text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/21
 Решение на Съда (четвърти състав) от 13 декември 2007 г. (преюдициално запитване от VAT and Duties Tribunal, Лондон — Обединеното Кралство) — Asda Stores Ltd/The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
 (Дело C-372/06) (1)
 (Митнически кодекс на Общността - Мерки за прилагане - Регламент (ЕИО) No 2454/93 - Приложение 11 - Непреференциален произход на стоките - Приемателни телевизионни апарати - Понятие за съществена обработка или преработка - Критерий на добавената стойност - Действителност и тълкуване - Споразумение за асоцииране ЕИО-Турция - Решение No 1/95 на Съвета по асоцииране - Непосредствено действие - Тълкуване)
 (2008/C 51/33)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 VAT and Duties Tribunal, Лондон
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Asda Stores Ltd
 Ответник: The Commissioners of Her Majesty's Revenue & Customs
 Предмет
 Преюдициално запитване — VAT and Duties Tribunal, Лондон — Действителност на приложение 11 към Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 г. за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 253, стр. 1) — Критерии за определяне на непреференциалния произход на стока — Произведени в Турция телевизионни приемници, в които са вложени катодни тръби с произход от Китай или Корея
 Диспозитив
 1.
 При разглеждането на първия поставен въпрос не е установен никакъв елемент, обуславящ недействителност на разпоредбите, посочени в графа 3 срещу позиция 8528 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение 11 към Регламент No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета относно създаване на Митнически кодекс на Общността.
 2.
 Разпоредбите, посочени в графа 3 срещу позиция 8528 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение 11 към Регламент No 2454/93, трябва да се тълкуват в смисъл, че за да се изчисли увеличението на стойността, получено от цветните приемателни телевизионни апарати при производството им при условия като тези в делото по главното производство, не трябва отделно да се определя непреференциалният произход на обособена част като шасито.
 3.
 Разпоредбите на член 44 от Решение No 1/95 на Съвета по асоцииране ЕИО-Турция от 22 декември 1995 година относно въвеждането на заключителния период на митническия съюз във връзка с разпоредбите на член 47, параграфи 1-3 от Допълнителния протокол, подписан в Брюксел на 23 ноември 1970 г. и сключен, одобрен и утвърден от името на Общността с Регламент (ЕИО) No 2760/72 на Съвета от 19 декември 1972 година, приложен към Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, което е подписано в Анкара на 12 септември 1963 година от Република Турция, както и от държавите-членки на Европейската икономическа общност и от Общността, сключено, одобрено и утвърдено от името на Общността с Решение на Съвета от 23 декември 1963 година, и разпоредбите на членове 45 и 46 от Решение No 1/95 нямат непосредствено действие пред националните юрисдикции и следователно не дават право на отделните оператори да се позовават на нарушаването им, за да се противопоставят на плащането на иначе


text:
изискуеми антидъмпингови мита. Разпоредбите на член 47 от Решение No 1/95 имат непосредствено действие и лицата, към които те се прилагат, имат право да се позовават на тях пред юрисдикциите на държавите-членки.
 4.
 Разпоредбите на член 47 от Решение No 1/95 трябва да се тълкуват в смисъл, че не изискват от договарящите се страни, когато приемат антидъмпингови мерки, да съобщават и на операторите информацията, която са длъжни да предават на Смесения комитет на митническия съюз съгласно член 46 от Решение No 1/95 или на Съвета по асоцииране съгласно член 47, параграф 2 от Допълнителния протокол.
 (1) ОВ C 294, 2.12.2006 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/7
 Решение на Съда (четвърти състав) от 3 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles — Белгия) — Quenon K. SPRL/Beobank SA, по-рано Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, по-рано Citilife SA
 (Дело C-338/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Самостоятелно заети търговски представители - Директива 86/653/ЕИО - Член 17, параграф 2 - Прекратяване на договора за търговско представителство от принципала - Обезщетение на търговския представител - Забрана за кумулиране на системите на обезщетение за клиентела и на обезщетение за вреди - Право на търговския представител на допълнително обезщетение към обезщетението за клиентела - Условия))
 (2016/C 038/09)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Ищец: Quenon K. SPRL
 Ответници: Beobank SA, по-рано Citibank Belgium SA, Metlife Insurance SA, по-рано Citilife SA
 Диспозитив
 1)
 Член 17, параграф 2 от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба, предвиждаща, че при прекратяване на договора за търговско представителство търговският представител има право на обезщетение за клиентела с максимален размер до едногодишния размер на неговото възнаграждение, както и — ако това обезщетение не покрива изцяло действително претърпените вреди — на допълнително обезщетение за вреди, стига подобна правна уредба да не води до двойно обезщетяване на търговския представител за загубата на комисиони вследствие на прекратяването на посочения договор.
 2)
 Член 17, параграф 2, буква в) от Директива 86/653/ЕИО трябва да се тълкува в смисъл, че не поставя отпускането на обезщетение за вреди в зависимост от доказването на наличието на вина на принципала, която да се намира в причинно-следствена връзка с твърдяната вреда, но изисква твърдяната вреда да е различна от вредата, поправена с обезщетението за клиентела.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.


text:
 20.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/20
 Преюдициално запитване от Okrajno Sodišče Pliberk (Австрия), постъпило на 23 януари 2017 г. — Čepelnik d.o.o./Michael Vavti
 (Дело C-33/17)
 (2017/C 086/24)
 Език на производството: словенски
 Запитваща юрисдикция
 Okrajno Sodišče Pliberk
 Страни в главното производство
 Ищец: Čepelnik d.o.o.
 Ответник: Michael Vavti
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 56 ДФЕС и Директива 2014/67/ЕС от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) No 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар да се тълкуват в смисъл, че забраняват на държава членка да постановява спрямо националния възложител спиране на плащанията и внасяне на гаранция в размер на дължимото възнаграждение, когато спирането на плащанията и внасянето на гаранцията служи единствено за обезпечаване на евентуална глоба, която следва да бъде наложена само в отделно производство срещу доставчик на услуги със седалище в друга държава членка?
 При отрицателен отговор на този въпрос:
 а.
 Трябва ли член 56 ДФЕС и Директива 2014/67/ЕС от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) No 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар да се тълкуват в смисъл, че забраняват на държава членка да постановява спрямо националния възложител спиране на плащанията и внасяне на гаранция в размер на дължимото възнаграждение, когато в производството по определяне на гаранцията доставчикът на услуги със седалище в друга държава членка на ЕС, на когото трябва да бъде наложена санкцията, няма право да обжалва определянето на гаранцията, а жалбата на националния възложител срещу това решение не спира изпълнението?
 б.
 Трябва ли член 56 ДФЕС и Директива 2014/67/ЕС от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) No 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар да се тълкуват в смисъл, че забраняват на държава членка да постановява спрямо националния възложител спиране на плащанията и внасяне на гаранция в размер на дължимото възнаграждение, само защото доставчикът на услуги е със седалище в друга държава членка на ЕС?
 в.
 Трябва ли член 56 ДФЕС и Директива 2014/67/ЕС от 15 май 2014 година за осигуряване на изпълнението на Директива 96/71/ЕО относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги и за изменение на Регламент (ЕС) No 1024/2012 относно административно сътрудничество посредством Информационната система за вътрешния пазар да се тълкуват в смисъл, че забраняват на държава членка да постановява спрямо националния възложител спиране на плащанията и внасяне на гаранция в размер на дължимото възнаграждение, въпреки че то още не е станало изискуемо и размерът на окончателното възнаграждение все още не е установен поради насрещни вземания и права на задържане?


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/48
 Жалба, подадена на 23 ноември 2007 г. — Bodegas Montebello/СХВП — Montebello (MONTEBELLO RHUM AGRICOLE)
 (Дело T-430/07)
 (2008/C 22/91)
 Език, на който е изготвена жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Bodegas Montebello, S.A (Montilla, Испания) [представители: г-н T. Andrade Boué, abogado; г-жа M. I. Lehmann Novo, abogada, и г-н A. Hernández Lehmann, abogado]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Montebello (Société à responsabilité limitée) (Гваделупа, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени оспореното решение от 7 септември 2007 г., постановено от СХВП по дело R 223/2007-2.
 —
 Да се откаже регистрацията на марката на Общността No 2.666.386.
 —
 Да се осъдят СХВП и останалите встъпили страни да заплатят разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Montebello (Société à responsabilité limitée).
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „MONTEBELLO Rhum Agricole“ (заявка за регистрация No 2.266.386) за стоки от клас 33 (алкохолни напитки с изключение на бира).
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Испанска словна марка „MONTEBELLO“ (No 1.148.196) за стоки от клас 33.
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: Уважава жалбата и отменя решението на отдела по споровете.
 Изложени правни основания: Неправилно прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 относно марката на Общността.


text:
 12.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/19
 Решение на Общия съд от 28 октомври 2016 г. — Unicorn/EUIPO — Mercilink Equipment Leasing (UNICORN)
 (Дело T-201/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюза „UNICORN“ - По-ранни национални словни и фигуративна марки „UNICORN“ - Член 53, параграф 1, буква a) и член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Репутация))
 (2016/C 462/23)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Unicorn a.s. (Прага, Чешка република) (представител: L. Lorenc, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Mercilink Equipment Leasing Ltd (Лимасол, Кипър)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 16 февруари 2015 г. (преписка R 1699/2014-5), постановено в производство за обявяване на недействителност между Unicorn и Mercilink Equipment Leasing.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Unicorn a.s. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 198, 15.6.2015 г.


text:
 5.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 72/17
 Жалба, подадена на 29 декември 2010 г. от Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 27 октомври 2010 г. по дело T-24/05, Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Co., Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd/Европейска комисия
 (Дело C-628/10 P)
 2011/C 72/29
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (представители: M. Odriozola Alén, abogado, A. João Vide, abogada)
 Други страни в производството: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Общия съд от 27 октомври 2010 г. по дело T-24/05 доколкото този съд отхвърля правните основания, изведени от явна грешка в преценката при прилагането на член 101, параграф 1 от ДФЕС и на член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003 (1), от липсата на мотиви и от нарушение на принципа на равно третиране, за да постанови, че Alliance One International, Inc., по-рано Standard Commercial Corp. и Standard Commercial Tobacco Co. са солидарно отговорни,
 —
 да се отмени Решение на Комисията от 20 октомври 2004 г. по дело COMP/C.38.238/B.2 — Суров тютюн — Испания, в частта, която засяга жалбоподателите, и съответно да се намали глобата, наложена на жалбоподателите, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 На първо място, жалбоподателите твърдят, че Комисията и Общият съд са нарушили член 101, параграф 1 от ДФЕС и член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003 като са приели, че SCC и SCTC носят отговорност за извършеното от WWTE нарушение. По-специално жалбоподателите твърдят, че съвместния контрол не е достатъчен, за да докаже, че те са могли да упражняват решаващо влияние върху поведението на WWTE в периода преди май 1998 г. Във всеки случай, дори да бе възможно да се подвежда под отговорност по този начин, и двете дружества майки, упражняващи съвместен контрол, е трябвало да бъдат взети предвид за целите на определянето на един-единствен стопански субект. При условията на евентуалност, жалбоподателите твърдят, че като не изтъкват достатъчно мотиви, с които да обосноват ангажирането на тяхната отговорност, Комисията и след това Общият съд нарушават член 296 ДФЕС. Освен това за периода след май 1998 г. решението на Общия съд лишава жалбоподателите от техните права, произтичащи от общите принципи на правото на ЕС, от правата, съдържащи се в ЕКПЧ и в Хартата на основните права, която понастоящем е част от Договора от Лисабон и следователно има същата задължителна правна сила като първичното право.
 На второ място, жалбоподателите посочват, че Общият съд нарушава член 48, параграф 2 от своя процедурен правилник, правото на защита на жалбоподателите и член 296 от ДФЕС като разрешава на Комисията да въведе ново правно основание и да измени писменото си изложение в отговор на писмен въпрос. Жалбоподателите твърдят и че Общият съд не може да изяснява в съдебното решение (и следователно ex post facto) обосновката, приета в решението на Комисията.
 На последно място, жалбоподателите изтъкват, че като третира


text:
други предприятия по-благоприятно, Общият съд нарушава принципа на равно третиране, установен в член 20 от Хартата на основните права. От една страна, жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуска грешка при прилагане на правото като определя метода за подвеждане под отговорност, по-специално като приема метод, основан на двойна база, която е послужила за провеждане на дискриминация между дружествата според надеждността на доводите им при обжалването, без обаче да установи критерий. От друга страна, жалбоподателите изтъкват, че Общият съд прилага метода за подвеждане под отговорност по дискриминационен начин — или като пропуска да приложи основаната на двойна база проверка към Universal Corporation и Universal Leaf, или като пропуска да приложи към SCC и SCTC метода, приложен към Universal Corporation и Universal Leaf.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора
 ОВ L 1, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 8, стр. 167


text:
 16.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/26
 Жалба, подадена на 23 януари 2013 г. — ECC Couture/СХВП — Ball Wholesale (Culture)
 (Дело T-28/13)
 2013/C 79/45
 Език на жалбата: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: ECC Couture BV (Олдензал, Нидерландия) (представители: адв. M. A. S. M. van Leent и адв. I. de Jonge)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Ball Wholesale ApS (Билунд, Дания)
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 22 октомври 2012 г. по преписка R 290/2012-1 в частта, в която апелативният състав не се е произнесъл в негова полза и съответно е възложил в негова тежест част от разноските,
 —
 да се установи, че регистрацията на фигуративната марка на Общността „Culture“, No 993 511, обхваща всички стоки и услуги, разглеждани в производството пред апелативния състав,
 —
 СХВП да бъде осъдена да заплати съдебните разноски на основание член 87, параграф 2 от Процедурния правилник.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: международна регистрация, посочваща Европейския съюз, на фигуративната марка „Culture“ за стоки от класове 14, 18 и 25 — марка на Общността No 993 511
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Ball Wholesale ApS
 Основание на искането за обявяване на недействителност: национална словна марка „CULTURE“ за стоки от класове 14, 25 и 26
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането.
 Решение на апелативния състав: частично уважава жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и параграф 2, буква в) от Регламент No 207/2009.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/6
 Решение на Съда (седми състав) от 3 септември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-457/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2005/14/ЕО - Застраховка гражданска отговорност - Моторни превозни средства - Нетранспониране в определения срок)
 2009/C 256/10
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: N. Yerrell)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представител: L. Seeboruth)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в предвидения срок на разпоредбите, необходими за съобразяване с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година за изменение на Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО, 88/357/ЕИО и 90/232/ЕИО на Съвета и Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на застраховка „Гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства (ОВ L 149, стp. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 212)
 Диспозитив
 1.
 Като не е приело в определения срок необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година за изменение на Директиви 72/166/ЕИО, 84/5/ЕИО и 90/232/ЕИО на Съвета и Директива 2000/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета по отношение на застраховка „Гражданска отговорност“ относно използването на моторни превозни средства, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията, които има по силата на тази Директива.
 2.
 Осъжда Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 313, 06.12.2008 г.


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/18
 Решение на Съда (девети състав) от 10 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Symvoulio tis Epikrateias — Гърция) — Dimos Kropias Attikis/Ypourgos Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Allagis
 (Дело C-473/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2001/42/ЕО - Оценка на последиците на някои планове и програми върху околната среда - Режим на защита на планинския масив Ymittos - Процедура за изменение - Приложимост на тази директива - Общ план и програма за защита на околната среда в област Атина))
 (2015/C 363/21)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Symvoulio tis Epikrateias
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Dimos Kropias Attikis
 Ответник: Ypourgos Perivallontos, Energeias kai Klimatikis Allagis
 Диспозитив
 Член 2, буква a) и член 3, параграф 2, буква a) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда трябва да се тълкуват в смисъл, че при приемането на акт, съдържащ план или програма за териториално устройство и за земеползване от обхвата на Директива 2001/42, който изменя съществуващ преди това план или програма, задължението за извършване на екологична оценка съгласно тази директива не може да отпадне, с мотива че този акт има за цел само да уточни и приведе в изпълнение общ план, въведен с акт от по-висока степен, когато за самия последен акт не е била извършена такава екологична оценка.
 (1) ОВ C 7, 12.1.2015 г.


text:
 6.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/12
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 29 юли 2016 година
 по дело E-25/15
 Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия
 (Неизпълнение на задължения от държава от ЕАСТ — Държавна помощ — Член 14, параграф 3 от част II на протокол 3 към Споразумението за надзорен орган и съд — Несъбиране на неправомерно предоставена помощ)
 (2017/C 108/10)
 По дело E-25/15, Надзорен орган на ЕАСТ/Исландия — ИСК за постановяване, че като не е предприела в предвидения срок всички необходими мерки за събиране от получателите на държавната помощ, обявена за несъвместима с функционирането на Споразумението за Европейското икономическо пространство съгласно членове 2, 3, 4 и 5 от Решение No 404/14/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 8 октомври 2014 г.относно схемата за стимули на инвестициите в Исландия; като не е отменила в предвидения срок всички неизвършени плащания, посочени в член 7, трето изречение от това решение; и като не е предоставила на Надзорния орган на ЕАСТ в предвидения срок информацията, посочена в член 8 от това решение, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 14, параграф 3 от част II на Протокол 3 към Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд и по членове 6, 7 и 8 от Решение No 404/14/COL на Надзорния орган на ЕАСТ, Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови решение на 29 юли 2016 г., чийто диспозитив гласи:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 14, параграф 3 от част II на Протокол 3 към Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд и по членове 6, 7 и 8 от Решение No 404/14/COL на Надзорния орган на ЕАСТ от 8 октомври 2014 г. относно схемата за стимули на инвестициите в Исландия, като не е предприела в предписания срок всички необходими мерки за събиране от получателите на държавната помощ, обявена за несъвместима с функционирането на Споразумението за Европейското икономическо пространство съгласно членове 3, 4 и 5 от това решение, за отмяна на всички неизвършени плащания, посочени в член 7, трето изречение от това решение, и за предоставяне на Надзорния орган на ЕАСТ на информацията, посочена в член 8 от това решение.
 2.
 Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 13.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 228/20
 Жалба, подадена на 27 април 2015 г. — Morton’s of Chicago/СХВП — Mortons the Restaurant (MORTON’S)
 (Дело T-223/15)
 (2015/C 228/25)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Morton’s of Chicago, Inc. (Чикаго, Съединени американски щати) (представител: J. Moss, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Mortons the Restaurant Ltd (Лондон, Обединено кралство)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „MORTON’S“— марка на Общността No 3 951 291
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 12 февруари 2015 г. по преписка R 46/2014-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника да заплати направените от притежателя на марката съдебни разноски
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 4 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 52, член 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/3
 Решение на Съда (четвърти състав) от 7 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — производство, образувано от Insinööritoimisto InsTiimi Oy
 (Дело C-615/10) (1)
 (Директива 2004/18/ЕО - Обществени поръчки в областта на отбраната - Член 10 - Член 296, параграф 1, буква б) ЕО - Защита на основните интереси на сигурността на държава членка - Търговия с оръжие, муниции и военни материали - Продукт, който възлагащият орган придобива за строго военни цели - Наличие по отношение на този продукт на възможност за до голяма степен сходно гражданско приложение - Въртяща се платформа („tiltable turntable“) за електромагнитни измервания - Непровеждане на процедура за възлагане на обществена поръчка в съответствие с Директива 2004/18)
 2012/C 217/04
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Ищец: Insinööritoimisto InsTiimi Oy
 в присъствието на: Puolustusvoimat
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Преюдициално запитване — Тълкуване на член 10 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116) и на член 346 ДФЕС — Списък на оръжията, мунициите и военните материали, приет с Решение No 255/58 на Съвета на 15 април 1958 г. — Приложно поле на Директивата — Материали, предназначени за строго военни цели — Система на въртяща се платформа за извършване на електромагнитни измервания
 Диспозитив
 Член 10 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, услуги и доставки, във връзка с член 296, параграф 1, буква б) ЕО, трябва да се тълкува в смисъл, че позволява държава членка да не приложи предвидените в посочената директива процедури по отношение на обществена поръчка, която възлагащ орган възлага в областта на отбраната, за придобиване на материал, който макар да е предназначен за строго военни цели, предоставя възможности за по същество сходно гражданско приложение, само ако с оглед на самите си характеристики този материал може да се счита за специално проектиран и разработен, включително след съществени изменения, за такива цели — обстоятелство, което запитващата юрисдикция следва да провери.
 (1) ОВ C 72, 5.3.2011 г.


text:
 7.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/13
 Решение на Общия съд от 22 май 2012 г. — Nordmilch/СХВП — Lactimilk (MILRAM)
 (Дело T-546/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „MILRAM“ - По-ранни национална словна и фигуративна марка „RAM“ - Относително основание за отказ - Сходство на стоките и на знаците - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 200/25
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Nordmilch AG (Бремен, Германия) (представител: R. Schneider, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: K. Klüpfel)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Lactimilk, SA (Мадрид, Испания) (представител: P. Casamitjana Lleonart, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 септември 2010 г. (съединени преписки No R 1041/2009-4 и No R 1053/2009-4), постановено в производство по възражение между Lactimilk SA и Nordmilch AG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Nordmilch AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/45
 Жалба, подадена на 6 април 2010 г. — Schneider España de Informática/Комисия
 (Дело T-153/10)
 2010/C 148/74
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Schneider España de Informática, SA (Мадрид, Испания) (представители: P. De Baere и P. Muñiz, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение C(2010) 22 окончателен на Комисията от 18 януари 2010 г., с което се установява, че извършването на последващо вземане под отчет на вносни мита е обосновано, а опрощаването на тези мита не е обосновано в даден конкретен случай (REM 02/08);
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска в съответствие с член 263 ДФЕС отмяна на Решение на Комисията от 18 януари 2010 г., в което ответникът приема, че съответните вносни мита за цветни телевизори трябва да бъдат взети под отчет, тъй като условията за прилагане на член 220, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс на Общността (1) не са били изпълнени. В обжалваното решение се приема също че опрощаването на съответните вносни мита не е обосновано в съответствие с член 239 от Митническия кодекс на Общността.
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква следните правни основания:
 На първо място, жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил неговото право на защита, тъй като е приел решение, което се основава само на документите, представени от жалбоподателя.
 На второ място, ответникът е нарушил член 220, параграф 2, буква б) от Митническия кодекс на Общността, във връзка с член 236 от Митническия кодекс на Общността, доколкото:
 —
 ответникът неправилно е счел, че приетите срещу вноса от трети страни антидъмпингови мерки са автоматично приложими към стоки в свободно обращение в митническия съюз между ЕС и Турция,
 —
 ответникът не е уведомил операторите, че и Регламент (ЕО) No 2584/98 на Съвета (2) се прилага за токи в свободно обращение в митническия съюз между ЕС и Турция,
 —
 при условията на евентуалност, ответникът неправилно е счел, че не е била допусната грешка от компетентните органи, щом като турските органи погрешно са потвърдили, че антидъмпинговите мита върху стоки от трети страни не са били приложими към стоки в свободно обращение в митническия съюз между ЕС и Турция,
 —
 ответникът неправилно е счел, че не е била допусната грешка от компетентните органи, щом като испанските митнически органи погрешно са приели, че стоките, придружени от сертификат за произход не могат да бъдат предмет на допълнителни мита или мерки на търговска защита, и следователно не са информирали икономическите оператори, че техният внос от Турция може да бъде обект на такива мерки, дори ако тези стоки бяха в свободно обращение.
 Жалбоподателят освен това изтъква, че допуснатата от компетентните митнически органи грешка не е можела да бъде разумно открита от длъжника, който е действал добросъвестно и е спазил всички разпоредби на действащото законодателство по отношение на митническото деклариране.
 На последно място, жалбоподателят изтъква, че се намира в особено положение по смисъла на член 239 от Митническия кодекс на Общността и че не


text:
може да му се вмени недобросъвестно поведение или груба небрежност на основание на тази разпоредба.
 (1) Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).
 (2) Регламент (ЕО) No 2584/98 на Съвета от 27 ноември 1998 година за изменение на Регламент (ЕО) No 710/95 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на цветни приемателни телевизионни апарати с произход от Малайзия, Китайската народна република, Република Корея, Сингапур и Тайланд и за окончателно събиране на временното мито (ОВ L 324, стр. 1).


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/8
 Решение на Съда (голям състав) от 9 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-121/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2001/18/ЕО - Съзнателно освобождаване в околната среда и пускане на пазара на ГМО - Решение на Съда, установяващо неизпълнение на задължение - Неизпълнение - Член 228 ЕО - Изпълнение в хода на производството - Имуществени санкции)
 (2009/C 44/12)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Stromsky и C. Zadra)
 Ответник: Френска република (представители: E. Belliard, S. Gasri и G. de Bergues)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: първоначално T. Boček, впоследствие M. Smolek)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неизпълнение на Решение на Съда от 15 юли 2004 година по дело Комисия/Франция (C-419/03) относно липсата на транспониране във вътрешното си право на разпоредбите на Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО [на Съвета от 23 април 1990 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда] (ОВ L 106, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 75), които се различават или имат по-голям обхват от разпоредбите на тази последна директива — Искане за налагане на периодична имуществена санкция и на фиксирана сума
 Диспозитив
 1)
 Като не е взела към датата, на която е изтекъл определеният в мотивираното становище срок, всички мерки по изпълнението на Решение от 15 юли 2004 г. по дело Комисия/Франция (C 419/03) относно липсата на транспониране във вътрешното й право на разпоредбите на Директива 2001/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 март 2001 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда и за отмяна на Директива 90/220/ЕИО на Съвета, които разпоредби се различават или имат по-голям обхват от тези на Директива 90/220/ЕИО на Съвета от 23 април 1990 година относно съзнателното освобождаване на генетично модифицирани организми в околната среда, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО.
 2)
 Осъжда Френската република да заплати на Комисията на Европейските общности по сметка „Собствени средства на Европейската общност“ фиксирана сума в размер на 10 милиона евро.
 3)
 Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.
 4)
 Чешката република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/41
 Жалба, подадена на 6 март 2015 г. — Словения/Комисия
 (Дело T-118/15)
 (2015/C 146/55)
 Език на производството: словенски
 Страни
 Жалбоподател: Република Словения (представител: L. Bembič, državni pravobranilec (държавен процесуален агент)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2014/950/ЕС на Комисията от 19 декември 2014 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер C(2014) 10135) (ОВ L 369, 24.12.2014 г., стр. 71), в частта му, отнасяща се до Република Словения, по-специално що се отнася до финансовата корекция от 8 7 00 815,25 EUR, приета вследствие нередност относно 2009 финансова година във връзка с мярката Фонд за преструктуриране на захарната промишленост,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство.
 При условията на евентуалност, в случай че Общият съд не уважи горепосоченото искане на Република Словения, последната моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2014/950/ЕС на Комисията от 19 декември 2014 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер C(2014) 10135) (ОВ L 369, 24.12.2014 г., стр. 71), в частта му, отнасяща се до Република Словения, по-специално що се отнася до финансовата корекция от 8 7 00 815,25 EUR, приета вследствие нередност относно 2009 финансова година във връзка с мярката Фонд за преструктуриране на захарната промишленост, за сумата, превишаваща 4 3 50 407,62 EUR,
 —
 да постанови, че всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: неправилно прилагане на ДЕФС или на правна норма, свързана с неговото прилагане, явна грешка в преценката, липса на мотиви на решението и нарушение на принципа на състезателност
 В това отношение, според жалбоподателя е неправилна констатацията на Комисията, че силозите са неразделна част от производствените съоръжения и че поради това жалбоподателят е трябвало да ги разруши въз основа на общия план за преструктуриране.
 2.
 Второ основание: нарушение на принципите на законосъобразност, на лоялно сътрудничество, на защита на оправданите правни очаквания и на принципа patere legem quam ipse fecisti
 В това отношение жалбоподателят твърди, че ако Комисията бе отговорила преди 8 август 2008 г. — датата, на която жалбоподателят одобрява изменение на плана за преструктуриране във връзка със запазването на силозите — на писмения му въпрос относно запазването на определени постройки, ако посочената институция бе изменила и допълнила Регламент (ЕО) No 968/2006 (1), ако след получаването на известието относно изменението на плана за преструктуриране бе информирала


text:
жалбоподателя за твърдяната нередност относно запазването на силозите или ако бе информирала писмено всички държави членки за тълкуването, което следва да получат неясните разпоредби на въпросната правна уредба, не би се стигнало до спорната финансова корекция и до делото относно обжалваното решение.
 (1) Регламент (ЕО) No 968/2006 на Комисията от 27 юни 2006 година относно формулиране на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 320/2006 на Съвета за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността (ОВ L 176, стр. 32; Специално издание на български, език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 52).


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/41
 Жалба, подадена на 26 февруари 2016 г. — Opko Ireland Global Holdings/EUIPO — Teva Pharmaceutical Industries (ALPHAREN)
 (Дело T-88/16)
 (2016/C 136/57)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Opko Ireland Global Holdings Ltd (Дъблин, Ирландия) (представители: S. Malynicz, Barrister, A. Smith и D. Meale, Solicitors)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Teva Pharmaceutical Industries Ltd (Йерусалим, Израел)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Съюза „ALPHAREN“ — заявка за регистрация No 4 320 297
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 16 декември 2015 г. по преписка R 2387/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати наред с направените от нея съдебни разноски и тези на жалбоподателя.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 1г, параграф 2 от Регламент No 216/96, доколкото двама членове на състава, взел първоначалното решение на апелативния състав от 2014 г. (и отменителното решение на апелативния състав от юни 2015 г.), били членове и на състава, постановил обжалваното решение,
 —
 нарушение на член 50 от Регламента за изпълнение, доколкото апелативният състав се основал на нови доказателства, които не са били представени пред EUIPO при първоначалното разглеждане на възражението,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, доколкото в производството по възражение тежестта да се докаже сходството на разглежданите стоки не била възложена на подалото възражение лице,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, доколкото апелативният състав неправилно определил съответните потребители и като цяло погрешно преценил вероятността от объркване.


text:
 25.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 199/5
 Решение на Съда (втори състав) от 5 юли 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-255/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Оценка на въздействието на някои проекти върху околната среда - Оползотворяване на отпадъци - Изпълнение на „трета линия“ инсинератор на отпадъци на Brescia - Разгласяване на молбата за издаване на разрешение - Директиви 75/442/ЕИО, 85/337/ЕИО и 2000/76/ЕО)
 (2007/C 199/07)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis, F. Louis и A. Capobianco, avocats)
 Ответник: Италианска република (представители: I. M. Braguglia, M. Fiorilli, avocat)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 2, параграф 1 и на член 4, параграф 1 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стp. 40), изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година (ОВ L 73, стp. 5) — Нарушение на член 12, параграф 1 от Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 година относно изгарянето на отпадъците (ОВ L 332, стp. 91) — Разрешение, предоставено без оценка и без разгласяване на предварителната молба за издаване на разрешение — Изпълнение на „трета линия“ инсинератор на отпадъци на ASM Brescia SpA
 Диспозитив
 1)
 Като не е подложила преди предоставянето на разрешение за изграждане проекта за изпълнение на „трета линия“ инсинератор, собственост на дружеството ASM Brescia SpA, на процедурата за оценка на въздействието върху околната среда по членове 5 - 10 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 г. относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1 и по член 4, параграф 1 от посочената директива.
 2)
 Като не е предоставила достъп до съобщението за начало на дейността на „третата линия“ на посочения инсинератор на едно или повече обществени места за достатъчен период от време, за да може обществеността да представи своите бележки, преди компетентният орган да вземе решение, и като не е предоставила на разположение на обществеността свързаните с това съобщение решения, придружени от копие от разрешението, Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 12, параграф 1 от Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 година относно изгарянето на отпадъците.
 3)
 Италианската република се осъжда да заплати съдебните разноски.
 4)
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия поема собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 205, 20.8.2005 г.


text:
 11.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 261/3
 Определение на Съда (шести състав) от 8 май 2014 г. — Greinwald GmbH/Nicolas Wessang, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-608/12 P) (1)
 ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Член 169, параграф 2 от същия правилник - Необходимо съдържание на жалбата))
 2014/C 261/03
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Greinwald GmbH (представител: C. Onken, Rechtsanwältin)
 Ответници: Nicolas Wessang (представител: A. Grolée, avocate), Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля главната жалба и насрещната жалба.
 2)
 Осъжда Greinwald GmbH да заплати съдебните разноски, направени във връзка с главната жалба.
 3)
 Осъжда Nicolas Wessang да заплати съдебните разноски, направени във връзка с насрещната жалба.
 (1) ОВ C 63, 2.3.2013 г.


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/19
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso (Португалия) на 21 юли 2010 г. — Maria de Jesus Barbosa Rodrigues/Companhia de Seguros Zurich SA
 (Дело C-363/10)
 ()
 (2010/C 288/31)
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Judicial de Póvoa de Lanhoso
 Страни в главното производство
 Ищец: Maria de Jesus Barbosa Rodrigues
 Ответник: Companhia de Seguros Zurich SA
 Преюдициален въпрос
 Когато при сблъсък между моторни превозни средства отговорност за произшествието, в резултат на което е причинена смъртта на един от водачите, не носи нито един от тях поради липса на виновно поведение, противоречи ли на общностното право и по-конкретно на член 3, параграф 1 от Първа директива (72/166/ЕИО) (1), на член 2, параграф 1 от Втора директива (84/5/ЕИО) (2) и на член 1 от Трета директива (90/232/ЕИО) (3) в съответствие с даденото им тълкуване от Съда, възможността за разпределяне на отговорността за риска (член 506, параграфи 1 и 2 от Гражданския кодекс), пряко отразяващо се върху размера на обезщетението, което трябва да се предостави на правоимащите лица — родителите на жертвата — доколкото това разпределяне води до пропорционално намаляване на размера на обезщетението?
 (1) Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10).
 (2) Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства (МПС) (ОВ L 8, 1984 г., стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 104).
 (3) Трета директива 90/232/ЕИО на Съвета от 14 май 1990 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства (ОВ L 129, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 240).


text:
 22.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 360/6
 Дело, заведено на 19 юни 2012 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
 (Дело E-6/12)
 2012/C 360/05
 На 19 юни 2012 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Fiona M. Cloarec, в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ да постанови, че:
 1.
 като поддържа в сила административната практика да не се оценява дали едно дете, което живее с другия родител извън Норвегия, е главно на издръжка на родителя, който живее в Норвегия и който е разделен с другия родител, Кралство Норвегия е в нарушение на член 1, буква е), подточка i), второ изречение, във връзка с член 76 от акта, посочен в точка 1 от приложение VI към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 г. за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, както е изменен), адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него.
 2.
 Кралство Норвегия поема разноските по съдебното производство.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:
 —
 В глава 7 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 се урежда координацията на отпускането на семейни обезщетения в трансгранични случаи.
 —
 В член 1, буква е), подточка i) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 се дава определение на понятието „член на семейството“ като „всяко лице, което е определено или признато за член на семейството, или е определено като член на домакинството от законодателството, съгласно което се предоставят обезщетенията (...); въпреки това, когато съгласно посочените законодателства за член на семейството или за член на домакинството се счита само лице, което живее под един и същи покрив със заето лице, самостоятелно заето лице или студент, това условие се счита за изпълнено, ако въпросното лице е главно на издръжка на това лице. (...)“.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че в съответствие с член 4, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 семейните обезщетения са обезщетения, които са предназначени да позволят на единия от родителите да се посвети на отглеждането на малко дете и са предназначени да възнаградят усилията за отглеждане на дете, да покрият другите разходи, свързани с грижите и отглеждането на дете, и, в зависимост от случая, да намалят финансовата неизгода, която произтича от отказа от доходи от професионална дейност.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че предназначението на членове 73 и 74 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 е да се гарантира на членовете на семействата на работници, които пребивават в друга държава от ЕИП, отпускането на семейните обезщетения, предвидени от приложимото законодателство на държавата, в чиято схема за социално осигуряване е включен работникът.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че административната практика, според която при трансгранични случаи норвежките органи (а именно норвежката служба


text: за заетост и благосъстояние — NAV) проверяват дали родителят, който работи в Норвегия, пребивава постоянно със семейството си в другата държава от ЕИП през периодите, когато не работи в Норвегия, и без да оценяват дали детето „е главно на издръжка“ на родителя, който живее в Норвегия, е в нарушение на член 1, буква е), подточка i), второ изречение, във връзка с член 76 от Регламент (ЕИО) No 1408/71.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/11
 Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — Yvon Welte/Finanzamt Velbert
 (Дело C-181/12) (1)
 (Свободно движение на капитали - Членове 56—58 ЕО - Данъци върху наследствата - Наследодател и наследник с местопребиваване в трета страна - Наследствена маса - Недвижим имот, намиращ се в държава членка - Право на данъчно облекчение върху облагаемата основа - Различно третиране на местните и на чуждестранните лица)
 2013/C 367/18
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Yvon Welte
 Ответник: Finanzamt Velbert
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Düsseldorf — Тълкуване на членове 63 ДФЕС и 65 ДФЕС — Правна уредба на държава членка относно данъка върху наследствата, съгласно която необлагаемата част от стойността на имота е 2 000 EUR, когато наследникът и наследодателят са чуждестранни лица, а същевременно когато или наследодателят, или наследникът има местопребиваване в страната, тази необлагаема част е 500 000 EUR.
 Диспозитив
 Членове 56 ЕО и 58 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат правна уредба на държава членка относно изчисляването на данъка върху наследството, съгласно която при наследяване на недвижим имот, намиращ се на територията на тази държава, данъчното облекчение върху облагаемата основа е по-малко, когато — както в случая в главното производство — към момента на смъртта наследодателят и наследникът са имали местопребиваване в трета страна като Конфедерация Швейцария, отколкото когато към същия момент поне единият от тях е имал местопребиваване в тази държава членка.
 (1) ОВ C 174, 16.6.2012 г.


text:
 20.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/4
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche (Италия) на 16 август 2012 г. — Comune di Ancona/Regione Marche
 (Дело C-388/12)
 2012/C 319/06
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per le Marche
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Comune di Ancona
 Ответник: Regione Marche
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 30, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1260/1999 (1) да се тълкува в смисъл, че преценката на възможността възлагането да не води до съществени приходи за концедента и до недължими изгоди за концесионера може да се извърши единствено след като се провери дали инфраструктурният обект е претърпял съществено изменение?
 При утвърдителен отговор на въпроса по точка 1),
 а)
 дали посоченият член се отнася само до физически изменения — в смисъл, че построеният инфраструктурен обект не съответства на обекта, посочен в одобрения за финансиране проект — или и до функционални промени и, в този втори случай, дали е налице съществено изменение, ако инфраструктурният обект се използва „и“ — но не основно — за други дейности освен включените в обявлението и/или в заявлението за участие в процедурата за възлагане на обществена поръчка.
 При отрицателен отговор на въпроса по точка 1),
 б)
 дали посоченият член по отношение на случаите, в които публичното финансиране е използвано за изпълнение на обекти, които могат да бъдат предмет на икономически значима експлоатация се прилага само на етапа на изпълнение на проекта или задължението [за] спазване на правилата за възлагане на обществени поръчки остава и по отношение на възлагането на управлението.
 2.
 Следва ли член 30, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1260/1999 да се тълкува в смисъл, че проверката на обстоятелството дали от възлагането на експлоатацията на трети лица не произтичат значителни нетни приходи или недължими изгоди за предприятие или публична организация, представлява от логическа и правна гледна точка следваща стъпка по отношение на преюдициалния въпрос (и по-специално задължението за спазване на процедурите за възлагане на обществени поръчки), или дали наличието на задължение за обявяване на тръжна процедура следва да се проверява, като се отчита и конкретната правна уредба на концесионните правоотношения?
 (1) Регламент (ЕО) No 1260/1999 на Съвета от 21 юни 1999 година относно определянето на общи разпоредби за структурните фондове (ОВ L 161, стр. 1).


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/49
 Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. — Hartmann/СХВП (Complete)
 (Дело T-123/10) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Complete“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Описателен характер - Мотивиране - Стоки, образуващи еднородна група - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 (2012/C 25/93)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Paul Hartmann AG (Heidenheim an der Brenz, Германия) (представител: N. Aicher, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално B. Schmidt, впоследствие R. Manea и R. Pethke)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 20 януари 2010 г. (преписка R 601/2009-4) относно заявка за регистрация като марка на Общността на словния знак „Complete“
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 20 януари 2010 г. (R 601/2009-4).
 2.
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Paul Hartmann AG, включително необходимите разноски, направени от последното за целите на производството пред апелативния състав.
 (1) ОВ C 134, 22.5.2010 г.


text:
 18.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 309/22
 Преюдициално запитване от Landesarbeitsgericht Hamm (Германия), постъпило на 29 май 2017 г. — Surjit Singh Bedi/Федерална република Германия, Федерална република Германия като процесуален субституент на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-312/17)
 (2017/C 309/28)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesarbeitsgericht Hamm
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Surjit Singh Bedi
 Ответник: Федерална република Германия, Федерална република Германия като процесуален субституент на Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 2, параграф 2 от Директива 2000/78/ЕО (1) на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите да се тълкува в смисъл, че не допуска съдържащата се в колективен трудов договор правна уредба, според която получаването на временна помощ, предоставена с цел да се гарантира подходяща издръжка на живота на загубили работата си работници и служители въз основа на предвиденото в колективния трудов договор основно трудово възнаграждение до постигането на икономическа сигурност чрез правото на пенсия от задължителното пенсионно осигуряване, се прекратява при придобиването на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст при предсрочно пенсиониране, и при прилагането на тази уредба от значение е възможността за получаване на пенсия за осигурителен стаж и възраст при ранно пенсиониране поради увреждане?
 (1) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/49
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 април 2011 г. — Chaouch/Комисия
 (Дело F-30/09) (1)
 (Публична служба - Възнаграждение - Надбавка за настаняване - Определяне на правата - Постъпване на служба като длъжностно лице на изпитателен срок - Отчитане на промяна в пребиваването след титуляризацията - Задължение за пребиваване на длъжностното лице по силата на член 20 от правилника)
 2011/C 252/105
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Dhikra Chaouch (Oetrange, Люксембург) (представители: адв. F. Moyse и адв. A. Salerno)
 Ответник: Европейска комисия (представители: г-н D. Martin и г-н J. Baquero Cruz)
 Предмет
 Отмяна на решението на ОН на жалбоподателката да не се предоставя надбавка за настаняване.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата на г-жа Chaouch.
 2.
 Г-жа Chaouch понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2009 г., стр. 21.


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/8
 Решение на Съда (четвърти състав) от 6 март 2008 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S/Skatteministeriet
 (Дело C-98/07) (1)
 (Шеста директива ДДС - Член 19, параграф 2 - Изчисляване на подлежащата на приспадане част - Изключване на сумата от оборота, който може да се отнася за доставките на дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност - Понятие за „дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадължено лице за целите на стопанската му дейност“ - Превозни средства, придобити от лизингово дружество с цел отдаването им под наем и последващата им продажба след изтичането на срока на договор за лизинг)
 (2008/C 107/12)
 Език на производството: датски
 Препращаща юрисдикция
 Højesteret
 Страни в главното производство
 Ищци: Nordania Finans A/S, BG Factoring A/S
 Ответник: Skatteministeriet
 Предмет
 Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на член 19 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (OВ L 145, стp. 1) — Изчисляване на подлежащата на приспадане част – Включване или изключване на сумите от оборота при продажба на коли от търговско дружество за лизинг на коли след изтичане на срока на договорите за лизинг
 Диспозитив
 Член 19, параграф 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „дълготрайни активи, ползвани от данъчнозадълженото лице за целите на стопанската му дейност“ не включва превозните средства, които дадено лизингово предприятие придобива с цел да ги отдава под наем и впоследствие да ги продаде след изтичане на срока на договорите за лизинг, както по делото в главното производство, при положение че продажбата на посочените превозни средства след края на тези договори е неразделна част от обичайните икономически дейности на предприятието.
 (1) ОВ C 95 от 28.4.2007 г.


text:
 5.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 291/7
 Жалба, подадена на 23 август 2013 г. — ZZ/ЕСВД
 (Дело F-78/13)
 2013/C 291/09
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis, A. Coolen и É. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението за преместване на жалбоподателя от представителството в Бурунди в седалището на ЕСВД в Брюксел
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на върховния представител на Европейския съюз по въпросите на външните работи от 15 юли 2013 г. за незабавно преместване на жалбоподателя в интерес на службата на длъжност в MDR.C в Брюксел,
 —
 да се установи, че при приемане на обжалваното решение от ЕСВД е допусната поредица от нарушения на служебните задължения, които ангажират отговорността на Съюза,
 —
 да се констатира, че обжалваното решение е увредило тежко жалбоподателя и неговата съпруга,
 —
 това да се приеме изрично за установено,
 —
 да се осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/24
 Иск, предявен на 28 януари 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-48/10)
 2010/C 100/35
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представител: A. Alcover San Pedro)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като не приело необходимите мерки, за да гарантира, че компетентните органи осигуряват в срок до 30 октомври 2007 г. привеждането на експлоатацията на съществуващите инсталации в съответствие с изискванията на членове 3, 7, 9, 10 и 13, член 14, букви а) и б) и член 15, параграф 2, посредством предоставяне на разрешителни в съответствие с членове 6 и 8 или — в случаите, когато това е необходимо — посредством преразглеждане, а в конкретния случай актуализиране на условията, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 5, параграф 1 от Директива 2008/1/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 януари 2008 година за комплексно предотвратяване и контрол на замърсяването (Директива КПКЗ).
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В съответствие с член 5, параграф 1 от Директива 2008/1/ЕО срокът за изпълнение на задължението за адаптиране на съществуващите инсталации към изискванията на Директива КПКЗ посредством предоставяне на интегрални екологични разрешителни, изтича на 30 октомври 2007 г.
 Към тази дата в Испания множество съществуващи инсталации продължават да функционират без посоченото разрешително. С образуването на производство във връзка с това нарушение е ускорен процесът на предоставяне на екологични разрешителни, без обаче да е сложен край на това нарушение в рамките на срока, предвиден в мотивираното становище, нито, според информацията, с която разполага Комисията, до настоящия момент. В съответствие с данните, предоставени от националните органи в отговор на мотивираното становище, към датата на изтичане на предвидения в него срок за съобразяване със задълженията по член 5, параграф 1 от директивата, 533 съществуващи инсталации продължават да функционират без задължителното разрешително КПКЗ.
 При тези обстоятелства е очевидно, че Кралство Испания продължава да не изпълнява задълженията си по посочената разпоредба.
 (1) ОВ L 24, стр. 8.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/75
 Жалба, подадена на 1 септември 2009 г. — Amecke Fruchtsaft/СХВП — Beate Uhse (69 Sex up)
 (Дело T-343/09)
 2009/C 267/134
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Amecke Fruchtsaft GmbH & Co. KG (Menden, Германия) (представители: R. Kaase и J. C. Plate, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Beate Uhse Einzelhandels GmbH
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се допусне жалбата срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 11 юни 2009 г. по преписка No R 1728/2008-1,
 —
 да се отмени обжалваното решение като несъвместимо с член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1),
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, включително разноските пред отдела по споровете и апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Beate Uhse Einzelhandels GmbH.
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка „69 Sex up“ за стоки и услуги от класове 32 и 41 (Заявка No 5 274 303).
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: немската словна марка „sex:h:up“ за стоки от класове 5, 29, 30 и 32 (No 30 531 669), като възражението е насочено само срещу регистрирането на стоки от клас 32.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и отхвърля възражението.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, тъй като не съществува вероятност от объркване между марките, предмет на спора.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/41
 Решение на Първоинстанционния съд от 19 юни 2009 г. — Qualcomm/Комисия
 (Дело T-48/04) (1)
 (Конкуренция - Концентрации - Пазар на пътните телематични системи - Решение за обявяване на концентрацията за съвместима с общия пазар - Ангажименти - Явна грешка в преценката - Злоупотреба с власт - Задължение за мотивиране)
 2009/C 180/74
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV (Waarle, Нидерландия) (представители: G. Berrisch, avocat и D. Hull, solicitor)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално K. Mojzesowicz и A. Whelan, впоследствие K. Mojzesowicz и X. Lewis)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: първоначално C.-D. Quassowski и S. Flockermann, впоследствие M. Lumma, подпомагани от U. Karpenstein и A. Rosenfeld, avocats); Deutsche Telekom AG (Бон, Германия); Daimler AG, по-рано DaimlerChrysler AG (Щутгарт, Германия) Daimler Financial Services AG, по-рано DaimlerChrysler Services AG (Берлин, Германия) (представители: J. Schütze и A. von Graevenitz, avocats)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2003/792/ЕО на Комисията от 30 април 2003 година за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и със Споразумението за ЕИП (преписка COMP/M.2903 — Съвместно предприятие DaimlerChrysler/Deutsche Telekom) (ОВ L 300, стр. 62)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Qualcomm Wireless Business Solutions Europe BV да понесе направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Комисията.
 3)
 Федерална република Германия понася направените от нея съдебни разноски.
 4)
 Deutsche Telekom AG, Daimler AG и Daimler Financial Services AG понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 94, 17.4.2004 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/2
 Решение на Съда (шести състав) от 30 юни 2016 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-648/13) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Околна среда - Политика на Европейски съюз за водите - Директива 2000/60/ЕО - Moниторинг на екологичното и химичното състояние на повърхностните води - Планове за управление на речните басейни))
 (2016/C 335/02)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: K. Herrmann и E. Manhaeve)
 Ответник: Република Полша (представители: B. Majczyna, K. Majcher и M. Drwięcki)
 Диспозитив
 1)
 Като не е транспонирала или не е транспонирала правилно член 2, точки 19, 20, 26 и 27, член 8, параграф 1, член 9, параграф 2, член 10, параграф 3 и член 11, параграф 5, както и раздели 1.3, 1.3.4, 1.3.5, 1.4 и 2.4.1 от приложение V и част А, раздели 7.2—7.10 от приложение VII към Директива 2000/60/EО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите, изменена с Директива 2008/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г., Република Полша не е изпълнила задълженията си съгласно посочените разпоредби и член 24 от същата директива.
 2)
 Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 45, 15.2.2014 г.


text:
 6.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/6
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Trani (Италия) на 6 март 2009 г. — Francesca Sorge/Poste Italiane SpA
 (Дело C-98/09)
 2009/C 129/09
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Trani
 Страни в главното производство
 Ищец: Francesca Sorge
 Ответник: Poste Italiane SpA
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли клауза 8 от Рамковото споразумение, въведено в действие с Директива 1999/70/ЕО (1), да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба (като посочената в членове 1 и 11 от Законодателен декрет 368/2001), която транспонирайки „Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP)“, е отменила член 1, алинея 2, буква б) от Закон 230/1962 (според който е възможно „да се предвиди срочен договор:. когато целта на назначаването“ е „да се заместят отсъстващи работници“, които „имат право да запазят работното си място, при условие че в срочния трудов договор“ са посочени „името на замествания работник и причината за неговото заместване“), замествайки го с разпоредба, която вече не предвижда подобно задължение за посочване на конкретни данни?
 2)
 ако отговорът на предходния въпрос е утвърдителен, трябва ли националният съд да остави без приложение националната правна уредба, която е в противоречие с общностното право?
 (1) ОВ L, 10.7.1999 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129.


text:
 10.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/16
 Иск, предявен на 13 декември 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-639/11)
 2012/C 73/29
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Wilms, G. Zavvos и K. Herrmann)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като предвижда, че за да бъдат регистрирани новите леки автомобили или по-рано регистрираните в други държави членки леки автомобили с кормилни уредби отдясно, е необходимо воланът на тези автомобили да бъде преместен отляво, Република Полша нарушава задълженията си по член 2a от Директива 70/311/ЕИО (1) — по отношение на типовото одобрение за кормилните уредби, по член 4, параграф 3 от Рамкова директива 2007/46/ЕО (2) — по отношение на типовото одобрение на Общността за моторните превозни, както и по член 34 от Договора за функциониране на Европейския съюз;
 —
 да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията упреква Република Полша, че е нарушила член 2а от специалната Директива 70/311/ЕИО, член 4, параграф 3 от Рамкова директива 2007/46/ЕО, както и член 34 ДФЕС.
 В Република Полша движението по пътищата е дясно. Съгласно полското законодателство, за да се регистрира дадено моторно превозно средство, е необходимо да бъде издадено удостоверение, че е преминат технически преглед. Въз основа на предвиденото в наредбите на Министъра на инфраструктурата (3) се приема автоматично, че техническият преглед не е преминат, ако съответният автомобил е с десен волан (тоест се приема, че техническото състояние на автомобила не съответства на приложимите технически изисквания). В резултат на това леки автомобили с десен волан, допуснати до експлоатация и регистрирани в държави членки с ляво движение по пътищата, като например Великобритания, Ирландия, Малта и Кипър, не могат да бъдат регистрирани в Полша. Полските органи не зачитат също така и предходната регистрация на такива автомобили в други държави членки с дясно движение.
 Според Комисията обстоятелството, че не е възможно в Полша да се регистрират (нови и употребявани) леки автомобили, внесени в Полша от държави членки с ляво движение по пътищата — главно от граждани, възползвали се от предоставеното им от правото на Съюза предимство на свободно движение, — не може да бъде обосновано с императивното съображение от обществен интерес, което се явява гарантирането на безопасността на движението по пътищата.
 Комисията смята, че ако автомобилите с десен волан, които не са регистрирани в Полша, могат да се използват в тази държава без каквото и да е друго ограничение, забраната за тяхната регистрация не е подходящо и при никакви обстоятелства не е и пропорционално средство за постигане на преследваната цел.
 Комисията изтъква, че именно дълготрайното използване на такива автомобили по пътищата с дясно движение позволява да се придобие рутина при шофирането, а от гледна точка на безопасността на движението по пътищата —не представлява по-голяма заплаха от епизодичното/временно придвижване в такъв вид автомобили. Освен това според Комисията на разположение са други, по-малко ограничителни мерки — например инсталирането на допълнително огледало, с които би могло да се помогне на водача на автомобила с десен волан да се приспособи към особеностите


text:
на дясното движение.
 (1) Директива 70/311/ЕИО на Съвета от 8 юни 1970 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно кормилните уредби на моторните превозни средства и на техните ремаркета (ОВ L 133, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г. глава 13, том 1, стр. 76).
 (2) Директива 2007/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 септември 2007 година за създаване на рамка за одобрение на моторните превозни средства и техните ремаркета, както и на системи, компоненти и отделни технически възли, предназначени за такива превозни средства (Рамкова директива) (ОВ L 263, стр. 1).
 (3) Член 9, параграф 2 от Наредбата от 31 декември 2012 г., точка 5.1. от Приложение I към Наредбата на Министъра на инфраструктурата от 16 декември 2003 г., както и точка 6.1. от Приложение I към Наредбата на Министъра на инфраструктурата от 18 септември 2009 г., заменяща и отменяща Наредбата от 16 декември 2003 г.


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/21
 Решение на Общия съд от 25 октомври 2012 г. — Astrim и Elyo Italia/Комисия
 (Дело T-216/09) (1)
 (Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Услуги по поддръжката на климатична, отоплителна и вентилационна инсталация на Общия център за изследвания в Испра - Отхвърляне на офертата на оферент - Тълкуване на условие, предвидено в спецификацията - Задължение за мотивиране)
 2012/C 379/36
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Astrim SpA (Рим, Италия) и Elyo Italia Srl (Sesto San Giovanni, Италия) (представители: M. Brugnoletti и M. Civello, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално N. Bambara и E. Manhaeve, впоследствие E. Manhaeve и F. Moro, подпомагани от D. Gullo, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение на Комисията от 27 март 2009 г., с което се отхвърля представената от жалбоподателите оферта в рамките на обявление за обществена поръчка, публикувано от Комисията на 25 октомври 2008 г., за възлагане на услуги по редовна и извънредна поддръжка на климатичната, отоплителна и вентилационна инсталация на Общия център за изследвания в Испра (ОВ 2008/S 208- 274999), както и, при условията на евентуалност, искане за отмяна на точка 17 от покана за представяне на оферта
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Astrim SpA и Elyo Italia Srl да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 167, 18.7.2009 г.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/20
 Определение на председателя на Общия съд от 15 юли 2011 г. — Fapricela/Комисия
 (Дело T-398/10 R)
 (Обезпечително производство - Конкуренция - Решение на Комисията, с което се налага глоба - Банкова гаранция - Молба за спиране на изпълнението - Финансова вреда - Липса на изключителни обстоятелства - Липса на неотложност)
 2011/C 282/41
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Fapricela — Indústria de Trefilaria, SA (Ançã, Португалия) (представители: M. Gorjão-Henriques и S. Roux, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, P. Costa de Oliveira и V. Bottka, подпомагани от M. Marques Mendes, avocat)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение C(2010) 4387 окончателен на Комисията от 30 юни 2010 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело COMP/38.344 — Стоманени изделия за предварително напрягане), в частност доколкото с него се изисква учредяване на банкова гаранция, за да не се пристъпи към незабавно събиране на наложената глоба по член 2 от това решение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за спиране на изпълнението.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 19.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/3
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Wien (Австрия), постъпило на 8 юли 2015 г. — Hans Maschek
 (Дело C-341/15)
 (2015/C 346/03)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Wien
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Hans Maschek
 Ответник: Magistratsdirektion der Stadt Wien
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместима ли е с член 7 от Директива 2003/88/ЕО национална правна разпоредба като член 41а, параграф 2 от Wiener Besoldungsordnung 1994 (Правилник за възнагражденията на служителите на администрацията на град Виена от 1994 г.), която не предвижда каквото и да било финансово обезщетение за неизползван платен годишен отпуск по смисъла на член 7 от Директива 2003/88/ЕО (1) за работник или служител, който е поискал прекратяване от определена дата на трудовото или служебното си правоотношение?
 В случай на отрицателен отговор, [съвместима ли е с член 7 от Директива 2003/88/ЕО] национална правна разпоредба, съгласно която всеки работник или служител, който е поискал прекратяване на трудовото или служебното си правоотношение, трябва да направи всичко необходимо, за да изчерпи неизползвания си платен годишен отпуск в оставащото му до това прекратяване време, като в такива случаи има право на финансово обезщетение за неизползван платен годишен отпуск само ако е подал молба да го използва, считано от датата, на която е заявил желанието си за прекратяването на трудовото или служебното правоотношение, но не е бил в състояние да го изчерпи в частта, за която иска обезщетение?
 2)
 Следва ли да се приеме, че работникът или служителят има право на финансово обезщетение за неизползван платен годишен отпуск в случаите, когато поради неработоспособност не е бил в състояние да го изчерпи непосредствено преди прекратяването на трудовото или служебното правоотношение само ако: а) е уведомил работодателя си за неработоспособността (например поради заболяване) без ненужно забавяне (и следователно по принцип преди прекратяването на трудовото или служебното правоотношение), и б) е представил доказателство за неработоспособността си (например поради заболяване) (по-специално болничен лист) без ненужно забавяне (и следователно по принцип преди прекратяването на трудовото или служебното правоотношение)?
 В случай на отрицателен отговор, съвместима ли е с член 7 от Директива 2003/88 национална правна разпоредба, съгласно която работник или служител, който поради неработоспособност не е бил в състояние да изчерпи платения си годишен отпуск непосредствено преди прекратяването на трудовото или служебното си правоотношение, има право на финансово обезщетение за неизползван платен годишен отпуск само ако: а) е уведомил работодателя си неработоспособността (например поради заболяване) без ненужно забавяне (и следователно по принцип преди прекратяването на трудовото правоотношение), и б) е представил доказателство за неработоспособността си (например поради заболяване) (по-специално болничен лист) без ненужно забавяне (и следователно по принцип преди прекратяването на трудовото или служебното правоотношение)?
 3)
 Съгласно постоянната практика на Съда на Европейския съюз (вж. решения от 18 март 2004 г., C-342/01 [Gomez], т. 31, от 24 януари 2012 г., C-282/10 [Dominguez], т. 47 — 50 и от 3 май 2012 г., C-337/10 [Neidei], т. 37) държавите членки могат да приемат законови разпоредби, предвиждащи в полза на работника или служителя по-големи от гарантираните с член 7 от Директива 2003/88 минимални права по


text:
отношение на платения годишен отпуск и на обезщетението за неизползването му. Правата по член 7 от Директива 2003/88 имат непосредствен ефект (вж. решения от 24 януари 2012 г., C-282/10 [Dominguez], т. 34 — 36 и от 12 юни 2014 г., C-118/13 [Boilacke], т. 28).
 При такова тълкуване на член 7 от Директива 2003/88 фактът, че националният законодател е предвидил в полза на определена категория лица право на финансово обезщетение за неизползван платен годишен отпуск, което значително надхвърля предвиденото в тази разпоредба от директивата, означава ли, че поради пряката приложимост на член 7 от Директива 2003/88 лицата, на които в нарушение на същата директива националният закон не е предоставил право на финансово обезщетение за неизползван платен годишен отпуск, имат право на такова обезщетение в значително по-голям от предвидения в посочената разпоредба от директивата размер също като лицата, които националната правна уредба поставя в по-благоприятно положение?
 (1) Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3)


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/50
 Жалба, подадена на 31 май 2010 г. — KNUT IP Management/СХВП — Zoologischer Garten Berlin (KNUT — DER EISBÄR)
 (Дело T-250/10)
 ()
 2010/C 209/75
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: KNUT IP Management Ltd. (Лондон, Обединено кралство) (представител: C. Jaeckel, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Zoologischer Garten Berlin AG (Берлин, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 март 2010 г. по преписка R 650/2009-1,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „KNUT — DER EISBÄR“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 25, 28 и 41.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Zoologischer Garten Berlin AG.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка „KNUD“ за стоки и услуги от класове 9, 16 и 28; германска словна марка „Knut der Eisbär“ за стоки и услуги от класове 16, 25, 28 и 41; словна германска мрака „KNUT“ за стоки и услуги от класове 3, 4, 5, 8, 9, 11, 12, 14, 16, 18, 20, 21, 24, 25, 28, 29, 30, 32, 33, 35, 39, 41, 42 и 43; германска словна марка „KNUT“ за стоки и услуги от класове 16, 18, 21, 25, 28, 35, 41 и 42.
 Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата и приема възражението.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), тъй като не съществува вероятност от объркване между конфликтните марки.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/3
 Решение на Съда (голям състав) от 15 декември 2009 г. — Европейска комисия/Кралство Швеция
 (Дело C-294/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Безмитен внос на военна екипировка и на стоки с двойна употреба за граждански и военни цели)
 2010/C 51/03
 Език на производството: шведски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Ström van Lier, P. Dejmek и G. Wilms)
 Ответник: Кралство Швеция (представители: A. Kruse и A. Falk)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представител: M. Lumma), Република Финландия (представител: J. Heliskoski), Кралство Дания (представител: J. Molde)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 2, 9, 10 и 11 от Регламент (ЕИО, Евратом) No 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата на собствените ресурси на Общностите (ОВ L 155, стр. 1) и, за периода след 31 май 2000 г., от Регламент (ЕО, Евратом) No 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите (ОВ L 130, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 184) — Безмитен внос на военни материали и на стоки с двойна употреба за военни и граждански цели
 Диспозитив
 1.
 Като не констатира и не извършва плащане на Комисията на Европейските общности на собствените ресурси, които не са събрани през периода от 1 януари 1998 г. до 31 декември 2002 г. в рамките на вноса на военни материали и на стоки за гражданска и военна употреба, и като не плаща лихвите за забава, свързани с неплащането на Комисията на Европейските общности на посочените собствени ресурси, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си съответно по членове 2 и 9—11 от Регламент (ЕИО, Евратом) No 1552/89 на Съвета от 29 май 1989 година за прилагане на Решение 88/376/ЕИО, Евратом относно системата на собствените ресурси на Общностите, изменен с Регламент (ЕО, Евратом) No 1355/96 на Съвета от 8 юли 1996 година, до 31 май 2000 г. и, считано от същата дата, по същите членове от Регламент (ЕО, Евратом) No 1150/2000 на Съвета от 22 май 2000 година за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите.
 2.
 Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.
 3.
 Федерална република Германия, Република Финландия и Кралство Дания понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 217 от 3.9.2005 г.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/6
 Преюдициално запитване от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия), постъпило на 10 май 2017 г. — Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP/António da Silva Rodrigues
 (Дело C-243/17)
 (2017/C 256/04)
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Supremo Tribunal Administrativo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Instituto de Financiamento da Agricultura e Pescas, IP
 Ответник: António da Silva Rodrigues
 Преюдициални въпроси
 1)
 Коя е датата, от която се брои началото на 4-годишния давностен срок, предвиден в член 3, параграф 1, първа алинея (1) при еднократните нарушения (не продължаващи или повтарящи се)?
 2)
 При положение че става въпрос за нарушение, което не е продължаващо или повтарящо се, приложим ли е режимът, съгласно който „в случай на многогодишна програма срокът за давност във всеки случай продължава, докато програмата изрично не бъде прекратена“?
 3)
 Приложимо ли е и предвиденото в член 3 от същия регламент правило, че „срокът за давност влиза в сила най-късно на датата, на която изтича срок равен на двукратния давностен срок, ако компетентните власти не са наложили санкция[...]“, като се има предвид, че става въпрос за многогодишна програма, т.е. посоченият в случая срок също продължава, докато многогодишната програма програмата не бъде прекратена?
 4)
 Какъв е смисълът на израза „в случай на многогодишна програма срокът за давност във всеки случай продължава, докато програмата изрично не бъде прекратена“:
 a)
 давностният срок никога не изтича, докато многогодишната програма изрично не бъде прекратена?
 б)
 давностният срок се спира, докато трае програмата или докато не бъде изрично прекратена, като този срок започва да се брои отначало, считано от този момент?
 в)
 давностният срок продължава да тече, поради което, независимо че става въпрос за многогодишна програма, може да изтече преди изричното прекратяване на програмата, ако междувременно е изтекъл съответният срок?
 (1) Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ 1995, L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


text:
 24.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/18
 Решение на Общия съд от 8 март 2017 г. — Rafhaelo Gutti/EUIPO — Transformados del Sur (CAMISERIA LA ESPAÑOLA)
 (Дело T-504/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „CAMISERIA LA ESPAÑOLA“ - По-ранна национална фигуративна марка, изобразяваща две кръстосани знамена - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство между знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 129/29)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Rafhaelo Gutti, SL (Лоха, Испания) (представител: I. Sempere Massa, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: B. Uriarte Valiente и A. Schifko)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Transformados del Sur, SA (Севиля, Испания) (представител: M. Salas Martin, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 2 юли 2015 г. (преписка R 2424/2014-4), постановено в производство по възражение със страни Transformados del Sur и Rafhaelo Gutti
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Rafhaelo Gutti, SL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/9
 Решение на Общия съд от 28 февруари 2012 г. — Land Burgenland и Австрия/Европейска комисия
 (Съединени дела T-268/08 и T-281/08) (1)
 (Държавни помощи - Държавна помощ, предоставена от австрийските власти в полза на групата Grazer Wechselseitige (GRAWE) във връзка с приватизацията на Bank Burgenland - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Критерий за частния инвеститор в условията на пазарна икономика - Прилагане в случаите, когато държавата действа като продавач - Определяне на пазарната цена)
 2012/C 109/19
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Land Burgenland (Австрия) (представители: U. Soltész и C. Herbst, avocats) (дело T-268/08) и Република Австрия (представители: G. Hesse, C. Pesendorfer, E. Riedl, M. Fruhmann и J. Bauer) (дело T-281/08)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално V. Kreuschitz, N. Khan и K. Gross, впоследствие Kreuschitz, N. Khan и T. Maxian Rusche)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение 2008/719/ЕО на Комисията от 30 април 2008 година относно държавна помощ C 56/06 (ex NN 77/06), която Австрия е привела в действие за приватизацията на Bank Burgenland (ОВ L 239, стр. 32).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Осъжда Република Австрия и Land Burgenland да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 247, 27.9.2008 г.


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/1
 (2008/C 22/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 8, 12.1.2008 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 315, 22.12.2007 г.
 ОВ C 297, 8.12.2007 г.
 ОВ C 283, 24.11.2007 г.
 ОВ C 269, 10.11.2007 г.
 ОВ C 247, 20.10.2007 г.
 ОВ C 235, 6.10.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/50
 Иск, предявен на 19 юни 2008 г. — Комисия/Община Valbonne
 (Дело T-238/08)
 (2008/C 223/88)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: L. Escobar Guerrero, и E. Bouttier, avocat)
 Ответник: Община Valbonne
 Искания на ищеца
 —
 да се осъди община Valbonne, представлявана от изпълняващия длъжността кмет, да заплати на ищеца сума в размер от 18 619,38 EUR, съответстваща на сумата от 14 261,29 EUR главница и сумата от 4 358,09 EUR лихви за забава, считано от 31 май 2008 г.;
 —
 да се осъди община Valbonne да заплати сумата от 5 000 EUR за покриване на разноските, които той е трябвало да направи за събиране на своето вземане;
 —
 да се осъди община Valbonne да заплати съдебните разноски по настоящото дело.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията сключва за 1998 и 1999 година с община Valbonne във Франция, с община Fermo в Италия и с Европейското обединение по икономически интереси ARCHI-MED, договор за изследвания и обучение по проект за взаимно обучение между кметството на Valbonne и провинция Di Ascoli Piceno, озаглавен „VALASPI MM 1027“.
 Общините и ARCHI-MED между другото се задължават да представят окончателен доклад на Комисията. След като те не представят този доклад след официално предупреждение от Комисията, Комисията стига до извода, че страните не са изпълнили задълженията си по договора и разваля последния, като иска възстановяване на част от авансово изплатените суми от Комисията, увеличени с лихвите.
 В условията на несъстоятелност на ARCHI-MED Комисията иска ответникът да бъде осъден да заплати дължимите суми, доколкото страните по договора отговарят съвместно и солидарно за неговото изпълнение.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/3
 Решение на Съда (втори състав) от 17 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Италия
 (Дело C-371/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 92/50/ЕИО - Член 11 и член 15, параграф 2 - Обществени поръчки за услуги - Възлагане на поръчики за услуги в областта на информатиката на община Mantoue (Италия) - Директно възлагане без предварително публикувано обявление за обществена поръчка)
 (2008/C 223/03)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis, C. Zadra, L. Visaggio и C. Cattabriga)
 Ответник: Република Италия (представители: I.M. Braguglia, agent и G. Fiengo, avvocato dello Stato)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на Член 11 и член 15, параграф 2 от Директива 92/50/ЕИО на Съвета от 18 юни 1992 г. относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за услуги (ОВ L 209, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 50) — Възлагане на поръчки за услуги в областта на информатиката на община Mantova — Директно възлагане без предварително публикувано обявление за обществена поръчка
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 10, 14.1.2006 г.