазване на „възнаграждение“, което включва по принцип съвкупността от трудовия доход, с изключение все пак на това, което се нарича (според § 15 от [австрийския] Закон за заплатите от 1956 г.) допълнителни възнаграждения, които се дължат за предоставени услуги (свързани с изпълнените задачи), каквото е спорното обезщетение за принудителна парична мярка на работното място?
 2)
 В противен случай, трябва ли посочените разпоредби, ако нямат пряко действие да се транспонират от държавите-членки така, че на работничка, която през време на забраната за полагана на труд, засягаща бременните жени и/или по време на отпуска по майчинство, не предоставя повече услуги на принудителна парична мярка, би трябвало да се признае правото на запазване на заплащане на обезщетението, което съответства на такива услуги?
 (1) ОВ L 348, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 3, стр. 3.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/29
 Определение на Общия съд от 25 септември 2015 г. — Коларова/REA
 (Дело T-533/14 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Договорно нает служител - REA - Правомощия на органа, оправомощен да сключва трудови договори - Делегиране на службата „Управление и плащане по индивидуални права“ (PMO) - Жалба, насочена срещу делегиращата институция - Отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна жалба))
 (2015/C 381/31)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Десислава Коларова (Брюксел, Белгия) (представител: F. Frabetti, avocat)
 Друга страна в производството: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA) (представители: S. Payan-Lagrou, подпомагана от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу определението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 30 април 2014 година, Коларова/REA (F-88/13, СбПС, EU:F:2014:58), с която се иска отмяна на посоченото определение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-жа Десислава Коларова понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Изпълнителната агенция за научни изследвания (REA), направени в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 351, 6.10.2014 г.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/36
 Жалба, подадена на 29 януари 2013 г. — Club Hotel Loutraki и др./Комисия
 (Дело T-58/13)
 2013/C 114/58
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Club Hotel Loutraki (Лутраки, Гърция), Vivere Entertainment AE (Атина, Гърция), Theros International Gaming, Inc. (Патра, Гърция), Elliniko Casino Kerkyras (Атина), Casino Rodos (Родос, Гърция), Porto Carras AE (Алимос, Гърция) и Kazino Aigaiou AE (Сирос, Гърция) (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Комисията C(2012) 6777, окончателен от 3 октомври 2012 г. по преписка за държавна помощ SA 33988 (2011/N),
 —
 да осъди Комисията да понесе съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателите излагат четири основания в подкрепа на жалбата си.
 С първото основание се твърди нарушение на установеното в член 108, параграф 2 ДФЕС право на жалбоподателите да бъдат изслушани, което Комисията допуснала, като не открила официалната процедура по разследване съгласно член 4, параграф 4, член 6 и член 20 от Регламент No 659/1999 и което представлявало злоупотреба с власт.
 —
 Комисията нарушила член 108, параграф 2 ДФЕС и член 4 и сл. от Регламента, доколкото фактически провела официална процедура по разследване, без да спази формалните изисквания във връзка с това и по този начин лишила жалбоподателите, както и останалите заинтересовани лица от правото да бъдат изслушани.
 С второто основание се твърди нарушение на задължението за мотивиране и на правото на жалбоподателите на добра администрация, установени съответно с член 296 ДФЕС и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 Тъй като всички икономически данни и таблици, които са от съществено значение, не били включени в обжалваното решение, то не излагало по ясен и недвусмислен начин съображенията на Комисията, така че да даде възможност на жалбоподателите да се запознаят с причините за извода, че разглежданите мерки не представляват държавна помощ. Тези недостатъци не можели да се обосноват със задължението за спазване на търговска тайна.
 —
 Жалбоподателите оспорват и поверителния характер на съществените икономически показатели.
 С третото основание се твърди нарушение на правото на жалбоподателите на ефективна съдебна защита, установено в член 6 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи (ЕКПЧ) и в член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 По съображенията, изложени във връзка с второто основание, било нарушено правото на жалбоподателите на ефективна съдебна защита. Жалбоподателите се затруднявали да оспорят пряко съдържанието на обжалваното решение, тъй като по никакъв начин не били в състояние да се запознаят със съображенията за приемането му, което се дължало на обстоятелството, че решението се основава единствено на останали неоповестени икономически данни.
 С четвъртото основание се твърди, че при преценката на съответствието на споразумението за ТВЛ и анекса и при извода, че те не предоставят икономическо предимство на OPAP, е допусната очевидна грешка при прилагане на правото.
 —
 Предоставянето на икономическо предимство, което е формално изискване за наличието на държавна помощ, трябвало да бъде преценено в рамките на отделен пазар и не общо с предимството от други


text:
 13.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 238/5
 Жалба, подадена на 3 юни 2011 г. от Viega GmbH & Co. KG срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 24 март 2011 г. по дело T-375/06, Viega GmbH & Co. KG/Европейска комисия
 (Дело C-276/11 P)
 2011/C 238/10
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Viega GmbH & Co. KG (представители: J. Burrichter, T. Mäger и M. Röhrig, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда,
 —
 да отмени обжалваното решение в частта му, която засяга жалбоподателя,
 —
 да отмени Решение C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 г. относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/38.121 — Фитинги), доколкото то засяга жалбоподателя,
 при условията на евентуалност
 , да отмени или да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба по силата на член 2, буква й) от това решение,
 —
 при условията на евентуалност
 по отношение на исканията, съдържащи се в точки 1 и 2, да препрати делото пред Съда за постановяване на решение,
 —
 да осъди ответника по главното производство да заплати съдебните разноски, произтичащи от цялостното решаване на спора.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решението на Общия съд, с което той отхвърля подадената от жалбоподателя жалба срещу Решение C(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 г. относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/F-1/38.121 — Фитинги).
 Жалбата почива на следните правни основания:
 Общият съд нарушил правото на изслушване на жалбоподателя, принципите относно събирането на доказателства и задължението за мотивиране на постановеното решение. С цел излагане на доказателства в подкрепа на участието на жалбоподателя в картела обжалваното решение се основавало главно на писмените бележки на един единствен свидетел и на заявление за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер, без да се споменава каквото и да е относно доводите на жалбоподателя във връзка с тези документи. Жалбоподателят изрично оспорил вярното съдържание на тези документи (свидетелят не участвал в германските събрания и не владеел немски език).
 Общият съд трябвало да събере доказателства относно инстинността на писмените бележки на свидетеля и на заявлението за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер. Използвайки тези писмени бележки и заявлението за освобождаване от глоба или намаляване на нейния размер като доказателства, без да провери тяхната истинност, Общият съд нарушил принципите относно събирането на доказателства.
 Обжалваното решение нарушавало член 81, параграф 1 ЕО, доколкото Общият съд заключил, че на 30 април 1999 г. жалбоподателят взел участие в събрание с „антиконкурентен характер“. Освен това обжалваното решение нарушавало член 23, параграф 1 от Регламент No 1/2003, тъй като участието в тази среща било взето предвид при определянето на размера на глобата. Що се отнася до това събрание, Общият съд заключил просто, че доказателствата са „по-скоро“ в подкрепа на цел, която противоречи на конкуренцията, отколкото на такава, която съответства на конкурентните условия. Така Общият


text:
съд нарушавал установения от самия него критерий за преценка на доказателствата, който предполагал нарушението да бъде доказано по сигурен и безспорен начин.
 Заключението относно антиконкурентния характер на събранието от 30 април 1999 г. се отразявало върху размера на наложената глоба. Вземането предвид на това събрание служело като доказателство за участието на жалбоподателя в картел в сектора на пресфитингите. Поради това оборотът, реализиран от жалбоподателя в сектора на пресфитингите при определянето на началния размер за изчисляване на глобата, бил определен в единадесет пъти по-висок размер.
 Що се отнася до вземането предвид на оборота относно пресфитингите, от решението било видно, че липсват изложени мотиви и че то противоречи на законите на логиката. Налагането на глоба в размер, надвишаващ 50 милиона евро, в крайна сметка се основавало, съгласно точка 85 от обжалваното решение, единствено на две събрания, чиято връзка с пресфитингите била разгледана в две части от изречения и била констатирана независимо от каквато и да е преценка на доказателствата. От друга страна, Общият съд предположил, че жалбоподателят е участвал в споразумения с антиконкурентен характер, засягащи пресфитингите, по време на събранието от 30 април 1999 г., въпреки че същевременно Общият съд заключил, че до юли 2000 г. сред конкурентите му бил обсъждан въпросът дали пресфитингите (по отношение на които жалбоподателят разполагал с монопол) изобщо трябва да бъдат предмет на картел.
 Накрая обжалваното решение нарушавало принципа на пропорционалност. Комисията — с одобрението на Съда — прилага по следния начин Насоките за изчисляване на глобите: първо бил определен начален размер, отчитайки оборота от пресфитинги, докато според заключенията на самия Общ съд пресфитингите можели да бъдат предмет на споразумения в нарушение на конкуренцията едва през 2000 г. и 2001 г. По-нататък въз основа на общата твърдяна продължителност на участие на жалбоподателя в картела (девет години и три месеца) началният размер бил увеличен с 90 %. Тъй като по този начин оборотът от пресфитинги бил взет предвид по отношение на целия период, а не само по отношение на последната една година и три месеца, която била от значение, определянето на размера на глобата нарушавало принципа на пропорционалност.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/26
 Преюдициално запитване от Supreme Court (Ирландия), постъпило на 22 юни 2017 г. — Minister for Justice and Equality, Commissioner of the Garda Síochána/Workplace Relations Commission
 (Дело C-378/17)
 (2017/C 283/36)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Minister for Justice and Equality, Commissioner of the Garda Síochána
 Ответник: Workplace Relations Commission
 Преюдициален въпрос
 Когато
 a)
 със закон е създаден национален орган, на който е предоставена обща компетентност в частност да осигури прилагането на правото на Съюза в определена област; и
 б)
 съгласно националното право този орган не може да има компетентност в малката категория от случаи, в които осигуряването на ефективна защита предполага на основание на националното или европейското право да бъдат оставени без приложение определени национални разпоредби; и
 в)
 компетентните национални съдилища са оправомощени при необходимост да оставят без приложение националните разпоредби, за да гарантират съответствие с въпросния акт на европейското право, да разглеждат делата, по които е необходима такава защита, да постановяват по тези дела всякакви мерки за защита, изисквани от правото на Съюза, като в съответствие с практиката на Съда е преценено, че осигуряваната от съдилищата защита е съобразена с принципите на равностойност и ефективност,
 трябва ли да се приеме, че създаденият със закон орган все пак е компетентен да разгледа жалба, в която се твърди, че националната разпоредба е несъвместима с релевантния акт на Съюза, и ако уважи жалбата — да остави без приложение тази разпоредба, макар националното право да предвижда, че всички дела, по които се оспорва действителността на нормативни актове, независимо от основанието за това, или по които се иска такива актове да бъдат оставени без приложение, са подведомствени на създаден по силата на конституцията съд, а не на въпросния орган?


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/29
 Определение на Съда (шести състав) от 19 юни 2014 г. — Donaldson Filtration Deutschland GmbH/ultra air GmbH, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-450/13 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Общността - Словна марка „ultrafilter international“ - Искане за обявяване на недействителност - Злоупотреба с право))
 2014/C 315/45
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Donaldson Filtration Deutschland GmbH (представители: N. Siebertz, M. Teworte-Vey и A. Renvert, Rechtsanwälte)
 Ответници: ultra air GmbH представител: C. König, Rechtsanwalt), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Donaldson Filtration Deutschland GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 313, 26.10.2013 г.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/2
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin (Германия), постъпило на 2 май 2017 г. — Evonik Degussa GmbH/Bundesrepublik Deutschland
 (Дело C-229/17)
 (2017/C 256/02)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Evonik Degussa GmbH
 Ответник: Bundesrepublik Deutschland
 Преюдициални въпроси
 1)
 Налице ли е „производство на водород“ по смисъла на точка 2 от приложение I към Решение 2011/278/ЕС (1) само когато от два водородни атома H чрез химичен синтез бъде произведена една водородна молекула H2, или понятието за производство обхваща и случаите, когато в газова смес, съдържаща водород, относителният дял на водород H2 в сместа се увеличава — без синтез — чрез отстраняване на останалите елементи на газа — било то по физичен или химичен път — с цел — както е посочено в точка 2 от приложение I към Решение 2011/278/ЕС — да бъде получен „продукт, изразен като нетна продукция за продан, при 100 % чистота на съответното вещество“?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е в смисъл, че понятието за производство не обхваща увеличаването на относителния дял на водород H2 в дадена газова смес, трябва да се постави и въпросът:
 Трябва ли формулировката „технологични елементи, пряко или косвено свързани с производството на водород и сепарацията на водорода и въглеродния оксид“ да се тълкува в смисъл, че описаните в точка 2 от приложение I към Решение на Комисията от 27 април 2011 г. (2011/278/ЕС) системни граници на продуктовия показател за водород обхващат само двата елемента заедно („и“), или технологичният елемент „сепарация на водорода и въглеродния оксид“ може да съществува изолирано като самостоятелен технологичен елемент в рамките на системните граници?
 3)
 Ако отговорът на втория въпрос е в смисъл, че технологичният елемент „сепарация на водорода и въглеродния оксид“ може да съществува изолирано като самостоятелен технологичен елемент в рамките на системните граници, трябва да се постави и следният въпрос:
 Налице ли е технологичен елемент „сепарация на водорода и въглеродния оксид“ само когато водород H2 се отделя изключително от въглеродния оксид CO, или технологичен елемент „сепарация на водорода и въглеродния оксид“ е налице и когато в този случай водородът се отделя не само от въглеродния оксид, а допълнително и от други вещества, например въглероден диоксид CO2 или CnHn?
 4)
 Ако на жалбоподателя по съдебен ред е признато право на по-голям дял при разпределянето на безплатните квоти за емисии, възниква въпросът дали точка 3 от диспозитива на решение на Съда на Европейския съюз от 28 април 2014 г. (Borealis Polyolefine, C-191/14, ECLI:EU:C:2016:311) трябва да се тълкува в смисъл, че:
 а)
 коефициентът за междусекторна корекция в член 4 и приложение II към Решение 2013/448/ЕС в първоначалната редакция се прилага за разпределяне на квоти за периода 2013—2020 г, които са определени от компетентния орган преди 1 март 2017 г.; и
 б)
 коефициентът за междусекторна корекция в член 4 и приложение II към Решение 2013/448/ЕС в първоначалната редакция следва да се прилага за признати по съдебен ред след 1 март 2017 г. по-големи дялове при разпределяне на квоти за периода 2013—2017 г.; и
 в)


text:
коефициентът за междусекторна корекция в член 4 и приложение II към Решение 2013/448/ЕС, изменено на 1 март 2017 г. с Решение 2017/126/ЕС, се прилага за признати по съдебен ред след 1 март 2017 г. по-големи дялове при разпределяне на квоти за периода 2018—2020 г.?
 (1) Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 година за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (нотифицирано под номер C(2011) 2772), ОВ L 130, стр. 1.


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/2
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de première instance de Namur (Белгия) на 22 август 2011 г. — Cartiaux Service Plus SA/État belge
 (Дело C-432/11)
 2012/C 13/04
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Namur
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Cartiaux Service Plus SA
 Ответник: État belge
 С определение от 9 ноември 2011 г. председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра на Съда.


text:
 9.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 165/23
 Жалба, подадена на 19 март 2012 г. — ActionSportGames/СХВП
 (Дело T-122/12)
 2012/C 165/39
 Език на жалбата: датски
 Страни
 Жалбоподател: ActionSportGames A/S (Humlebæk, Дания) (представител: W. Rebernik, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: FN Herstal SA (Herstal, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника от 12 януари 2012 г. по преписка R 2096/2010-1;
 —
 да потвърди решението на отдела по споровете от 24 септември 2010 г. Uphold (преписка No B 1 344 904);
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: ActionSportGames A/S
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SCAR“ за стоки от клас 28 — заявка за регистрация на марка на Общността No 5 750 054.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: FN Herstal SA
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: нерегистрирана белгийска словна марка „SCAR“ за стоки от класове 13 и 28.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля решението на отдела по споровете и му връща преписката.
 Изложени правни основания: жалбоподателят посочва, че не е налице вероятност от объркване между конфликтните марки, тъй като разглежданите стоки са коренно различни, предвид обстоятелството че стоките на FN Herstal представляват истински оръжия за употреба с военни цели, докато стоките на жалбоподателя са реплика на оръжия и оръжия играчки, предназначени за спорт и игра.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/33
 Решение на Общия съд от 25 ноември 2014 г. — Alfastar Benelux/Съвет
 (Дело T-394/12) (1)
 (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Техническа поддръжка и справочна служба и услуги, свързани със сайта, за персоналните компютри, принтерите и периферните устройства на генералния секретариат на Съвета - Отхвърляне на офертата на един оферент и възлагане на поръчката на друг оферент - Решение, взето след отмяната на преходно решение от Общия съд - Искане за обезщетение)
 (2015/C 016/53)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Alfastar Benelux SA (Ixelles, Белгия) (представители: N. Keramidas и N. Korogiannakis, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Vitsentzatos, E. Chatziioakeimidou и M. Robert)
 Предмет
 От една страна, отмяна на решението на Съвета от 13 юни 2012 г. да не приеме офертата на жалбоподателя в рамките на процедурата за обществена поръчка UCA-218-07 за техническата поддръжка и справочна служба и услуги, свързани със сайта, за персоналните компютри, принтерите и периферните устройства на генералния секретариат на Съвета, и да възложи поръчката на друг оферент, и от друга страна, искане да бъдат поправени вредите, които се твърди, че са претърпени поради възлагането на поръчката на друг оферент.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Alfastar Benelux SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 331 от 27.10.2012 г.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/17
 Решение на Съда (четвърти състав) от 4 октомври 2012 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Société ED et F Man Alcohols/Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor)
 (Дело C-669/11) (1)
 (Зашита на финансовите интереси на Съюза - Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 - Приложно поле ratione materae - Понятие за засягане на финансовите интереси на Съюза - Продажби чрез обикновена тръжна процедура за износ на алкохол от винен произход, съхраняван от интервенционните агенции - Износ на партиди алкохол извън територията на Съюза след изтичане на определения срок - Задържане на гаранцията за изпълнение - Административни мерки - Административни санкции - Регламент (ЕО) No 360/95 - Регламент (ЕО) No 1623/2000 - Прилагане със задна дата на по-леката санкция)
 2012/C 366/28
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Société ED et F Man Alcohols
 Ответник: Office national interprofessionnel des fruits, des légumes, des vins et de l'horticulture (Viniflhor) (национална междупрофесионална служба за плодовете, зеленчуците, вината и градинарството)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член. 5, параграф. 5 от Регламент (ЕО) No 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995 година за откриване на продажби чрез обикновена тръжна процедура за износ на алкохол от винен произход, съхраняван от интервенционните агенции (ОВ L 41, стр. 14), на член 91, параграф 12 от Регламент (ЕО) No 1623/2000 на Комисията от 25 юли 2000 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино по отношение на пазарните механизми (ОВ L 194, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 34, стр. 120), на член 1 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166), както и на разпоредбите на Регламент (ЕИО) No 377/93 на Комисията от 12 февруари 1993 година за установяване на подробни правила относно пласирането на алкохолите, получени при дестилация по членове 35, 36 и 39 от Регламент (ЕИО) No 822/87 на Съвета, и съхранявани от интервенционните агенции (ОВ L 43, стр. 6) и на Регламент (ЕИО) No 2220/85 на Комисията от 22 юли 1985 година за определяне на общи подробни правила за прилагане на системата от гаранции за селскостопанските продукти (ОВ L 205, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 5, стр. 24) — Продажби чрез обикновена тръжна процедура за износ на алкохол от винен произход, съхраняван от интервенционните агенции с цел изключително използване в сектора на горивата — Неспазване на срока за износ от спечелилия търга — Административни санкции или мерки от друго естество — Нарушение, което може да доведе до нанасянето на вреда на бюджета на Съюза
 Диспозитив
 1.
 Неспазването от страна на оператор на предвидения срок за износ на количествата алкохол, които са


text:
му възложени в рамките на тръжна процедура, организирана от Европейската комисия, като предвидената в Регламент (ЕО) No 360/95 на Комисията от 22 февруари 1995 година за откриване на продажби чрез обикновена тръжна процедура за износ на алкохол от винен произход, съхраняван от интервенционните агенции, представлява „нарушение“ по смисъла на член 1 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности.
 2.
 Задържане на пълния размер или на част от гаранция за изпълнение като предвидената в член 5, параграф 5 от Регламент No 360/95, или от гаранция, предназначена да гарантира износ в определения срок, като предвидената в член 91, параграф 12 от Регламент (ЕО) No 1623/2000 на Комисията от 25 юли 2000 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1493/1999 относно общата организация на пазара на вино по отношение на пазарните механизми се включва в понятието „административна санкция“ по смисъла на член 5 от Регламент No 2988/95.
 3.
 При обстоятелства като разглежданите по делото в главното производство член 5, параграф 5 от Регламент No 360/95 е правното основание, необходимо за налагане на санкция, състояща се в задържане на цялата гаранция за изпълнение или на част от нея.
 4.
 При обстоятелства като разглежданите по делото в главното производство член 2, параграф 2 от Регламент No 2988/95 трябва да се тълкува в смисъл че за санкциониране пропускането на срока, определен за осъществяване на износа в Бразилия на количеството алкохол възложено чрез тръжна процедура въз основа на разпоредбите на Регламент No 360/95, националните органи трябва да приложат предвидената в член 5, параграф 5 от този регламент санкция, а не тази, предвидена в член 91, параграф 12 от Регламент No 1623/2000.
 (1) ОВ C 89, 24.3.2012 г.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/17
 Решение на Общия съд от 7 февруари 2012 г. — Dosenbach-Ochsner/СХВП — Sisma (Изображение на правоъгълник със слонове)
 (Дело T-424/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността, изобразяваща правоъгълник със слонове - По-ранни международна и национална фигуративни марки, изобразяващи слон, и по-ранна национална словна марка „elefanten“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Отличителен характер на по-ранните марки)
 2012/C 80/28
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport (Dietikon, Швейцария) (представител: O. Rauscher, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Mannucci)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sisma SpA (Mantova, Италия) (представител: F. Caricato, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 юли 2010 г. (преписка R 1638/2008-4) относно производство за обявяване на недействителност между Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport и Sisma SpA
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 15 юли 2010 г. (преписка R 1638/2008-4).
 2.
 СХВП понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Dosenbach-Ochsner AG Schuhe und Sport.
 3.
 Sisma SpA понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 317, 20.11.2010 г.