text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/56
 Жалба, подадена на 3 декември 2010 г. — H.Eich/СХВП — Arav (H.EICH)
 (Дело T-557/10)
 ()
 2011/C 30/98
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: H.Eich Srl (Signa, Италия) (представители: D. Mainini, T. Rubin, A. Masetti Zannini de Concina, M. Bucarelli, G. Petrocchi, B. Passaretti, avvocati)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Arav Holding Srl (Palma Campania, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 9 септември 2010 г.;
 —
 да се обяви за валидна марката „H. EICH“, посочена в заявка за регистрация No 6 256 242;
 —
 да се осъди ответника да заплати всички разноски, включително направените във връзка с двете инстанции на производството пред СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „H.EICH“ (заявка за регистрация No 6 256 242), за стоки от класове 18 и 25
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Arav Holding Srl
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка, съдържаща словният елемент „H- Silvian Heach“ (италианска марка No 976 125 и марка No 880 562 — по смисъла на Протокола относно Мадридската спогодба — за Бенелюкс, Чешката република, Германия, Гърция, Испания, Франция, Унгария, Австрия, Полша Португалия, Румъния, Обединеното кралство и Швеция) за стоки от класове 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и отхвърля заявката за регистрация.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 относно марката на Общността (липса на вероятност от объркване).


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/31
 Жалба, подадена на 1 юни 2017 г. — Campbell/Комисия
 (Дело T-312/17)
 (2017/C 249/47)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Liam Campbell (Дъндолк, Ирландия) (представител: J. MacGuill, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията от 7 април 2017 г., с което се отказва достъп на жалбоподателя до документи, свързани с процедура за установяване на неизпълнение на задължения, образувана срещу Литва поради твърдяно неприлагане на Директива 2010/64/ЕС. (1)
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 В рамките на първото основание се твърди, че искането за предоставяне на достъп до документи не е било подложено на конкретна преценка по реда на Регламент No 1049/2001.
 2.
 В рамките на второто основание се твърди, че ответникът незаконосъобразно се позовава на общи презумпции, с което са нарушени принципите, установени в релевантната съдебна практика.
 3.
 В рамките на третото основание се твърди, че в нарушение на съдебната практика рискът по отношение на всеки от съответните документи не е подложен на конкретно и действително разглеждане.
 4.
 В рамките на четвъртото основание се твърди, че в нарушение на принципите от съдебната практика евентуалният частичен достъп не е подложен на конкретно и действително разглеждане.
 5.
 В рамките на петото основание се твърди, че в нарушение на принципите, установени в съдебната практика, е допусната явна грешка в преценката във връзка с наличието на по-висш обществен интерес.
 (1) Директива 2010/64/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 20 октомври 2010 година относно правото на устен и писмен превод в наказателното производство (ОВ 2010, L 280, стр. 1).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 28.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 234/12
 Решение на Съда (четвърти състав) от 1 юли 2010 г. (преюдициално запитване от Sąd Najwyższy, Република Полша) — Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 (Дело C-99/09) (1)
 (Далекосъобщителни услуги - Директива 2002/22/ЕО - Член 30, параграф 2 - Преносимост на телефонните номера - Правомощия на националните регулаторни органи - Потребителска такса - Възпиращ характер - Вземане предвид на разходите)
 2010/C 234/17
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Najwyższy
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Polska Telefonia Cyfrowa sp. z o.o.
 Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 Предмет
 Преюдициално запитване — Sąd Najwyższy — Тълкуване на член 30, параграф 2 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213) — Преносимост на телефонните номера — Задължение на националния регулаторен орган да взема предвид понасяните от операторите на мобилна телефонна мрежа разходи за извършване на услугата за преносимост, когато изпълнява задължението си да гарантира, че потребителската такса не възпира абонатите да използват тази услуга
 Диспозитив
 Член 30, параграф 2 от Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) трябва да се тълкува в смисъл, че националният регулаторен орган трябва да вземе предвид понасяните от операторите на мобилни телефонни мрежи разходи за осигуряване на преносимост на номера, когато преценява дали потребителската такса за тази услуга има възпиращ характер. Той обаче има право да определи пределен размер на начисляваната от операторите такса, който е по-нисък от понасяните от последните разходи, когато изчислената само на основата на тези разходи такса може да възпре потребителите да използват възможността за преносимост.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2009 г.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/28
 Преюдициално запитване от Cour d'appel de Bruxelles (Белгия), постъпило на 3 май 2016 г. — Flibtravel International SA, Leonard Travel International SA/AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS и др.
 (Дело C-253/16)
 (2016/C 260/35)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Flibtravel International SA, Leonard Travel International SA
 Ответници: AAL Renting SA, Haroune Tax SPRL, Saratax SCS, Ryad SCRI, Taxis Bachir & Cie SCS, Abdelhamid El Barjraji, Abdelouahab Ben Bachir, Sotax SCRI, Mostapha El Hammouchi, Boughaz SPRL, Sahbaz SPRL, Jamal El Jelali, Mohamed Chakir Ben Kadour, Taxis Chalkis SCRL, Mohammed Gheris, Les délices de Fès SPRL, Abderrahmane Belyazid, E.A.R. SCS, Sotrans SPRL, B.M.A. SCS, Taxis Amri et Cie SCS, Aramak SCS, Rachid El Amrani, Mourad Bakkour, Mohamed Agharbiou, Omar Amri, Jmili Zouhair, Mustapha Ben Abderrahman, Mohamed Zahyani, Miltotax SPRL, Lextra SA, Ismael El Amrani, Farid Benazzouz, Imad Zufri, Abdel-Ilah Bokhamy, Ismail Al Bouhali, Bahri Messaoud & Cie SCS, Mostafa Bouzid, BKN Star SPRL, M.V.S. SPRL, A.B.M.B. SCS, Imatrans SPRL, Reda Bouyaknouden, Ayoub Tahri, Moulay Adil El Khatir, Redouan El Abboudi, Mohamed El Abboudi, Bilal El Abboudi, Sofian El Abboudi, Karim Bensbih, Hadel Bensbih, Mimoun Mallouk, Abdellah El Ghaffouli, Said El Aazzoui
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 96, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че може да се прилага спрямо наложените от държава членка на таксиметровите оператори цени и условия, когато: (a) съответните таксиметрови курсове единствено по изключение се осъществяват извън националните граници, (б) значителна част от клиентелата на разглежданите предприятия за таксиметров превоз се състои от граждани на Европейския съюз или постоянно пребиваващи в него лица, които не са граждани на съответната държава членка или постоянно пребиваващи в нея, и (в) при конкретните обстоятелства по делото за пътника спорните таксиметрови курсове много често са само етап от едно по-дълго пътуване с място на пристигане или място на отпътуване в държава от Съюза, различна от разглежданата държава членка?
 2)
 Трябва ли член 96, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че може да се прилага спрямо условията за упражняване на дейността — различни от ценовите условия и условията за получаване на разрешително за упражняване на съответната транспортна дейност — каквито в случая са забраната за таксиметровите оператори да поставят на разположение [на пътниците] отделни места, вместо цялото превозно средство и забраната за тези оператори да определят сами дестинацията на предложено на клиентите пътуване, които възпрепятстват тези оператори да групират клиентите с една и съща дестинация?
 3)
 Трябва ли член 96, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че забранява — освен при наличие на разрешение на Комисията — мерки като посочените във втория въпрос (a) чиято основна цел, наред с останалите цели, е да защити таксиметровите оператори срещу конкуренцията на предприятията за наемане на леки автомобили с шофьор и (б) чийто специфичен резултат при конкретните обстоятелства по делото е защитата на операторите на междуградски автобуси срещу конкуренцията на таксиметровите оператори?
 4)
 Трябва ли член 96, параграф 1


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/14
 Решение на Общия съд от 28 март 2012 г. — Rehbein/СХВП — Dias Martinho (OUTBURST)
 (Дело T-214/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „OUTBURST“ - По-ранна национална словна марка „OUTBURST“ - Реално използване на по-ранната марка - Член 43, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Представяне на доказателства за първи път пред апелативния състав - Член 74, параграф 2 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009) - Правило 22, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2012/C 138/23
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG (Глинде, Германия) (представител: T. Lampel, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Botis и P. Geroulakos)
 Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП: Hervé Dias Martinho и Manuel Carlos Dias Martinho (Льо Плеси-Тревиз, Франция)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 13 март 2008 г. (преписка R 1261/2007-2), постановено в производство по възражение между Paul Alfons Rehbein (GmbH & Co.) KG, от една страна, и Hervé Dias Martinho и Manuel Carlos Dias Martinho, от друга
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 13 март 2008 г. (преписка R 1261/2007-2).
 2.
 Осъжда СХВП да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 197, 2.8.2008 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/34
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl (Германия), постъпило на 21 юни 2016 г. — Наказателно производство срещу С
 (Дело C-346/16)
 (2016/C 335/46)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Kehl
 Страни в главното производство
 С
 Друга страна: Staatsanwaltschaft Offenburg
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 67, параграф 2 ДФЕС, както и членове 20 и 21 от Регламент No 562/2006 за създаване на Кодекс на Общността за режима за движение на лица през границите (1) (Кодекс на шенгенските граници) или други разпоредби на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която полицейските органи на съответната държава членка са оправомощени да претърсват обекти, независимо от поведението на пренасящите ги лица и от конкретните обстоятелства, в зона до 30 километра от националната граница на тази държава членка с държавите — страни по Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген от 14 юни 1985 година (КПСШ), за да възпрепятстват или спрат неправомерно влизане на територията на тази държава членка, или за да предотвратят определени наказуеми деяния, които са насочени срещу сигурността на границата или осъществяването на гранична охрана, или се извършват във връзка с преминаването на границата, без съгласно член 23 и сл. от Кодекса на шенгенските граници на съответната вътрешна граница временно отново да е въведен граничен контрол?
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 2)
 Трябва ли член 67, параграф 2 ДФЕС, както и членове 20 и 21 от Регламент No 562/2006 за създаване на Кодекс на Общността за режима за движение на лица през границите (Кодекс на шенгенските граници) или други разпоредби на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба или практика, която позволява на наказателен съд на тази държава членка да използва доказателство в ущърб на подсъдимия, макар то да е било събрано чрез прилагането на държавна мярка, която нарушава разпоредби на правото на Европейския съюз?
 (1) ОВ L 105, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 8, стр. 5


text:
 21.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 217/10
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия) на 14 май 2012 г. — WIND Telecomunicazioni SpA/Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni и др.
 (Дело C-230/12)
 2012/C 217/19
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: WIND Telecomunicazioni SpA
 Ответник: Autorità per le Garanzie nelle Comunicazioni и др.
 Преюдициални въпроси
 Следва ли общностните секторни разпоредби, в случая разпоредбите на Директива 2022/20 (1), да се тълкуват в смисъл, че те не допускат посочената в настоящото определение национална правна уредба, и по-конкретно Закон No 266/2005, имайки пред вид по-специално начина, по който той се прилага на подзаконово равнище?
 (1) Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 35 стр. 183).


text:
 9.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/7
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Bergamo (Италия) на 21 ноември 2007 г. — Luigi Scarpelli/NEOS Banca SpA
 (Дело C-509/07)
 (2008/C 37/08)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale di Bergamo
 Страни в главното производство
 Ищец: Luigi Scarpelli
 Ответник: NEOS Banca SpA
 Преюдициален въпрос
 „Дали член 11, параграф 2 от Директива 87/102/ЕИО (1) следва да се тълкува в смисъл, че договорът между доставчик и източник на финансиране, по силата на който кредитът се отпуска изключително от този кредитор на клиенти на този доставчик, е необходимо условие за правото на потребителя да предяви претенции срещу кредитора — в случай на неизпълнение от доставчика — дори когато това право е: а) само правото за разваляне на договора за финансиране, или б) правото за разваляне и за последващо възстановяване на сумите, платени на източника на финансиране“.
 (1) ОВ L 42, стр. 48; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 252.


text:
 2.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 330/4
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 12 юни 2017 г. — Mobit Soc.cons.arl/Regione Toscana
 (Дело C-350/17)
 (2017/C 330/05)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mobit Soc.cons.arl
 Ответник: Regione Toscana
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 5, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1370/2007 (1) (по-специално по отношение на предвидената в букви б) и г) забрана за участието на вътрешен оператор в конкурентни тръжни процедури extra moenia) да се прилага и по отношение на обществени поръчки, възложени преди влизането в сила на този регламент?
 2)
 Попада ли по принцип в обхвата на понятието „вътрешен оператор“ — по смисъла на посочения регламент и евентуално по аналогия на съдебната практика във връзка с института на „in house providing“ (вътрешно възлагане) — юридическо лице на публичното правно, на което пряко са възложени услуги за местен транспорт от страна на държавен орган, при положение че лицето е пряко свързано с държавния орган от гледна точка на организацията и контрола и капиталът му е собственост на държавата (изцяло или пропорционално с други публични органи)?
 3)
 При наличието на договор с пряко възлагане на услуги, който попада в приложното поле на Регламент (ЕО) No 1370/2007, представлява ли фактът, че след възлагането въпросният държавен орган създава публичен административен орган с организационни правомощия по отношение на въпросните услуги (като държавата си запазва изключителното правомощие да се разпорежда с възлагането на услуги) — орган, който не упражнява никакъв „аналогичен контрол“ върху прякото възлагане на услуги — обстоятелство, което може да е причина режимът по член 5, параграф 2 от Регламента да не се прилага по отношение на въпросния договор за възлагане?
 4)
 В несъответствие ли е договор с пряко възлагане, чийто краен срок е след датата на тридесетгодишния краен срок — 3 декември 2039 г. (считано от датата на влизане в сила на Регламент (ЕО) No 1370/2007), с принципите, залегнали в член 5 и член 8, параграф 3 от Регламента, или въпросният недостатък трябва да се счита за автоматично отстранен от правна гледна точка поради мълчаливо намаляване ex lege (член 8, параграф 3, втора алинея) на този тридесетгодишен срок?
 (1) Регламент (ЕО) No 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 г., с който се създава обща правна рамка за обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 1191/69 и (ЕИО) No 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, 2007 г., стр. 1).


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/43
 Жалба, подадена на 3 ноември 2015 г. — Chic Investments/СХВП (eSMOKINGWORLD)
 (Дело T-617/15)
 (2016/C 016/51)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Chic Investments sp. z o. o. (Познан, Полша) (представител: K. Jarosiński, юридически съветник)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „eSMOKINGWORLD“ — заявка за регистрация No 12 581 741
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 25 юни 2015 г. по преписка R 3227/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени изцяло решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 25 юни 2015 г.,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски, включително тези в производството по обжалване.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/16
 Иск, предявен на 9 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Финландия
 (Дело C-10/08)
 (2008/C 79/29)
 Език на производството: фински
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: I. Koskinen и D. Triantafyllou)
 Ответник: Република Финландия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Финландия не е изпълнила задълженията си по член 90 EО, като е запазила в сила § 5 от Autoverolaki (Закон за моторните превозни средства) и § 102, алинея 1, точка 4 от Arvonlisäverolaki (Закон за ДДС) — съгласно които в областта на данъка върху моторните превозни средства, за моторните превозни средства, за които са изтекли по-малко от три месеца от датата на първата регистрация, тя прилага същата данъчна стойност както за нови моторни превозни средства, а за моторни превозни средства, за които са изтекли по-малко от шест месеца от датата на първата регистрация, прилага скала, по която ако на финландския пазар не се установи наличието на подобни автомобили, стойността на автомобила се намалява месечно с 0,8 %; Република Финландия не е изпълнила също задълженията си по член 17, параграфи 1 и 2 от Шеста директива 77/388/EИО (1), чиято нова редакция се съдържа в членове 167 и 168 от Директива 2006/112/ЕО (2) на Съвета, тъй като съгласно § 5 от Autoverolaki Финландия позволява приспадането на данъка върху моторните превозни средства от дължимия за покупката данък върху добавената стойност,
 —
 да се осъди Република Финландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Вносителят на моторно превозно средство във Финландия дължи данък върху добавената стойност и съгласно § 5 от Autoverolaki той заплаща дължимия при придобиването на моторно превозно средство данък на митническите служби; тъй като обаче съгласно § 102, алинея 1, точка 4 от Arvonlisäverolaki същият може да приспадне дължимия при продажбата данък върху добавената стойност, от стойността на моторното превозно средство се изключва данъкът върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства. Приспаднатият данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства не се прехвърля върху потребителя. Когато частноправен субект регистрира за първи път моторно превозно средство във Финландия, той трябва да заплати на митническите служби също и данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства, но не може да го приспадне. Тази система, която прави разлика между продажба в рамките на облагаемата на различни етапи от оборота стопанска дейност на данъчнозадължено лице по ДДС и придобиване от крайния потребител в други държави-членки, предполага, че данъкът върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства, наложен за придобиването от частноправен субект в друга държава-членка на превозно средство, регистрирано за първи път във Финландия, е вероятно по-висок в сравнение с остатъчния данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства върху стойността на подобно, вече регистрирано във Финландия употребявано превозно средство, когато задълженото по данъка върху моторните превозни средства лице е и данъчнозадължено по ДДС, и когато превозното средство се продава в рамките на дадена облагаема стопанска дейност, тъй като в последния случай — поради пълното приспадане на данъка върху


text:
добавената стойност — стойността на превозното средство не съдържа никакъв данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства, като по този начин се нарушава член 90 от Договора за ЕО.
 По дело C-101/00, Siilin, Съдът установява, че дължимият данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства не представлява данък върху добавената стойност по смисъла на Шеста директива. Съгласно финландския Arvonlisäverolaki правото да се приспада данък върху добавената стойност за данъка върху моторните превозни средства в рамките на облагаема стопанска дейност противоречи на Шеста директива 77/388/ЕИО относно данъка върху добавената стойност, съгласно която данък върху добавената стойност може да се приспада само от данък върху добавената стойност.
 Съгласно финландския Autoverolaki данъчната стойност на превозни средства, които са в употреба по-малко от три месеца, не се намалява, а те биха се облагали като нови превозни средства. Стойността на превозното средство започва да намалява веднага след продажбата му или след влизането му в употреба. Да се облагат като нови употребявани превозни средства, за които са изтекли по-малко от три месеца от датата на първата регистрация, противоречи на член 90 ЕО. На член 90 ЕО противоречи и нормата на Autoverolaki, съгласно която употребявани превозни средства, за които са изтекли от три до шест месеца от датата на първата регистрация, се прилага скала, по която ако на финландския пазар не се установи наличието на подобни автомобили, стойността им се намалява месечно с 0,8 %, тъй като тази линеарна скала за месечно намаляване на стойността не гарантира, че събраният данък в никакъв случай не надвишава остатъчния данък, включен в стойността на вече регистрираните във Финландия превозни средства.
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, ОВ L 145, стр. 1.
 (2) ОВ L 347, стр 1., Специално издание на български език, 2007 г., глава, том, стр. 7.


text:
 26.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 159/15
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 март 2014 г. — Staatssecretaris van Financiën/Het Oudeland Beheer BV
 (Дело C-128/14)
 2014/C 159/21
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в касационното производство: Staatssecretaris van Financiën
 Ответник в касационното производство: Het Oudeland Beheer BV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 11, част А, параграф 1, буква б) от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че при доставка по смисъла на член 5, параграф 7, буква а) от Шеста директива себестойността на недвижими имоти или други материи или материали, при придобиването на които данъчнозадълженото лице е платило ДДС — в настоящия случай чрез учредяването на вещно право на ползване на недвижима вещ — не се включва в данъчната основа? Различно ли е положението, ако въз основа на националните разпоредби — независимо дали в това отношение те са в съответствие с Шеста директива или не — данъчнозадълженото лице е приспаднало този ДДС при придобиването?
 2)
 Следва ли в случай като настоящия — в който недвижимият имот заедно с намиращата се върху него сграда в строеж е придобит посредством учредяването на вещно право по смисъла на член 5, параграф 3, буква б) от Шеста директива — член 11, част А, параграф 1, буква б) от тази директива да се тълкува в смисъл, че цената на правото на дългосрочно ползване, т.е. стойността на ежегодно дължимите за периода на съществуване или за остатъка от периода на съществуване на вещното право суми, се включва в данъчната основа на доставката по смисъла на член 5, параграф 7, буква а) от Шеста директива?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/48
 Решение на Общия съд от 8 декември 2015 г. — Compagnie générale des établissements Michelin/СХВП — Continental Reifen Deutschland (XKING)
 (Дело T-525/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „XKING“ - По-ранна национална фигуративна марка „X“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 027/59)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Compagnie générale des établissements Michelin (Клермон-Феран, Франция) (представители: първоначално L. Carlini, впоследствие E. Carrillo, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Fischer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Continental Reifen Deutschland GmbH (Хановер, Германия) (представители: S. Gillert, K. Vanden Bossche, B. Köhn-Gerdes и J. Schumacher, avocats)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на четвърти състав на СХВП от 5 май 2014 г. (преписка R 1522/2013-4), постановено в производството по възражение със страни Compagnie générale des établissements Michelin и Continental Reifen Deutschland GmbH
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 5 май 2014 (преписка R 1522/2013-4).
 2)
 СХВП понася направените от нея разноски, както и разноските на Compagnie générale des établissements Michelin.
 3)
 Continental Reifen Deutschland GmbH понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 303, 8.9.2014 г.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/15
 Жалба, подадена на 18 юли 2013 г. — Съвет на Европейския съюз/Европейска комисия
 (Дело C-409/13)
 2013/C 274/27
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Maganza, A. de Gregorio Merino и И. Гюров)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Комисията от 8 май 2013 г., с което тя оттегля предложението си за регламент на Европейския парламент и на Съвета за установяване на общи разпоредби във връзка с макрофинансовата помощ за трети страни,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си Съветът излага три основания, въз основа на които иска отмяна на решението на Комисията за оттегляне на предложение за регламент на късен етап от първото четене от обикновената законодателна процедура.
 На първо място, Съветът поддържа, че оттеглянето на предложението за регламент представлява сериозно нарушение на прогласения в член 13, параграф 2 ДЕС принцип за предоставяне на правомощия, както и на принципа на институционално равновесие. Според Съвета в договорите няма изрична разпоредба, въз основа на която Комисията да разполага с общи прерогативи за оттегляне на предложение, представено от нея на законодателя на Съюза. Независимо че Съветът не оспорва наличието на такова право за оттегляне на основание на член 293, параграф 2 ДФЕС, Комисията обаче не може да го упражнява дискреционно и недобросъвестно. Съветът смята, че оттеглянето на такова предложение на етап, когато законодателният процес е много напреднал би било равнозначно на предоставяне на Комисията на някаква форма на право на вето по отношение на съзаконодателите на Съюза. По този начин Комисията би била поставена на същото равнище като тях, което би довело до злоупотреба с предвидената в член 294 ДФЕС обикновената законодателна процедура, би превишило предвиденото в член 293, параграф 2 ДФЕС право на законодателна инициатива на Комисията и би обезсмислило предвиденото в член 293, параграф 1 ДФЕС право на Съвета да прави изменения. Според Съвета такова упражняване на правото на оттегляне освен това би било в противоречие с член 10, параграфи 1 и 2 ДФЕС, тъй като Комисията вече нямало да бъде институция, натоварена с изпълнителни функции, а би участвала в законодателния процес на едно и също равнище с институциите, които имат демократична легитимност.
 На второ място оттеглянето на предложението за регламент било също и нарушение на принципа на лоялно сътрудничество, посочен в член 13, параграф 2 ДЕС. От една страна, Съветът поддържа, че оттеглянето на предложението за регламент било осъществено с голямо закъснение. След многобройни тристранни срещи през фазата на първото четене („тристранни обсъждания“), Комисията все пак оттеглила предложението си за регламент в деня, в който Парламентът и Съветът трябвало да парафират постигнатото от тях компромисно разрешение. От друга страна, Съветът упреква Комисията за това, че не е изчерпала всички съществуващи във вътрешния правилник на Съвета процедурни възможности, преди да пристъпи към оттеглянето.
 На последно място, Съветът поддържа, че по отношение на оспорвания акт за оттегляне не е спазено изискването за мотивиране, което при все това било


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/40
 Решение на Първоинстанционния съд от 7 октомври 2009 г. — Vischim/Комисия
 (Дело T-380/06) (1)
 (Продукти за растителна защита - Активно вещество хлороталонил - Изменение във връзка с включването в приложение I към Директива 91/414/ЕИО - Директива 2006/76/ЕО - Обратна сила - Липса на преходен период - Правна сигурност - Оправдани правни очаквания - Принцип на равно третиране)
 2009/C 282/75
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Vischim Srl (Cesano Maderno, Италия) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: L. Parpala и B. Doherty)
 Предмет
 Искане за отмяна на член 2, втора алинея от Директива 2006/76/ЕО на Комисията от 22 септември 2006 г. за изменение на Директива 91/414/ЕИО на Съвета по отношение на спецификацията на активното вещество хлороталонил (ОВ L 263, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 75, стр. 146).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Vischim Srl да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 20, 27.1.2007 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/5
 Решение на Съда (първи състав) от 14 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Banco Español de Crédito, SA/Joaquín Calderón Camino
 (Дело C-618/10) (1)
 (Директива 93/13/ЕИО - Потребителски договори - Неравноправна клауза за мораторни лихви - Заповедно производство - Правомощия на националния съд)
 2012/C 227/06
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Banco Español de Crédito, SA
 Ответник: Joaquín Calderón Camino
 Предмет
 Преюдицално запитване — Audiencia Provincial de Barcelona — Тълкуване на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (OB L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273), на член 11, параграф 2 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (OB L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260), на член 5, член 6, параграф 2 и членове 7 и 10 от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66, поправки в OB L 207, 11.8.2009 г., стр. 14, и OB L 199, 31.7.2010 г., стр. 40) и на член 2 от Директива 2009/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година относно исковете за преустановяване на нарушения с цел защита на интересите на потребителите (ОВ L 110, стр. 30) — Потребителски кредит — Лихвен процент, приложим при забава за плащане — Неравноправни клаузи — Заповедно производство — Правомощия на националния съд
 Диспозитив
 1.
 Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която не дава възможност на съда в заповедното производство, макар да е установил наличието на всички необходими за това правни и фактически обстоятелства, да преценява служебно in limine litis или на който и да е друг етап от производството неравноправния характер на клауза за мораторни лихви в договор между продавач или доставчик и потребител, ако последният не подаде възражение.
 2.
 Член 6, параграф 1 от Директива 93/13 трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка като член 83 от Кралски законодателен декрет 1/2007 от 16 ноември 2007 г. за преработване на общия закон за защита на потребителите и ползвателите и на някои допълнителни закони (Real Decreto Legislativo 1/2007 por el que se aprueba el texto refundido de la Ley General para la Defensa de los Consumidores


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/6
 Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-554/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Членове 2, 9 и 13 - Икономическа дейност, упражнявана от държавата, местните органи или други публично правни субекти - Освобождаване)
 2009/C 220/09
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и M. Afonso)
 Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagan, E. Fitzsimons и N. Travers)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неточно транспониране на член 13 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ 2006 L 347, стp.1: Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Освобождаване на всяка икономическа дейност, извършвана от държавата, местните органи или други публичноправни субекти
 Диспозитив
 1)
 Като не е предвидила във вътрешната ѝ правна уредба обща разпоредба, съгласно която се облага с данък върху добавената стойност икономическата дейност, упражнявана от публичноправни субекти, извън качеството им на органи на публична власт;
 като не е предвидила във вътрешната ѝ правна уредба нито обща разпоредба, съгласно която се облагат с данък върху добавената стойност лица публично правните субекти, действащи в качеството им на органи на публична власт, когато необлагането им може да доведе до значително нарушаване на конкуренцията, нито какъвто и да било критерий, позволяващ да се създаде в това отношение рамка за упражняване на правото на преценка на министъра на финансите, и
 като не е предвидила във вътрешната ѝ правна уредба обща разпоредба, съгласно която подлежат на облагане с данък върху добавената стойност публично правните субекти, упражняващи дейностите, изброени в приложение I към Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 г. относно общата система на данъка върху добавената стойност, доколкото те не са незначителни,
 Ирландия не е изпълнила задълженията си по членове 2, 9 и 13 от Директивата.
 2)
 Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 51, 23.2.2008 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/2
 Списъци за определяне на членовете на съдебните състави
 (2007/C 269/04)
 На своето събрание, проведено на 9 октомври 2007 г., Съдът изготви списъците по член 11в, параграф 2, втора алинея от Процедурния правилник за определяне на членовете на съставите от трима съдии, както следва:
 Пети състав
 г-н Schintgen
 г-н Borg Barthet
 г-н Ilešič
 г-н Levits
 Шести състав
 г-н Schiemann
 г-н Makarczyk
 г-н Kūris
 г-н Bonichot
 г-жа Toader
 Седми състав
 г-жа Cunha Rodrigues
 г-н Klučka
 г-н O'Caoimh
 г-жа Lindh
 г-н Arabadjiev
 Осми състав
 г-жа Silva de Lapuerta
 г-н Juhász
 г-н Malenovský
 г-н von Danwitz


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/13
 Решение на Съда (шести състав) от 10 април 2014 г. — Европейска комисия/Унгария
 (Дело C-115/13) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Акцизи върху алкохола и алкохолните напитки - Директива 92/83/ЕИО - Определяне на акцизните ставки - Производство на етилов алкохол в обект за дестилиране при нулева ставка на акциза - Освобождаване от акциз на производството на етилов алкохол от частни лица))
 2014/C 175/14
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Barslev и A. Sipos)
 Ответник: Унгария (представители: M. Z. Fehér, K. Szíjjártó и K. Molnár)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 19 — 21 от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 152), във връзка с член 22, параграф 7 от същата директива, както и с член 3, параграф 1 от Директива 92/84/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година относно сближаването на акцизните ставки на алкохола и алкохолните напитки (ОВ L 316, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 159) — Определяне на акцизите — Производство на етилов алкохол в обект за дестилиране при нулева ставка на акциза — Освобождаване от акциз на производството на етилов алкохол от частни лица
 Диспозитив
 1)
 Като приема и прилага правна уредба, която предвижда, че при определените в нея условия производството на етилов алкохол в обект за дестилиране се облага с нулева ставка на акциза и че производството на етилов алкохол от частни лица е освободено от акциз, Унгария не е изпълнила задълженията си по членове 19 — 21 от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки, изменена с Акта относно условията за присъединяване на България и Румъния към Европейския съюз и промените в Учредителните договори на Европейския съюз, във връзка с член 22, параграф 7 от същата директива, както и с член 3, параграф 1 от Директива 92/84/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година относно сближаването на акцизните ставки на алкохола и алкохолните напитки.
 2)
 Осъжда Унгария да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 129, 4.5.2013 г.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/42
 Жалба, подадена на 17 септември 2015 г. — Regent University/СХВП -Regent’s College (REGENT UNIVERSITY)
 (Дело T-538/15)
 (2015/C 371/43)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Regent University (Вирджиния Бийч, Съединени американски щати) (представители: D. Wilkinson, Solicitor и E. Himsworth, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Regent’s College (Лондон, Обединено кралство)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Общността „REGENT UNIVERSITY“ —заявка за регистрация на марка на Общността No 4 711 594
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 6 юли 2015 г. по преписка R 1859/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да върне делото на апелативния състав за преразглеждане,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, включително съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав,
 —
 да осъди лицето, което иска обявяване на недействителността, да заплати съдебните разноски, включително съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производството пред апелативния състав, в случай че това лице встъпи в настоящото производство.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 53, параграф 1 във връзка с член 8, параграф 1, буква б) от регламент No .


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/49
 Решение на Първоинстанционния съд от 9 декември 2009 г. — Комисия/Birkhoff
 (Дело T-377/08 Р) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Здравно осигуряване - Възстановяване на медицински разноски - Отмяна на първа инстанция на решението, с което се отказва предварително разрешение за възстановяването на разходите за покупка на инвалидна количка - Изопачаване на доказателство)
 2010/C 24/86
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall и B. Eggers)
 Друга страна в производството: Gerhard Birkhoff (Weitnau, Германия) (представител: C. Inzillo, avocat)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 8 юли 2008 г. по дело Birkhoff/Комисия (F-76/07, все още непубликувано в Сборника), и целяща отмяната на това решение
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 8 юли 2008 г. по дело Birkhoff/Комисия (F-76/07, все още непубликувано в Сборника).
 2.
 Отменя решението на Бюрото за разплащания от 8 ноември 2006 г.
 3.
 Г-н Gerhard Birkhoff и Европейската комисия понасят направените от тях разноски по настоящото производство.
 4.
 Осъжда Комисията да понесе всички разноски по първоинстанционното производство.
 (1) ОВ C 327, 20.12.2008 г.


text:
 29.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 189/7
 Преюдициално запитване, отправено от College van Beroep voor het Bedrijfsleven (Нидерландия) на 18 април 2013 г. — Wagenborg Passagiersdiensten BV и др./Minister van Infrastructuur en Milieu, друга страна в производството: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
 (Дело C-207/13)
 2013/C 189/14
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 College van Beroep voor het Bedrijfsleven
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Eigen Veerdiens Terschelling BV, MPS Stortemelk BV, MPS Willem Barentsz BV, MS Spathoek NV, G.A.F. Lakeman, действащ под фирмата Rederij Waddentransport
 Ответник: Minister van Infrastructuur en Milieu
 Друга страна в производството: Wagenborg Passagiersdiensten BV, Terschellinger Stoombootmaatschappij BV
 Преюдициални въпроси
 1.
 Определянето на нидерландската част от Ваденско море като вътрешни водни пътища (води от зона 2) в приложение I към Директива 2006/87 (1) противоречи ли на прилагането на Регламента относно каботажа към обществения пътнически превоз по Ваденско море между континентална част на Нидерландия и островите във Ваденско море — Тершелинг, Влиеланд, Амеланд и Ширмоникох?
 2.
 Противоречи ли приложимостта на Регламента относно каботажа на прилагането на Регламент No 1370/2007 (2) с оглед на член 1, параграф 2 от последния Регламент?
 3.
 Имат ли право държавите членки съгласно член 1, параграф 2 от Регламент No 1370/2007 да обявят само една или повече части от Регламента, в настоящия случай член 5, параграф 3 и свързания с него член 5, параграф 4, за приложими към обществения пътнически превоз по водни пътища?
 4.
 Може ли съдържащото се в член 5, параграф 4 от Регламент No 1370/2007 изключение, в частност посоченият в него критерий за пробег от 300 000 км, да се прилага (пряко) към обществения пътнически превоз по водни пътища?
 5.
 При утвърдителен отговор на въпрос 4 — с какви последици следва да се свърже обстоятелството, че в този случай са предоставени концесии за обществен пътнически превоз по водни пътища, без да са изпълнени условията на член 7, параграф 2 от Регламент No 1370/2007?
 (1) Директива 2006/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за установяване на техническите изисквания за плавателни съдове по вътрешни водни пътища и за отмяна на Директива 82/714/ЕИО на Съвета (ОВ L 389, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 18, стр. 3).
 (2) Регламент (ЕО) No 1370/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно обществените услуги за пътнически превоз с железопътен и автомобилен транспорт и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 1191/69 и (ЕИО) No 1107/70 на Съвета (ОВ L 315, стр. 1).


text:
 2.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/15
 Решение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Electrabel/Комисия
 (Дело T-332/09) (1)
 (Конкуренция - Концентрации - Решение, с което се налага глоба за осъществяване на концентрация - Задължение за спиране на концентрацията - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката - Погасителна давност - Размер на глобата)
 2013/C 32/21
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Electrabel (Брюксел, Белгия) (представители: M. Pittie и P. Honoré, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и V. Di Bucci)
 Предмет
 Като главно искане, отмяна на Решение C(2009) 4416 окончателен на Комисията от 10 юни 2009 г., с което се налага глоба за осъществяването на концентрация в нарушение на член 7, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 4064/89 на Съвета (Дело COMP/M.4994 — Electrabel/Compagnie nationale du Rhône), и при условията на евентуалност, искане за отмяна или за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя с това решение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Electrabel да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 267, 7.11.2009 г.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/69
 Жалба, подадена на 14 януари 2008 г. — Schönberger/Парламент
 (Дело F-7/08)
 (2008/C 64/114)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peter Schönberger (Люксембург, Люксембург) (представител: Prozessbevollmächtigter: O. Mader, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на Парламента да не присъди на жалбоподателя трета точка за заслуги при атестирането му през 2003 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на ответника от 15 януари 2007 г., с което се отказва присъждането на трета точка за заслуги на жалбоподателя при атестирането му през 2003 г., както и да се отмени решението на ответника от 16 октомври 2007 г., с което е отхвърлена жалбата на жалбоподателя срещу решението от 15 януари 2007 г.,
 —
 да се осъди жалбоподателят да заплати съдебните разноски.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/19
 Жалба, подадена на 20 юни 2007 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 29 март 2007 г. по дело T-369/00, Département du Loiret (Франция), подкрепян от Scott SA/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-295/07 P)
 (2007/C 211/36)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представител: J. Flett)
 Други страни в производството: Département du Loiret, Scott SA
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се установи основателността на жалбата и следователно да се отмени обжалваното решение в неговата цялост,
 —
 да се постанови окончателно решение по спора и да се установи, че решението [2002/14/ЕО] (1) е достатъчно мотивирано, доколкото се отнася до използването на сложен лихвен процент или при положение, че Съдът прецени, че спора не може да бъде решен по същество, да върне делото за преразглеждане от Първоинстанционния съд,
 —
 да се осъди жалбоподателят да поеме собствените си съдебни разноски, както и тези, направени от Комисията в производствата пред Съда и Първоинстанционния съд,
 —
 да се осъди Scott SA да поеме собствените си съдебни разноски в двете производства.
 Правни основания и основни доводи
 На първо място като поддържа, че обжалваното решение се основава на погрешно виждане за общностните правила в областта на държавната помощ, които Първоинстанционният съд приравнява неправилно на правилата относно конкуренцията между предприятията към датата на нареждането за възстановяване на незаконната помощ, а не на правилата относно конкуренцията между държавите-членки към датата на действителното предоставяне на горепосочената помощ, жалбоподателят изтъква осем правни основания в подкрепа на жалбата си.
 С първото си правно основание жалбоподателят изтъква, обратно на това, което е приел в обжалваното решение Първоинстанционният съд, че решение, с което се нарежда възстановянето на незаконно предоставена помощ, е достатъчно мотивирано, ако обикновено математическо изчисление позволява да се установи какъв метод за изчисление е използван. Такъв бил точно настоящият случай, тъй като всички важни данни относно сумата на представената помощ, лихвения процент, продължителността и сумата за възстановяване са изложени в решението му.
 С второто си правно основание жалбоподателят поддържа, че използването на сложен лихвен процент е във всички случаи, най-малко неясно изразено в мотивирането на решението му като се имат предвид обявените цели за премахване на облагите, които произтичат от помощта и за възстановяване на съществуващото преди това положение. От тази гледна точка приложимият лихвен процент към сумата за възстановяване трябвало по необходимост да бъде сложен лихвен процент, за да се вземе предвид инфлацията и облагата, която натрупва с времето бенефициерът на помощта.
 С третото си правно основание, Комисията твърди, че Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка като обръща тежестта на доказване в нейна вреда. В действителност ищецът в първата инстанция е следвало да докаже твърдяната промяна в практиката на Комисията относно приложимия лихвен процент към нарежданията за възстановяване на незаконни помощи, а не Комисията да доказва липсата на такава промяна.
 С четвъртото си правно основание жалбоподателят счита, че Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка, като е приел, че жалбоподателят не е уточнил в какво дружеството бенефициер на помощта има все


text:
още облага към датата на нареждането за възстановяване на тази помощ. Комисията следвало да установи съществуването на такава облага към датата на предоставянето на помощта, а не към датата на нейното възстановяване.
 Със своето пето и шесто правно основание Комисията упреква Първоинстанционният съд, че се е основал на спекулации, а не на доказателства относно продажната цена на дружеството бенефициер на помощта на друго дружество и че е приел, че тази продажна цена, 11 години след предоставянето на помощта, била фактор, който Комисията е трябвало да вземе предвид, за да определи сумата за възстановяване. В областта на държавните помощи целта се състояла в действителност във възстановяване на предишното положение и следователно сумата на помощта за възстановяване съответствала по необходимост на първоначално представената сума, облагана до действителното ѝ възстановяване със сложна годишна лихва, независимо от това какво бенефициерът на помощта е направил междувременно със същата.
 Със седмото си правно основание жалбоподателят поддържа, че Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка като е приел, че обстоятелството, че възстановяването на помощта следва да се осъществи в съответствие с националните правила, налага по необходимост, лихвата да бъде изчислена при прост лихвен процент. Докато е правилно, че главницата и лихвите следва да бъдат възстановени в съответствие с процедурите на националното право, то облагането с лихвен процент, както и въпросът дали този процент следва да бъде прост или сложен, са в действителност от областта на общностното право, а не от националното право.
 С осмото си правно основание Комисията изтъква на последно място, че оспорваното решение е изцяло несъразмерно, доколкото отменя решението ѝ в неговата цялост, след като е било възможно да се разграничи сумата по главницата от сумата, платима като лихва, така като е било възможно да се разграничи използването на прост лихвен процент от използването на сложен лихвен процент.
 (1) Решение 2002/14/ЕО на Комисията от 12 юли 2000 година относно държавната помощ предоставена от Франция в полза на Scott Paper SA/Kimberly-Clark (OВ L 12, 2002 г., стр. 1).


text:
 5.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 454/18
 Преюдициално запитване от Tribunale civile di Trapani (Италия), постъпило на 15 септември 2016 г. — Giuseppa Santoro/Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri
 (Дело C-494/16)
 (2016/C 454/32)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale civile di Trapani
 Страни в главното производство
 Ищец: Giuseppa Santoro
 Ответник: Comune di Valderice, Presidenza del Consiglio dei Ministri
 Преюдициални въпроси
 1)
 Представлява ли равностойна и ефективна мярка по смисъла на решенията на Съда на Европейския съюз Mascolo (C-22/13 и съединени дела) и Marrosu [и Sardino] (C-53/04), предоставянето на обезщетение в размер 2,5 до 12 последни месечни брутни трудови възнаграждения (член 32, параграф 5 от Закон No 183/2010) на работник или служител от публичния сектор, с когото неправомерно са били сключвани последователни срочни трудови договори и който може да получи пълно обезщетение само ако докаже, че е загубил други възможности за работа, или докаже, че ако е бил обявен редовен конкурс, той е щял да го спечели?
 2)
 Трябва ли принципът на равностойност, закрепен от Съда на Европейския съюз (inter alia) в посочените решения, да се разбира в смисъл, че когато държава членка реши да не прилага в публичния сектор преобразуване на трудовите правоотношения (признато в частноправния сектор), тя все пак е длъжна да гарантира на работника или служителя същите ползи, евентуално чрез обезщетение, което по необходимост се отнася до стойността на трудовия договор за неопределено време?


text:
 12.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/6
 Определение на Общия съд от 8 юли 2013 г. — ClientEarth и Stichting BirdLife Europe/Комисия
 (Дело T-56/13) (1)
 (Достъп до документи на институциите - Държан от Комисията документ, засягащ политиката на Европейския съюз в областта на енергетиката - Мълчалив отказ на достъп - Изрично решение, прието след подаване на жалбата - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 298/10
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: ClientEarth (Лондон, Обединено кралство) и Stichting BirdLife Europe (Zeist, Нидерландия) (представител: O. Brouwer, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представител: F. Clotuche-Duvieusart)
 Предмет
 Искане за отмяна на мълчалив отказ на Комисията да предостави на жалбоподателите достъп до документ, засягащ политиката на Европейския съюз в областта на енергетиката
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски, както и тези на ClientEarth и Stichting BirdLife Europe.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/21
 Жалба, подадена на 21 октомври 2011 г. — European Dynamics Luxembourg и др./СХВП
 (Дело T-556/11)
 2012/C 6/39
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: European Dynamics Luxembourg SA (Ettelbrück, Люксембург); European Dynamics Belgium SA (Брюксел, Белгия) и Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) да отхвърли офертата на жалбоподателите, подадена във връзка с обществена поръчка AO/029/10 (E-Alicante: разработка на софтуер и услуги по поддръжка) (1), изпратено с писмо от 11 август 2011 г., както и всички свързани решения на СХВП, включително тези за възлагане на съответния договор на класираните на първо, второ и трето място оференти и
 —
 Да осъди СХВП да плати на жалбоподателите вредите, претърпени в хода на процедурата по възлагане на въпросната обществена поръчка, в размер на 67 500 000 EUR и
 —
 Да осъди СХВП да плати на жалбоподателите вредите, претърпени във връзка със загубата на възможност и увреждането на тяхната репутация и доверието в тях, в размер на 6 750 000 EUR и
 —
 Да осъди СХВП да плати на жалбоподателите всички разходи и разноски, направени във връзка с настоящата жалба, дори и тя да бъде отхвърлена.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е свързано с
 —
 нарушение на член 100, параграф 2 от Финансовия регламент от страна на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), тъй като:
 а)
 тя не е посочила мотиви;
 б)
 не е посочила относителните преимущества на избраните оферти.
 2.
 Второто правно основание е свързано с
 —
 явни грешки в преценката, използване на нови критерии за възлагане в противоречие със спецификацията на поръчката, използване на критерии, които не са били пояснени в заседанието, посветено на въпроси и техните отговори, недостатъчни мотиви, неясни и необосновани коментари от страна на СХВП, използване на погрешна финансова формула, която позволява изкривявания и изменение на обхвата и предмета на договора.
 3.
 Третото правно основание е свързано с
 —
 дискриминационно отношение спрямо оферентите и неспазване на критериите за изключване при избраните оференти, нарушение на член 93, параграф 1, буква е), членове 94 и 96 от Финансовия регламент, на членове 133а и 134б от Регламента за прилагане, както и на принципа на добрата администрация, тъй като:
 а)
 членове на избрания консорциум са обект на конфликт на интереси,
 б)
 един от членовете на избрания консорциум е замесен в измама, корупция и подкупи.
 (1) ОВ 2011/S 10-013995.


text:
 30.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 130/17
 Жалба, подадена на 2 март 2011 г. — Attey/Съвет
 (Дело T-118/11)
 2011/C 130/30
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Philipp Attey (Abidjan, Кот д’Ивоар) (представител: J.-C. Tchikaya, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2011/18/ОВППС на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Решение 2010/656/ОВППС на Съвета за подновяване на ограничителните мерки срещу Кот д’Ивоар и Регламент (ЕС) No 25/2011 на Съвета от 14 януари 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 560/2005 за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени към определени лица и стопански субекти, с оглед ситуацията в Кот д’Ивоар, в частта, която се отнася до жалбоподателя;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, доколкото ограничителните мерки, приети срещу жалбоподателя на основание, че той възпрепятства мирния процес и процеса на национално помирение в Кот д’Ивоар и отказва да приеме резултата от президентските избори, се основавали на факта, че ответникът счел погрешно, че г-н A. Ouattara е бил избран за президент на Република Кот д’Ивоар, при положение че г-н L. Gbagbo е бил обявен за избран президент от Конституционния съд.
 2.
 Второто правно основание е изведено от злоупотреба с право, доколкото обжалваните актове i) преследвали цел, различна от определената в член 21 ДЕС, а именно насърчаването в останалите държави по света на демокрацията и правовата държава, предвид това, че г-н L. Gbagbo бил обявен за президент на Република Кот д’Ивоар по демократичен начин и ii) нарушавали Хартата на Организацията на Обединените нации, чието спазване се насърчава от Съюза, предвид това, че ответникът не зачел принципа за ненамеса във вътрешните работи на дадена държава.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушаване на член 215, параграф 3 ДФЕС, тъй като обжалваните актове не съдържали никакви правни гаранции.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушаване на Хартата на основните права на Европейския съюз
 —
 доколкото правото на защита на жалбоподателя било нарушено, тъй като ответникът не му бил предоставил събраните срещу него доказателства и по този начин не позволил на жалбоподателя да изложи по подходящ начин становището си в тази връзка, и
 —
 доколкото било нарушено правото на собственост на жалбоподателя, при това по един непропорционален начин.


text:
 6.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/11
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 3 април 2009 г. — Smit Reizen BV/Minister van Verkeer en Waterstaat
 (Дело C-124/09)
 2009/C 129/18
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Ищец: Smit Reizen BV
 Ответник: Minister van Verkeer en Waterstaat
 Преюдициални въпроси
 1)
 Как трябва да се тълкува понятието „експлоатационен център“, употребено в точка 21 от решението на Съда от 18 януари 2001 г. по дело Skills Motor Coaches Ltd, C-297/99 (1), в контекста на член 1, т. 5) от Регламент (ЕИО) No 3820/85 (2) на Съвета от 20 декември 1985 година относно хармонизирането на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт и на член 15 от Регламент (ЕИО) No 3821/85 (3) на Съвета от 20 декември 1985 година относно контролните уреди за регистриране на данните за движението при автомобилен транспорт?
 2)
 При преценката на въпроса дали става въпрос за почивка по смисъла на член 1, т. 5) от Регламент (ЕИО) No 3820/85 на Съвета от 20 декември 1985 година относно хармонизирането на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, от значение ли е дали водачът сам достига до мястото на приемане на оборудвано с контролен уред превозно средство или е закаран до там от някого друг?
 (1) Recueil, стр. I-573.
 (2) ОВ L 370, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 2, стр. 45.
 (3) ОВ L 370, стр. 8; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 1, стр. 234.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/37
 Решение на Общия съд от 13 септември 2011 г. — Ruiz de la Prada de Sentmenat/СХВП — Quant (AGATHA RUIZ DE LA PRADA)
 (Дело T-522/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „AGATHA RUIZ DE LA PRADA“ - По-ранна фигуративна марка на Общността, представляваща черно-бяло цвете - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 311/66
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat (Мадрид, Испания) (представител: R. Bercovitz Álvarez, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Mary Quant Ltd (Бирмингам, Обединеното кралство) (представители: R. Arnold, solicitor, и M. Hicks, barrister)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 17 септември 2008 г. (преписка R 1523/2007-1) относно производство по възражение между Mary Quant Ltd и г-жа Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-жа Agatha Ruiz de la Prada de Sentmenat да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 32, 7.2.2009 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/12
 Решение на Съда (трети състав) от 21 март 2013 г. (преюдициално запитване от Högsta förvaltningsdomstolen — Швеция) — Skatteverket/PFC Clinic AB
 (Дело C-91/12) (1)
 (ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Случаи на освобождаване - Член 132, параграф 1, букви б) и в) - Болнична и медицинска помощ и тясно свързани с тях дейности - Предоставяне на медицинска помощ при упражняване на медицински и парамедицински професии - Услуги, състоящи се от извършване на хирургични дейности и естетично лечение - Интервенции от изцяло козметичен характер вследствие единствено на желанието на пациента)
 2013/C 156/18
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Högsta förvaltningsdomstolen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Skatteverket
 Ответник: PFC Clinic AB
 Предмет
 Преюдициално запитване — Högsta förvaltningsdomstolen — Тълкуване на член 132, параграф 1, букви б) и в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Случаи на освобождаване на медицинските грижи и предоставянето на медицинска помощ — Приспадане на данъка, платен за получена доставка — Предоставяне на услуги в областта на козметичната и реконструктивната пластична хирургия — Вземане предвид или не на целта на операцията или лечението
 Диспозитив
 Член 132, параграф 1, букви б) и в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че:
 —
 предоставянето на услуги като разглежданите в главното производство, състоящи се от операции в областта на естетичната хирургия и естетичното лечение, се обхваща от понятието „медицинска помощ“ или „предоставяне на медицинска помощ“ по смисъла на параграф 1, букви б) и в), когато има за цел диагностицирането, терапията или успешното лечение на заболявания или разстройства на здравето или опазването, поддържането или възстановяването на здравето на хората,
 —
 субективното схващане, което подлагащото се на естетична интервенция лице има за същата, само по себе си не е определящо за преценката дали тази интервенция е с терапевтична цел,
 —
 обстоятелствата, че услуги като разглежданите в главното производство се предоставят или се извършват от лице, на което е разрешено да упражнява медицинска професия, или че целта на интервенциите се определя от такова лице, могат да окажат влияние върху преценката дали интервенции като разглежданите в главното производство се обхващат от понятието „медицинска помощ“ или „предоставяне на медицинска помощ“ по смисъла съответно на член 132, параграф 1, буква б) от Директива 2006/112 и на член 132, параграф 1, буква в) от същата директива, и
 —
 за да се прецени дали предоставянето на услуги като разглежданите в главното производство е освободено от данък върху добавената стойност на основание член 132, параграф 1, буква б) или в) от Директива 2006/112, следва да се вземат предвид всички изисквания, поставени в посочения параграф 1, буква б) или в), както и в другите релевантни разпоредби от дял IX, глави 1 и 2 от тази директива, каквито са — що се отнася до член 132,


text:
 23.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/16
 Решение на Общия съд от 10 февруари 2015 г. — Innovation First/СХВП (NANO)
 (Дело T-379/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за регистрация на словна марка на Общността „NANO“ - Право на изслушване - Задължение за мотивиране - Служебна проверка на фактите - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета))
 (2015/C 096/20)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Innovation First, Inc. (Грийнвил, Южна Каролина, САЩ) (представител: J. Zecher, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 19 април 2013 г. (дело R 1271/2012-1) относно заявка за регистрация на словен знак „NANO“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Innovation First, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 260, 7.9.2013 г.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/25
 Решение на Общия съд от 8 юни 2017 г. — Комисия/IEM
 (Дело T-141/16) (1)
 ((Арбитражна клауза - Договор FAIR-CT98-9544, сключен в рамките на Четвъртата рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (1994-1998) - Прекратяване на договора - Възстановяване на изплатените аванси - Лихви за забава - Производство, проведено в отсъствието на ответника))
 (2017/C 249/38)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Katsimerou и S. Lejeune, подпомагани от O. Lytra, avocat)
 Ответник: IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE (Атина, Гърция)
 Предмет
 Искане на основание член 272 ДФЕС, целящо осъждането на IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias да възстанови авансите, изплатени от Комисията в рамките на договор FAIR-CT98-9544, ведно с лихви за забава
 Диспозитив
 1)
 Осъжда IEM — Erga — Erevnes — Meletes perivallontos kai chorotaxias AE да плати на Европейската комисия сумата от 75 728,33 EUR, ведно с лихви за забава в размер на 3 %, считано от 4 септември 2010 г. до пълното изплащане на сумата.
 2)
 Осъжда IEM да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 191, 30.5.2016 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/7
 Иск, предявен на 14 ноември 2013 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-576/13)
 2014/C 24/12
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: L. Nicolae и S. Pardo Quintillán)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 да се установи съгласно член 258, параграф 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз, че като е задължило общо пристанищните дружества, които упражняват дейността си на испанските пристанища от общ интерес, да участват в акционерно дружество за управление на пристанищните дружества (SAGEP) и във всички случаи, като не им е позволило да наемат работниците си на пазара на труда, независимо дали става въпрос за постоянна или временна работа освен ако предлаганите от SAGEP работници не са подходящи или са недостатъчни, Кралство на Испания не е изпълнило задълженията си по член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз,
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Предмет на предявения от Европейската комисия срещу Кралство Испания иск е режимът, установен със Закона за държавните пристанища и търговския флот, що се отнася до пристанищните дружества и по-специално до управлението на персонала с оглед на извършването на услуги по пристанищна обработка на товари.
 Комисията смята, че като задължава общо пристанищните дружества, които упражняват дейността си на испанските пристанища от общ интерес, да участват в SAGEP и във всички случаи, като не им позволява да наемат персонала си на пазара на труда, независимо дали става въпрос за постоянна или временна работа, освен ако предлаганите от SAGEP работници не са подходящи или са недостатъчни, посоченият режим влиза в противоречие със задълженията, които носи Кралство Испания по член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз, що се отнася до свободата на установяване.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/49
 Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. — SE-Blusen Stenau/СХВП — Sport Eybl & Sports Experts (SE© SPORTS EQUIPMENT)
 (Дело T-477/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „SE© SPORTS EQUIPMENT“ - По-ранна национална словна марка „SE So Easy“ - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 (2012/C 25/95)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: SE-Blusen Stenau GmbH (Гронау, Германия) (представител: O. Bischof, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Sport Eybl & Sports Experts GmbH (Велс, Австрия) (представители: M. Pachinger и S. Fürst, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 22 юли 2010 г. (преписка R 1393/2009-1), постановено в производство по възражение със страни SE-Blusen Stenau GmbH и Sport Eybl & Sports Experts GmbH
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 22 юли 2010 г. (преписка R 1393/2009-1).
 2.
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на SE-Blusen Stenau GmbH.
 3.
 Sport Eybl & Sports Experts понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 346, 18.12.2010 г.


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/48
 Жалба, подадена на 16 юли 2013 г. — Boehringer Ingelheim International/СХВП — Lehning entreprise (ANGIPAX)
 (Дело T-368/13)
 2013/C 260/85
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Boehringer Ingelheim International GmbH (Ингелхайм на Рейн, Германия) (представители: V. von Bomhard и D. Slopek, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Lehning entreprise SARL (Сент Барб, Франция)
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на пети апелативен състав на СХВП от 29 април 2013 г. по преписка R 571/2012-5 в частта, в която се допуска регистрация на марката „ANGIPAX“ за фармацевтични и ветеринарни препарати, хигиенни препарати за медицински цели, фунгициди, диетични вещества за медицински цели, дезинфектанти, пластири и превързочни материали, материали за пломбиране на зъби, препарати за унищожаване на вредни животни, бебешки храни, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски или, в случай че другата страна в производството пред апелативния състав встъпи по делото като подпомагаща ответника страна — да осъди ответника и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „ANGIPAX“ за стоки от клас 5 — заявка за марка на Общността No 8 952 401
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „ANTISTAX“, регистрирана като марка на Общността с No 2 498 343 за стоки от класове 3, 5, 28 и 30
 Решение на отдела по споровете: изцяло отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/22
 Иск, предявен на 17 ноември 2015 г. — Европейска комисия/Чешка република
 (Дело C-606/15)
 (2016/C 027/26)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители:: Z. Malůšková, J. Hottiaux, в качеството на представители)
 Ответник: Чешка република
 Искания на ищеца
 —
 да констатира, че:
 —
 като е възложила на разследващия орган контрола на железопътния транспорт, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 19, параграф 1 от Директива 2004/49/EО;
 —
 като не е гарантирала, че разследващият орган започва разследването си не по-късно от една седмица след получаването на доклада за произшествието или инцидента, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 21, параграф 3 от Директива 2004/49/EО;
 —
 като не е гарантирала, че окончателният доклад от разследването се предоставя на съответните страни, посочени в член 22, параграф 3 от Директива 2004/49/EО, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 23, параграф 2 от Директива 2004/49/EО;
 —
 като не е гарантирала, че разследващият орган адресира препоръки за безопасност до органа по безопасността, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 25, параграф 2, първо изречение от Директива 2004/49/ЕО;
 —
 като не е предвидила задължение за агенцията за безопасност да вземе необходимите мерки за да гарантира, че препоръките за безопасност се вземат надлежно под внимание и се предприемат съответните действия, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 25, параграф 2, второ изречение от Директива 2004/49/EО;
 —
 като не е предвидила задължение за агенцията за безопасност да докладва поне веднъж годишно за взетите или планирани мерки като следствие от препоръките за безопасност, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 25, параграф 3 от Директива 2004/49/EО;
 —
 да осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът изтъква следните основания:
 Към 30 юни 2015 г., датата, на която изтича срокът, определен в мотивираното становище, Чешката република не е съобщила за никакви промени в националното си законодателство, които да гарантират съвместимостта му с член 19, параграф 1, член 21, параграф 3, член 23, параграф 2 и член 25, параграфи 2 и 3) от Директива 2004/49/EО. (1)
 (1) Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно безопасността на железопътния транспорт в Общността и за изменение на Директива 95/18/ЕО на Съвета относно лицензирането на железопътните предприятия и Директива 2001/14/ЕО относно разпределяне на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътната инфраструктура и за сертифициране за безопасност (Директива относно безопасността на железопътния транспорт) (OB L 164, 30.4.2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 14, стр. 62).


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/39
 Решение на Общия съд от 10 октомври 2014 г. — ЕАЛ/BU
 (Дело T-444/13 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Договор, сключен за определен срок - Решение за неподновяване - Компетентност на Съда на публичната служба - Член 8, първа алинея УРДС - Задължение за полагане на грижа))
 2014/C 421/53
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейската агенция по лекарствата (ЕАЛ) (представители: T. Jabłoński и N. Rampal Olmedo, подпомагани от D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)
 Друга страна в производството: BU (Лондон, Обединено кралство) (представител: S. Orlandi, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 26 юни 2013 г., BU/ЕАЛ (F-135/11, F-51/12 и F-110/12, Сборник ПС, EU:F:2013:93), насочена към отмяната на това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Европейската агенция по лекарствата (ЕАЛ) понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-н BU, направени в рамките на настоящото производство.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/34
 Преюдициално запитване, отправено от Raad van State (Нидерландия) на 3 август 2009 г. — Olbek Industrial Services sp. zoo, andere partij: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
 (Дело C-309/09)
 2009/C 267/64
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Ищец: Olbek Industrial Services sp. zoo
 Ответник: Minister van Sociale Zaken en Werkgelegenheid
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли членове 49 и 50 от Договора за създаване на Европейската общност да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба като съдържащата се в член 2 от Wet arbeid vreemdelingen във връзка с член 1e, параграф 1, буква c) от Правилника за прилагане на Wet arbeid vreemdelingen, според която за командироването на работници по смисъла на член 1, параграф 3, буква в) от Директива 96/71/ЕО (1) е необходимо разрешение за работа?
 2)
 С помощта на какви критерии трябва да се определи, дали е налице командироване на работник по смисъла на член 1, параграф 3, буква в) от Директива 96/71/ЕО?
 (1) Директива 96/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1996 година относно командироването на работници в рамките на предоставянето на услуги (ОВ L 18, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 29).


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/31
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 13 март 2013 г. — AK/Комисия
 (Дело F-91/10) (1)
 (Публична служба - Длъжности лица - Член 43, първа алинея от Правилника - Изготвяне на доклади за кариерно развитие със закъснение - Неимуществени вреди - Пропусната възможност за повишаване)
 2013/C 147/56
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: AK (Esbo, Финландия), (представители: адв. S. Orlandi, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis и адв. É. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: г-н G. Berscheid и г-н J. Baquero Cruz)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя за обезщетяване на вредите, претърпени в резултат на това, че не са изготвени доклади за кариерно развитие, и за започване на административна проверка, за да се установи наличието на тормоз, както и искането за обезщетение за претърпените вреди.
 Диспозитив
 1.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на AK сумата от 15 000 евро като обезщетение за неимуществени вреди.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на AK сумата от 4 000 евро като обезщетение за пропуснатата възможност за повишаване преди 1 март 2008 г. в степен, по-висока от степен A 5 или равностойна на нея.
 3.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 4.
 Европейската Комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските, направени от AK.
 (1) ОВ C 13, 15.01.2011 г., стр. 40


text:
 20.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/14
 Решение на Съда (шести състав) от 21 май 2015 г. — JAS Jet Air Service France (SARL)/Европейска комисия
 (Дело C-53/14 P) (1)
 ((Обжалване - Митнически съюз и обща митническа тарифа - Митнически кодекс на Общността - Член 239 - Регламент за прилагане на Митническия кодекс - Член 905 - Внос на дънкови панталони от Съединените американски щати - Вносни мита - Решение, обявяващо за неоснователно опрощаването на митата - Липса на „особено положение“))
 (2015/C 236/19)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: JAS Jet Air Service France (SARL) (представители: T. Gallois и E. Dereviankine, avocats)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Caeiros, B.-R. Killmann и C. Soulay)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда JAS Jet Air Service France SARL да понесе, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 102, 7.4.2014 г.


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/23
 Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunal Superior de Justicia de Asturias (Испания) на 9 февруари 2007 г. — José Manuel Blanco Pérez и Maria del Pilar Chao Gómez/Consejería de Salud y Servicios Sanitarios
 (Дело C-72/07)
 (2007/C 82/42)
 Език на производството: испански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de Asturias
 Страни в главното производство
 Ищци: José Manuel Blanco Pérez, Maria del Pilar Chao Gómez
 Ответник: Consejería de Sаlud y Servicios Sanitarios
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли да се смята, че член 2 от Декрет 72/2001 и раздел първи от глава II на споменатия Декрет, приет в изпълнение на разпоредбата на член 103 от Закон 14/1986, Общ за здравеопазването, и на член 88 от Закон 25/1990 от 20 декември, за лекарствените средства, противоречат на член 43 от Договора за създаване на Европейската общност?
 2)
 Може ли да се смята, че Приложение III към Решението на Consejería de Sаlud y Servicios Sanitarios [Министерство на здравето и здравните услуги] към Правителството на Княжество Астурия противоречи на член 43 от Договора?


text:
 13.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 228/22
 Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — Łabowicz/СХВП — Pure Fishing (NANO)
 (Дело T-237/15)
 (2015/C 228/27)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Edward Łabowicz (Kłodzko, Полша) (представител: M. Żygadło, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Pure Fishing, Inc. (Spirit Lake, Съединени американски щати)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: Жалбоподателят
 Спорна марка: Фигуративна марка на Общността със словния елемент „NANO“ — заявка за регистрация No 6 649 818
 Производство пред СХВП: Производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: Решение на първи апелативен състав на СХВП от 5 март 2015 г. по преписка R 2426/2013-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Неправилно тълкуване и прилагане на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на членове 76 и 83 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на членове 6 и 14 от Европейската конвенция за защита на правата на човека що се отнася съответно до правото на справедлив съдебен процес и забраната за дискриминация.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/55
 Жалба, подадена на 18 май 2010 г. — Iberdrola/Комисия
 (Дело T-221/10)
 2010/C 179/94
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Iberdrola, SA (Билбао, Испания) (представители: J. Ruiz Calzado, M. Núñez Müller и J. Domínguez Pérez, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени член 1, параграф 1 от решението,
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В настоящото производство се обжалва същото решение като това по дело T-219/10, Autogrill España/Комисия.
 Съображенията и основните доводи са сходни на изложените по посоченото дело. Жалбоподателят по-конкретно твърди, че:
 —
 приемайки, че съдържащата се в член 12, параграф 5 от КТЗКО мярка представлява несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ, Комисията е допуснала явна грешка в преценката, тъй като не е взела предвид положителните последици на тази мярка и е пренебрегнала нейното благоприятно въздействие върху постигането на заложените в други разпоредби на Договора цели,
 —
 Комисията е нарушила принципа на оправданите правни очаквания и принципа за равно третиране, като се е отклонила от насоките, определени в Известието относно прякото данъчно облагане, и от своята административна практика, възприета в съответствие с посоченото известие,
 —
 Комисията е нарушила принципа на добра администрация, съгласно който е длъжна старателно, задълбочено и безпристрастно да прецени всички обстоятелства от значение за случая, тъй като не е извършила всички процесуални действия (което е направила в случаите на извънобщностно придобиване), за да установи, че мярката е избирателна, и за да провери преди да направи извод в този смисъл точния обхват на практическите пречки за вътреобщностното търговско сливане.
 —
 Комисията не е изпълнила задължението си да се съобразява с установената в Договора схема и да осигури съгласувано прилагане на нормите относно контрола върху държавните помощи и на тези, свързани с други заложени в Договора принципи и свободи като свободното движение на капитали и изграждането на вътрешния пазар,
 —
 в обжалваното решение не са изложени достатъчно мотиви във връзка с различни важни аспекти на преценката на Комисията относно избирателността на мярката и нейните последици за конкуренцията и търговията между държавите членки.


text:
 10.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/2
 Решение на Съда (първи състав) от 26 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — ADV Allround Vermittlungs AG, в ликвидация/Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 (Дело C-218/10) (1)
 (ДДС - Шеста директива - Членове 9, 17 и 18 - Определяне на мястото на доставка на услуги - Понятие за осигуряване на персонал - Самонаети лица - Необходимост да се гарантира еднаква преценка на доставката на услуги по отношение на доставчика и по отношение на получателя)
 2012/C 73/02
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ADV Allround Vermittlungs AG, в ликвидация
 Ответник: Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 9, параграф 2, буква д), шесто тире, на член 17, параграф 1, параграф 2, буква а) и параграф 3, буква а), както и на член 18, параграф 1, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1) — Определяне на мястото на данъчна привръзка на услуга, която се изразява в осигуряването на получателя на услугата на самостоятелно зает персонал, който не е персонал, нает от доставчика на услугата — Понятие „персонал“ — Необходимост да се гарантира еднаква преценка относно облагаемостта с ДДС на определена сделка по отношение на доставчика на услугата, от една страна, и на получателя на тази услуга, от друга страна
 Диспозитив
 1.
 Член 9, параграф 2, буква д), шесто тире от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа трябва да се тълкува в смисъл, че понятието „осигуряване на персонал“, посочено в тази разпоредба, включва и осигуряването на самонаети лица, които не са наети на работа от предприемача доставчик.
 2.
 Член 17, параграф 1, параграф 2, буква a) и параграф 3, буква a), както и член 18, параграф 1, буква a) от Шеста директива 77/388 трябва да се тълкуват в смисъл, че не задължават държавите членки да изменят вътрешноправните си процесуални норми така, че преценката относно облагаемостта на дадена доставка на услуги и относно дължимия върху тази доставка данък върху добавената стойност да се извършва по непротиворечив начин по отношение на доставчика и на получателя на тази доставка дори ако по отношение на тях са компетентни различни данъчни администрации. Тези разпоредби обаче задължават държавите членки да приемат необходимите мерки, за да се гарантира точността на събирането на данъка върху добавената стойност и спазването на принципа на данъчен неутралитет.
 (1) ОВ C 221, 14.8.2010 г.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/15
 Иск, предявен на 14 януари 2010 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-23/10)
 2010/C 100/24
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представител: A. Caeiros)
 Ответник: Португалска република
 Искания
 —
 да се установи, че поради системното приемане от нейните митнически органи на митнически декларации за пускане в свободно обращение на пресни банани, след като посочените органи са знаели или в разумни граници е трябвало да знаят, че декларираното тегло не е съответствало на реалното тегло на бананите, и поради отказа на португалските власти да предоставят собствените ресурси, съответстващи на загубата на приходи и на лихвите за забава, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 68 и сл. от Регламент (ЕИО) No 2913/92 (1), по член 290а и приложение 38Б от Регламент (ЕИО) No 2454/93 (2), както и по членове 2, 6, 9, 10 и 11 от Регламент (ЕИО, Евратом) No 1552/89 (3) и Регламент (ЕО, Евратом) No 1150/2000 (4);
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Член 290а от Регламент (ЕИО) No 2454/93 предвижда: „Проверката на бананите с код КН 0803 00 19 с оглед контрола на нетната маса при вноса трябва да се отнася до минимален брой декларации за пускане в свободно обращение, равен на 10 % годишно за митническо учреждение. Проверката на бананите се извършва към момента на пускането в свободно обращение съгласно правилата, определени в приложение 38Б“.
 Приложение 38Б предвижда: „За прилагането на член 290а митническите органи от митническото учреждение, в което е била подадена декларацията за пускане в свободно обращение на пресни банани, определят нетната маса, като се основават на проба от единици опаковани банани за всеки вид опаковка и за всеки произход ...“.
 Като се има предвид общностното законодателство и по-специално посочените по-горе член 290а и приложение 38Б от Регламент No 2454/93, които сами по себе си представляват приложимите норми в течение на разглеждания период, Комисията счита, че изтъкнатите от португалските власти доводи за непредоставяне на сумата на собствените ресурси и на лихвите за забава, дължими съгласно член 11 от Регламент No 1150/2000, не би следвало да се приемат и че няма никакво съмнение, че посочените по-горе член 290а и приложение 38Б са били напълно ясни, що се отнася до теглото, което би следвало да служи като основа за прилагането на митата.
 Споменатите член 290а и приложение 38Б недвусмислено предвиждат, че „нетната маса“, тоест „реалното тегло“ на бананите трябва да се посочва в декларацията за пускане в свободно обращение на бананите и че следователно „реалното тегло“ трябва да служи като основа за прилагането на митата.
 Комисията по никакъв начин не е била юридически задължена да публикува в серия С на Официален вестник на Европейския съюз известие до вносителите да не използват теглото от 18,14 kg или фиксирано средно тегло при изготвянето на митническите декларации.
 Тъй като посочените по-горе член 290а и приложение 38Б са ясни относно въпроса за теглото, което следва да се взема предвид за изчисляването на митата, икономическите оператори, които обичайно работят