text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/14
 Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 25 април 2017 г. — Alexander Mölk/Valentina Mölk
 (Дело C-214/17)
 (2017/C 283/19)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Alexander Mölk
 Ответник: Valentina Mölk
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 4, параграф 3 във връзка с член 3 от Хагския протокол от 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка да се тълкува в смисъл, че правото на държавата, в която кредиторът има обичайно място на пребиваване, урежда искането на длъжник определената с влязъл в сила акт издръжка да бъде намалена поради променилите му се доходи и в случаите, когато размерът на дължимата до момента издръжка е бил определен по искане на кредитора, в съответствие с член 4, параграф 3 от Хагския протокол от 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка, от съда съгласно правото на държавата, в която длъжникът има непроменено място на обичайно пребиваване?
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 2)
 Трябва ли член 4, параграф 3 от Хагския протокол от 2007 г. за приложимото право към задължения за издръжка да се тълкува в смисъл, че кредиторът „сезира“ компетентния орган на държавата, в която длъжникът има обичайно място на пребиваване, и с явяването си по смисъла на член 5 от Регламент (ЕО) No 4/2009 (1) на Съвета от 18 декември 2008 година относно компетентността, приложимото право, признаването и изпълнението на съдебни решения и сътрудничеството по въпроси, свързани със задължения за издръжка, в образувано по инициатива на длъжника производство, оспорвайки искането по същество?
 (1) ОВ L 7, 2009 г., стр. 1.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/62
 Жалба, подадена на 26 август 2014 г. — ZZ и др./Комисия
 (Дело F-85/14)
 2014/C 421/90
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и др. (представител: S. Orlandi, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Искане за неприложимост на член 7 от приложение V и член 8 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица, изменен с Регламент No 1023/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 г. за изменение на Правилника за длъжностните лица и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз, и за отмяна на решенията, с които се прекратява възстановяването на пътните разходи от мястото на работа до мястото на произход, и се премахват дните за пътуване.
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се обявят за незаконосъобразни член 7 от приложение V и член 8 от приложение VII към Правилника за длъжностните лица;
 —
 да се отмени решението да не бъдат предоставяни повече на жалбоподателите дни за пътуване и да не им бъдат изплащани годишно пътни разходи, считано от 2014 г.;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/14
 Жалба, подадена на 31 януари 2013 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 21 ноември 2012 г. по дело T-270/08, Германия/Комисия
 (Дело C-54/13 P)
 2013/C 86/22
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze, C. von Donat и J. Lipinsky, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Испания, Кралство Нидерландия, Френска република
 Искания на жалбоподателя
 1.
 да се отмени, от една страна, Решение на Общия съд на Европейския съюз от 21 ноември 2012 г. по дело T-270/08 — Федерална република Германия, Кралство Испания (встъпила страна), Френска република (встъпила страна) и Кралство Нидерландия (встъпила страна) срещу Европейската комисия — за отмяна на Решение С(2008) 1615 окончателен на Комисията от 29 април 2008 г., с което се намалява помощта от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР), предоставена с Решение C(94) 1973 на Комисията от 5 август 1994 година в полза на оперативната програма за Източен Берлин (Германия), попадаща в цел No 1 (1994—1999), и от друга страна, посоченото Решение С(2008) 1615 окончателен, и
 2.
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят се позовава на четири основания.
 Първо основание: Общият съд нарушил разпоредбите на член 24, параграф 2 от Регламент No 4253/88 (1) във връзка с член 1 от Регламент No 2988/95 (2), както и принципа на предоставената компетентност (член 5 ЕО, станал впоследствие член 5, параграф 2 ДЕС, както и член 7 ДФЕС), тъй като неправилно приел, че чисто административните грешки, допуснати от националните органи, могат да представляват „нередности“, даващи право на Комисията да извърши финансови корекции на основание на член 24, параграф 2 от Регламент No 4253/88.
 Второ основание: Общият съд нарушил също член 24, параграф 2 от Регламент No 4253/88 и принципа на предоставената компетентност (член 5, параграф 2 ДЕС и член 7 ДФЕС), тъй като неправилно приел, че Комисията може да извърши финансови корекции под формата на екстраполация (първа част от второто основание). Дори обаче от член 24, параграф 2 от Регламент No 4253/88 да можело да се изведе, че Комисията има право да направи финансови корекции чрез екстраполация, Общият съд все пак извършил грешка при прилагането на правото като потвърдил реда и условията за осъществяването на екстраполацията в случая. От една страна, Комисията не трябвало да квалифицира като систематични грешките, които твърдяла, че са допуснати по отношение на цялата операционна програма, нито да екстраполира така изчисления коефициент на грешка от цялостната програма. От друга страна, Комисията не трябвало да използва техниката на проучване, за да извърши намаление чрез екстраполация на равнището на цялата програма (втора част от второто основание). Накрая, чрез екстраполацията на грешки, които не били представителни, и чрез извършването на фиксирани корекции Комисията намалила несъразмерно финансовото участие в операционната програма (трета част от второто основание).
 Трето основание: обжалваното решение нарушавало също член 24, параграф 2 от Регламент No 4253/88 и принципа на предоставената компетентност, тъй като Общият съд изглежда неправилно приел, че Комисията има право да извършва


text:
фиксирани финансови корекции (първа част от третото основание). Независимо че Комисията имала право да извършва такива корекции, Общият съд все пак допуснал грешка при прилагане на правото като потвърдил извършените от нея в случая несъразмерни финансови корекции (втората част от третото основание).
 Четвърто основание: накрая, Общият съд нарушил задължението за мотивиране по член 81 от Процедурния си правилник и по член 36 и член 53, първа алинея от Статута на Съда на Европейския съюз, тъй като от мотивите на обжалваното решение не ставало ясно дали Общият съд разгледал довода на жалбоподателя относно неправомерния характер на фиксираните финансови корекции (първа част от второто основание на жалбата), както и не било възможно да се определи поради какви съображения той го отхвърлил.
 (1) Регламент No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 година за изменение на Регламент (ЕИО) No 2052/88 относно координацията между дейностите на различните структурни фондове, от една страна, и тези на Европейската инвестиционна банка и на другите съществуващи финансови инструменти, от друга страна (ОВ L 374, стр. 1).
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/40
 Жалба, подадена на 29 април 2008 г. — Frag Comercio Internacional/СХВП — Tinkerbell Modas (GREEN by missako)
 (Дело T-162/08)
 (2008/C 171/78)
 Език, на който е изготвена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Frag Comercio Internacional, SL (Esparraguera, Испания) (представител: E. Sugrañes, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Tinkerbell Modas, Ltda (São Paulo, Бразилия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 14 февруари 2008 г. по преписка R 1527/2006-2,
 —
 да се отхвърли заявката за регистрация на марка на Общността No 3 663 234, и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка „GREEN by missako“ за стоки и услуги от класове 3, 25, 35 — заявка No 3 663 234.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна марка на Общността „MI SA KO“ за стоки от класове 18 и 25; национална фигуративна марка „MI SA KO“ за услуги от клас 35.
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква а) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като за да се отхвърли заявка за регистрация на марка на Общността се изисква само обща вероятност от объркване на потребителите.


text:
 22.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 350/6
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 31 март 2015 година
 по дело E-20/14
 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Неизпълнение от договаряща страна на нейните задължения — Неизпълнение на Регламент (ЕО) No 392/2009 относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия)
 (2015/C 350/09)
 По дело E-20/14 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСКАНЕ за обявяване, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП, като не е приела необходимите мерки, за да направи част от вътрешния си правен ред, като такъв и в определения срок, акта, посочен в точка 56ч от глава V от приложение XIII към Споразумението за ЕИП (Регламент (ЕО) No 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него и с Решение на Съвместния комитет No 17/2011 от 1 април 2011 г., Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия-докладчик), съдии, постанови решение на 31 март 2015 г., чийто диспозитив е, както следва:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Заявява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 7 от Споразумението за ЕИП, като не е приела в определения срок необходимите мерки, за да направи част от вътрешния си правен ред акта, посочен в точка 56ч от глава V от приложение XIII към Споразумението за ЕИП (Регламент (ЕО) No 392/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г. относно отговорността на превозвачите на пътници по море в случай на произшествия), адаптиран към Споразумението за ЕИП посредством Протокол 1 към него и с Решение на Съвместния комитет No 17/2011 от 1 април 2011 г.
 2.
 Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 29.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 357/30
 Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Fürstlicher Oberster Gerichtshof, Лихтенщайн, на 9 юли 2015 г., по дело Franz-Josef Hagedorn/Vienna-Life Lebensversicherung AG
 (Дело E-15/15)
 (2016/C 357/10)
 С писмо от 9 юли 2015 г., получено в деловодството на Съда на 9 юли 2015 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Fürstlicher Oberster Gerichtshof, Лихтенщайн (Върховен съд, Лихтенщайн), за консултативно становище по дело Franz-Josef Hagedorn/Vienna-Life Lebensversicherung AG по следните въпроси:
 1.
 Трябва ли член 36, параграф 2 от Директива 2002/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 ноември 2002 г. относно животозастраховането да се тълкува в смисъл, че задълженията за предоставяне на информация, посочени в него и в приложение III, A, точки a)11 и а)12 и Б, точка б)2, за полиците по застраховки „Живот“, обвързани с дялове, подлежат на изпълнение и когато дадено лице придобива чрез правна сделка полица по застраховка „Живот“, обвързана с дялове, от друго лице със съгласието на застрахователя посредством прехвърляне на договора („прехвърляне на застраховка“)?
 Ако Съдът даде утвърдителен отговор на първия въпрос, се задават следните допълнителни въпроси:
 2. а)
 Трябва ли член 36, параграф 2 от Директива 2002/83/ЕО относно животозастраховането да се тълкува в смисъл, че при придобиване на полица по застраховка „Живот“, обвързана с дялове, посредством правна сделка на новия титуляр на полицата трябва да се предостави само обща информация или от застрахователното дружество се изисква също така да предостави на новия титуляр на полицата информация, отнасяща се конкретно до придобивания от него застрахователен продукт, и касаеща по-специално евентуалните разлики между инвеститорския или рисков профил на досегашния титуляр на полицата и този на приобретателя на полицата?
 Ако Съдът даде отрицателен отговор на въпрос 2 а), се задава следният въпрос:
 2. б)
 Трябва ли на приобретателя по договора да се предостави специфична информация относно придобивания от него застрахователен продукт, когато досегашният титуляр на полицата е предприятие, а приобретателят по договора е физическо лице или потребител?
 Ако Съдът даде отрицателен отговор на въпрос 2 б), се задава следният въпрос:
 2. в)
 Трябва ли на приобретателя по договора да се предостави специфична информация относно придобивания от него застрахователен продукт, когато прехвърлителят на полицата не е ползвал информация относно въпросния застрахователен продукт, поради това например, че не е разкрил на застрахователното дружество информацията, необходима за извършване на оценка на собствения му рисков или инвеститорски профил?
 3.
 Разпоредбите относно задълженията на застрахователя, предвидени в приложение III, Б, точка б)2 от Директива 2002/83/ЕО относно животозастраховането, транспонирани ли са ефективно в националното законодателство, ако то предвижда в приложение 4, раздел II, точка 2 от Versicherungsaufsichtsgesetz (Закон за застрахователния надзор), че по отношение на застрахователните полици, обвързани с дялове, по време на срока на действие на застрахователния договор трябва да се представя информация за дяловете, с които е обвързана застрахователната полица, и за естеството на съдържащите се в тях активи, но само когато промените в предоставяната информация произтичат от „промени в правото“, а не и „в случай на промяна в условията на полицата“ (Приложение III, Б, точка б)2


text:
 8.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 273/5
 Жалба, подадена на 14 юни 2012 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-296/12)
 2012/C 273/07
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и W. Roels)
 Ответник: Кралство Белгия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като обосновава и като запазва данъчното облекчение за пенсионни спестовни влогове, доколкото това данъчно облекчение се прилага единствено по отношение на плащания към белгийски кредитни институции и белгийски фондове, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си, произтичащи от Договора за функционирането на Европейския съюз, и по-специално от членове 56 и 63 ДФЕС;
 —
 да бъде осъдено Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Според Комисията свободното предоставяне на услуги се ограничава в резултат на обстоятелството, че по отношение на плащания към кредитни институции със седалище в други държави членки не се предоставят данъчни облекчения, докато по отношение на плащания към кредитни институции със седалище в Белгия се предоставят данъчни облекчения както на получателите, така и на доставчиците на съответните услуги.
 Освен това Комисията застъпва становището, че в резултат на обстоятелството, че по отношение на индивидуални или съвместни спестовни сметки или по отношение на вноските по договори застраховка „Живот“ не се предоставя данъчно облекчение, когато кредитните институции, в които се поддържат спестовните сметки, съответно към които се заплащат вноските по договори застраховка „Живот“, не са със седалище в Белгия, докато за подобни спестовни сметки и вноски се предоставя данъчно облекчение, когато съответните кредитни институции са със седалище в Белгия, се нарушава свободното движение на капитали, в смисъл че белгийските титуляри на спестовни сметки или застрахователи биха били възпирани да поддържат спестовни сметки, съответно да сключват договори за животозастраховане, обслужвани от кредитни институции със седалище извън Белгия, тъй като за подобни спестовни сметки или за сключването на подобни договори Застраховка „Живот“ и не биха могли да ползват посоченото данъчно облекчение и поради това тези спестовни сметки и застрахователни договори биха били по-малко изгодни за тях.
 Комисията смята, че не съществуват съображения за обосноваване на посочените ограничения.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/12
 Иск, предявен на 20 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-211/08)
 (2008/C 197/19)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и R. Vidal Puig)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви, че Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 49 от Договора, като отказва на лицата, обхванати от испанската Sistema Nacional de Salud [национална здравно-осигурителна система], възстановяване на медицинските разходи, които те са направили в друга държава-членка при болнично лечение, получено в съответствие с член 22, параграф 1, буква a), i) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 (1) на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността („Регламент No 1408/71“), доколкото в държавата-членка, в която се провежда посоченото лечение, се прилага по-ниско ниво на покриване на разходите от предвиденото в испанското законодателство.
 —
 Да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Испанското законодателство в областта на социалното осигуряване предвижда, че болничните услуги, които се покриват от националната здравно-осигурителна система, трябва да се предоставени от собствената система, освен при изключителни обстоятелства на „спешна, незабавна и животоспасяваща медицинска помощ“. Вследствие на това, когато лице, обхванато от испанската национална здравно-осигурителна система, се намира временно на територията на друга държава-членка и по време на този престой получи болнична помощ, която е необходима от медицинска гледна точка, в съответствие с член 22, параграф 1, буква a), i) от Регламент No 1408/71, направените от него разходи не се възстановяват от испанските органи.
 2.
 Когато нивото на покриване на болничните разходи, което се прилага от правната уредба на друга държава-членка, е по-неблагоприятно от предвиденото в испанското законодателство, отказът на испанските органи да възстановят разликата може да възпре лицата, обхванати от испанската национална здравно-осигурителна система, да отидат в посочената държава-членка, за да получат услуги, които не са здравни (например образователни или туристически услуги) или, когато става въпрос за лица, които вече са се преместили там, да ускорят връщането си, за да получат безплатно болнично лечение в Испания. Поради това спорната испанска правна уредба може да ограничи както предоставянето на услугите, различни от медицински, които първоначално са причина за това лицето да се намира временно в друга държава-членка, така и последващото предоставяне на медицински услуги в тази държава-членка съгласно член 22, параграф 1, буква a), i) от Регламент No 1408/71.
 3.
 Посочените ограничения за свободното предоставяне на услуги не са обосновани съгласно Договора. В частност испанските власти не са доказали, че тези ограничения са необходими, за да се избегне сериозно засягане на финансовото равновесие на испанската национална здравно-осигурителна система. Следователно трябва да се заключи, че спорната правна уредба противоречи на член 49 ЕО.
 (1) ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/3
 Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative (Люксембург) на 20 февруари 2012 г. — Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou/Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 (Дело C-86/12)
 2012/C 138/04
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour administrative
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Adzo Domenyo Alopka, Jarel Mondoulou, Eja Mondoulou
 Ответник: Ministre du Travail, de l'Emploi et de l'Immigration
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли член 20 ДФЕС, евентуално във връзка с един или няколко от членове 20, 21, 24, 33 и 34 от Хартата на основните права, разглеждани поотделно или заедно, да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка, от една страна, да откаже на гражданин на трета държава, който сам издържа своите малки деца, граждани на Съюза, да пребивава в държавата членка по местопребиваването на тези деца, в която те живеят с посочения гражданин от раждането си, без да са нейни граждани, и от друга страна, да откаже да издаде на този гражданин на трета държава разрешение за пребиваване и евентуално по-нататък разрешително за работа?
 Следва ли да се приеме, че такива решения биха могли да лишат посочените деца от възможността действително да упражняват в страната по местопребиваването си, в която живеят от своето раждане, най-съществената част от правата, свързани със статута им на граждани на Съюза, включително когато се вземе предвид обстоятелството, че другият им пряк роднина по възходяща линия, с когото никога не са живели в общо семейство, пребивава в друга държава от Съюза и е неин гражданин?


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/33
 Решение на Общия съд от 10 ноември 2016 г. — Polo Club/EUIPO — Lifestyle Equities („POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN“)
 (Дело T-67/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „POLO CLUB SAINT-TROPEZ HARAS DE GASSIN“ - По-ранни фигуративни марки на Европейския съюз „BEVERLY HILLS POLO CLUB“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Представяне на допълващи доказателства - Право на преценка, предоставено от член 76, параграф 2 от Регламент No 207/2009 - Частично препращане на делото пред отдела по споровете - Член 64, параграфи 1 и 2 от Регламент Noo207/2009))
 (2017/C 006/40)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Polo Club (Гасен, Франция) (представител: D. Masson, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: първоначално V. Melgar и H. Kunz, впоследствие H. O’Neil)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Lifestyle Equities CV (Амстердам, Нидерландия) (представители: D. Russo и V. Wellens, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 21 ноември 2014 г. (преписка R 1882/2013-5) относно производство по възражение между Lifestyle Equities и Polo Club
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Polo Club да заплати съдебните разноски в настоящото производство.
 (1) ОВ C 118, 13.4.2015 г.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/50
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 20 юли 2011 г. — Gozi/Комисия
 (Дело F-116/10) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Задължение за съдействие - Член 24 от Правилника - Възстановяване на разноските за адвокатски възнаграждения, направени в рамките на съдебно производство пред национална юрисдикция)
 2011/C 282/93
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Sandro Gozi (Рим, Италия) (представител: G. Passalacqua, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля искането за възстановяване на разноските, направени от жалбоподателя в рамките на наказателно производство пред юрисдикция на държава членка
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Gozi да заплати всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 55, 19.2.2011 г., стр. 38.


text:
 22.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 85/12
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Hannover (Германия) на 12 декември 2013 г. — Wilhelm Spitzner, Maria-Luise Spitzner/TUIfly GmbH
 (Дело C-658/13)
 2014/C 85/20
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Hannover
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Wilhelm Spitzner и Maria-Luise Spitzner
 Ответник: TUIfly GmbH
 Преюдициални въпроси
 1.
 Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 261/2004 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91, трябва ли да се тълкува в смисъл, че извънредно обстоятелство, което предизвиква закъснение на даден полет, представлява извънредно обстоятелство по смисъла на тази разпоредба и за друг, следващ полет, ако последицата от това обстоятелство, предизвикващо закъснение, се отразява на по-късния полет само поради организацията на работа на въздушния превозвач?
 2.
 Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 261/2004 трябва ли да се тълкува в смисъл, че понятието за предотвратимост се отнася не до извънредните обстоятелства като такива, а до причинените от тях закъснение или отмяна на полета?
 3.
 Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 261/2004 трябва ли да се тълкува в смисъл, че от въздушните превозвачи, които изпълняват полетите си по т. нар. система за планиране на полетите, може да се изисква да предвидят между полетите минимален „запас от време“, чиято продължителност отговаря на периодите, определени в член 6, параграф 1, букви а) — в) от Регламент (ЕО) No 261/2004?
 4.
 Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 261/2004 трябва ли да се тълкува в смисъл, че от въздушните превозвачи, които изпълняват полетите си по т. нар. система за планиране на полетите, може да се изисква да не превозят или да превозят по-късно пътниците, чийто полет вече значително е закъснял поради извънредно събитие, за да избегнат закъснение на последващи полети?
 (1) ОВ L 46, стр. 1; ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език 2007 г., глава 7, том 12 стр. 218.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/1
 (2007/C 129/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 117, 26.5.2007 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 96, 28.4.2007 г.
 ОВ C 95, 28.4.2007 г.
 ОВ C 82, 14.4.2007 г.
 ОВ C 69, 24.3.2007 г.
 ОВ C 56, 10.3.2007 г.
 ОВ C 42, 24.2.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 17.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/12
 Иск, предявен на 7 май 2010 г. — Европейска комисия/Република Австрия
 (Дело C-223/10)
 2010/C 195/16
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Adam и I. Hadjiyiannis)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2008/74/ЕО на Комисията от 18 юли 2008 година за изменение относно типовото одобрение на моторни превозни средства по отношение на емисиите от леки превозни средства за превоз на пътници и товари (Евро 5 и Евро 6) и достъпа до информация за ремонт и техническо обслужване на превозни средства, на Директива 2005/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и на Директива 2005/78/ЕО (1), и при всички положения като не е уведомила Комисията в пълна степен за приетите разпоредби, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2008/74 е изтекъл на 2 януари 2009 г.
 (1) ОВ L 192, стр. 51.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/38
 Решение на Общия съд от 9 юни 2010 г. — Muñoz Arraiza/СХВП — Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (RIOJAVINA)
 (Дело T-138/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „RIOJAVINA“ - По-ранна колективна фигуративна марка на Общността „RIOJA“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 209/57
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Félix Muñoz Arraiza (Logroño, Испания) (представители: J. Grimau Muñoz и J. Villamor Muguerza, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: J. F. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja (Logroño) (представител: J. I. Martínez De Torre, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 29 януари 2009 г. (преписка R 721/2008-2) относно производство по възражение между Consejo Regulador de la Denominación de Origen Calificada Rioja и г-н Félix Muñoz Arraiza
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Félix Muñoz Arraiza да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 153 от 4.7.2009 г.


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/4
 Решение на Съда (първи състав) от 27 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Centrale Raad van Beroep — Нидерландия) — Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank/F. Wieland, H. Rothwangl
 (Дело C-465/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Членове 18 ДФЕС и 45 ДФЕС - Социална сигурност на работниците мигранти - Регламент (ЕИО) No 1408/71 - Членове 3 и 94 - Регламент (ЕО) No 859/2003 - Член 2, параграфи 1 и 2 - Осигуряване за старост и осигуряване за смърт - Бивши моряци, които са граждани на трета държава, станала членка на Европейския съюз през 1995 г. - Изключване на правото на обезщетения за старост))
 (2017/C 006/04)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Centrale Raad van Beroep
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank
 Ответници: F. Wieland, H. Rothwangl
 Диспозитив
 1)
 Член 94, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в редакцията му, изменена и актуализирана с Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) No 647/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 13 април 2005 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка, която при определяне на обезщетенията за старост не отчита осигурителен период, завършен, както се твърди, от чуждестранен работник съгласно законодателството на същата държава членка, когато държавата, чиито гражданин е посоченият работник, се е присъединила към Европейския съюз след завършването на този период.
 2)
 Членове 18 ДФЕС и 45 ДФЕС трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат законодателство на държава членка като разглежданото в главното производство, съгласно което моряк, който през определен период е бил част от екипажа на кораб с пристанище на домуване на територията на тази държава членка и е живеел на борда на този кораб, не е осигуряван за старост за този период, тъй като не е бил гражданин на държава членка през посочения период.
 3)
 Член 2, параграфи 1 и 2 от Регламент (ЕО) No 859/2003 на Съвета от 14 май 2003 година за разширяване на приложното поле на разпоредбите на Регламент (ЕИО) No 1408/71 и Регламент (ЕИО) No 574/72 за граждани на трети страни, които все още не са субект на тези разпоредби единствено на основание тяхното гражданство, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка, според която период на заетост, завършен съгласно законодателството на тази държава членка от работник, който през този период не е бил гражданин на държава членка, но за когото към момента на подаване на заявлението за изплащане на пенсия за старост се прилага член 1 от този регламент, не се взема предвид от тази държава членка при определяне на пенсионните права на този работник.
 (1) ОВ C 448, 15.12.2014 г.


text:
 26.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/47
 Жалба, подадена на 17 октомври 2014 г. — ZZ и др./Комисия
 (Дело F-112/14)
 (2015/C 026/62)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ и др. (представител: S. Orlandi, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията на ОН да класира жалбоподателите, според новите правила за кариера и повишаване, приложими след реформата на Правилника на длъжностните лица от 1 януари 2014 г., в длъжност от вида „Старши администратор в преход“, като ги лишава, по тяхно мнение, от възможност да бъдат повишени към степен AD 14, както и да се установи незаконосъобразността на член 30, параграф 3 от приложение XIII към правилника.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отменят решенията за класиране на жалбоподателите в длъжност от вида „Старши администратор в преход“;
 —
 да се обяви, че член 30, параграф 3 от приложение XIII към правилника е незаконосъобразен;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 6.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 101/20
 Жалба, подадена на 24 януари 2013 г. — Pedro Group/СХВП — Cortefiel (PEDRO)
 (Дело T-38/13)
 2013/C 101/44
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pedro Group Pte Ltd (Сингапур, Сингапур) (представител: B. Brandreth, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Cortefiel, SA (Мадрид, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени частично Решение от 26 ноември 2012 г. на четвърти апелативен състав (преписка R 0271/2011-4): отмяна на частта от решението, с която се отменя част от решението на отдела по споровете от 17 декември 2010 г. и се отхвърля заявката на жалбоподателя за регистрация на марка на Общността за някои стоки от клас 25;
 —
 да осъди ответника да заплати на жалбоподателя направените от него разноски пред апелативния състав и пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „PEDRO“ за стоки и услуги от класове 18, 25 и 35 — заявка за марка на Общността No 7 541 857
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация No 1 252 899 на фигуративна марка на Общността в черно и бяло „Pedro del Hierro“ за стоки и услуги от класове 3, 9, 14, 18, 25, 35 и 42, и международна регистрация No 864 740 с посочено действие в България, Испания и Румъния за фигуративната марка в черно и бяло „Pedro del Hierro“ за стоки и услуги от класове 3, 14, 25 и 35
 Решение на отдела по споровете: отхвърля изцяло възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение в частта, с която се отхвърля възражението за стоки от клас 25, отхвърля се заявката за тези стоки и се отхвърля апелативната жалба в останалата ѝ част.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б), член 15 и член 42, параграф 2 от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/35
 Преюдициално запитване от Lietuvos vyriausiojo administracinio teismo (Литва), постъпило на 12 юни 2016 г. — Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos/„Nidera B. V“ bei Vilniaus apskrities valstybinė mokesčių inspekcija
 (Дело C-387/16)
 (2016/C 343/48)
 Език на производството: литовски
 Запитваща юрисдикция
 Lietuvos vyriausiasis administracinis teismas
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Valstybinė mokesčių inspekcija prie Lietuvos Respublikos finansų ministerijos
 Ответниuк: Nidera B. V
 Преюдициален въпрос
 „Трябва ли член 183 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), във връзка с принципа на данъчен неутралитет, да се тълкува в смисъл че не допуска намаляване на лихвата, която обикновено се дължи съгласно националното право за надвзет ДДС (разлика), който не е бил възстановен (прихванат) в срок, като за това намаляване се вземат предвид обстоятелства, които не произтичат от действията на самото данъчнозадължено лице, като връзката между лихвата и размера на невъзстановения в срок надвзет данък, периода, през който надвзетият данък не е бил възстановен, и причините за това, както и действително претърпените от данъчнозадълженото лице загуби?“
 (1) ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправки в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3, ОВ L 249, 2012 г., стр. 15 и ОВ L 323, 2015 г., стр. 31.


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/51
 Определение на Общия съд от 10 юли 2017 г. — No Limits/EUIPO — Morellato (NO LIMITS)
 (Дело T-43/17) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „NO LIMITS“ - Оттегляне на обжалваното решение - Отпадане на предмета на спора - Липса на основание за произнасяне))
 (2017/C 283/79)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: No Limits International Investments SA (Бисоне, Швейцария) (представител: F. Canu, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: S. Scardocchia и A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Morellato SpA (Фрате ин Санта Джустина ин Коле, Италия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 21 ноември 2016 г. (преписка R 2007/2015-5), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Morellato и No Limits Investments
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понася направените от нея съдебни разноски и съдебните разноски на No Limits International Investments SA.
 (1) ОВ C 95, 27.3.2017 г.


text:
 13.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/43
 Решение на Общия съд от 27 април 2016 г. — Pappalardo и др./Комисия
 (Дело T-316/13) (1)
 ((Извъндоговорна отговорност - Риболов - Опазване на рибните ресурси - Възстановяване на запасите от червен тон - Извънредни мерки, забраняващи риболова с кораби с мрежи гъргър - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти))
 (2016/C 211/53)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищци: Salvatore Aniello Pappalardo (Cetara, Италия), Pescatori La Tonnara Soc. coop. (Cetara), Fedemar Srl (Cetara), Testa Giuseppe E C. Snc (Catane, Италия), Pescatori San Pietro Apostolo Srl (Cetara), Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC (Pescara, Италия), и Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. (Pescara) (представители: V. Cannizzaro и L. Caroli, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Bouquet и D. Nardi)
 Предмет
 Иск за обезщетение, целящ поправянето на вредите, за които се твърди, че са претърпени от жалбоподателите в резултат от приемането на Регламент (ЕО) No 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45o западна дължина, и в Средиземно море (OВ L 155, стр. 9).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Salvatore Aniello Pappalardo, Pescatori La Tonnara Soc. coop., Fedemar Srl, Testa Giuseppe E C. Snc, Pescatori San Pietro Apostolo Srl, Camplone Arnaldo & C. Snc di Camplone Arnaldo EC и Valentino Pesca Sas di Camplone Arnaldo & C. да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 226, 3.8.2013 г.


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/28
 Жалба, подадена на 21 август 2012 г. — Electric Bike World/СХВП — Brunswick (LIFECYCLE)
 (Дело T-379/12)
 2012/C 355/61
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Electric Bike World Ltd (Саутхемптън, Обединено кралство) (представител: S. Malynicz, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Brunswick Corp. (Лейк Форест, Съединени щати)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 16 май 2012 г. по преписка R 2308/2011-1, и
 —
 да се осъди Службата и другата страна в производството пред апелативния състав да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят направените от жалбоподателя съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „LIFECYCLE“ за стоки от класове 12, 18 и 25 — заявка за марка на Общността No 8546401
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: регистрация No 1271758 в Испания на словна марка „LIFECYCLE“ за стоки от клас 28
 Решение на отдела по споровете: отхвърля изцяло възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение в частта му, в която с него се отхвърля възражението за стоки от клас 12; отхвърля заявката за марка на Общността за тези стоки; отхвърля жалбата за останалите стоки от клас 12.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 75 от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/7
 Жалба, подадена на 26 февруари 2013 г. от Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl и др. срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 12 декември 2012 г. по дело T-260/00, Cooperativa San Marco fra Lavoratori della Piccola Pesca — Burano Soc. coop. rl и др./Европейска комисия
 (Дело C-94/13 P)
 2013/C 129/13
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Cooperativa tra i Lavoratori della Piccola Pesca di Pellestrina Soc. coop. rl и др. (представители: адв. A. Vianello, адв. A. Bortoluzzi и адв. A. Veronese)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Италианска република, Cooperativa Pescatori di San Pietro in Volta Soc. coop. Rl и др.,
 Искания на жалбоподателите
 —
 Да се отмени и/или измени обжалваното определение и да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват наличието на грешки при прилагане на принципите, изведени от Съда на Съюза в Решение по дело Comitato Venezia vuole vivere; от една страна, що се отнася до задължението за мотивиране на решенията на Комисията в областта на държавните помощи и, от друга страна, що се отнася до разпределянето на доказателствената тежест във връзка с предпоставките по член 107, параграф 1 ДФЕС.
 В обжалваното в настоящото производство определение Общият съд не се е съобразил с Решението на Съда от 9 юни 2011 г. по дело Comitato Venezia vuole vivere, в което е прието, че решението на Комисията „трябва да съдържа всички съществени данни, за да бъде приведено в действие от националните органи“. Така въпреки пропуснатите в решението съществени данни за неговото привеждане в изпълнение от страна националните органи Общият съд не е констатирал никакво нарушение на възприетия от Комисията метод в оспорваното решение, поради което е допуснал грешка при прилагане на правото.
 Съгласно принципите, изведени от Съда в Решение по дело Comitato Venezia vuole vivere, в рамките на възстановяването държавата членка, а не получателя на помощ, е тази, която има задачата да докаже във всеки конкретен случай наличието на предпоставките по член 107, параграф 1 ДФЕС. В дадения случай в оспорваното решение Комисията обаче е пропуснала да изясни какви са „условията за извършване“ на подобна проверка; вследствие на това без да разполага със съществените данни, за да докаже в рамките на възстановяването, че предоставените предимства представляват от гледна точка на получателите държавни помощи, Италианската република със Закон No 228 от 24 декември 2012 г. (член 1, параграфи 351 и сл.) решила да прехвърли onus probandi, в разрез с установеното в общностната съдебна практика. Според италианския законодател не държавата, а именно всяко предприятие — получател на помощи, отпуснати под формата на освобождаване от задължението за плащане на социалноосигурителни вноски, има задачата да докаже, че въпросните предимства не нарушават конкуренцията, нито засягат търговията в Общността, като в противен случай се презумира, че предоставеното предимство по естеството си води до нарушаване на конкуренцията и засяга търговията в Общността. Всичко това по очевиден начин противоречи на принципите, изведени от Съда в Решение по


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/16
 Решение на Съда (четвърти състав) от 10 септември 2015 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-363/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Европол - Списък на третите държави и организации, с които Европол сключва споразумения - Определяне на правното основание - Правна уредба, приложима след влизането в сила на Договора от Лисабон - Преходни разпоредби - Правно основание от вторичното право - Разграничение на законодателните актове от мерките за изпълнение - Консултация с Парламента - Инициатива на държава членка или на Комисията))
 (2015/C 363/19)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: F. Drexler, A. Caiola и M. Пенчева)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Sitbon, K. Pleśniak и K. Michoel)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Чешка република (представители: M. Smolek, J. Vláčil и J. Škeřík), Унгария (представители: M. Z. Fehér, G. Szima и M. Bóra)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Европейския парламент да понесе съдебните разноски.
 3)
 Чешката република и Унгария понасят направените от тях съдебни разноски
 (1) ОВ C 329, 22.9.2014 г.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/57
 Жалба, подадена на 11 юли 2008 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-274/08)
 (2008/C 223/100)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представител: S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение на Комисията 2008/396/ЕО (нотифицирано под номер С(2008) 1711) от 30 април 2008 г. за уравняване на счетоводните сметки на разплащателните агенции в държавите-членки относно разходите, финансирани по Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) за финансовата 2007 година.
 Правни основания и основни доводи
 Италианската република оспорва решението, представляващо предмет на настоящото дело, в частта му, в която се начисляват лихвите върху средствата, които се поемат от бюджета на италианската държава по силата на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1290/05, и по-специално в частта, в която се осчетоводяват лихвите, считано от датата на недължимото плащане, върху сумите, които не са били възстановени в продължение на осем години от произнасянето на първоначалното административно или съдебно заключение, в хипотезата, когато пред националните юрисдикции има висящо съдебно производство, като 50 % от тези суми следва да се поемат от държавата-членка, а останалите 50 % — от бюджета на Общността.
 В подкрепа на жалбата италианското правителство се позовава на нарушение на член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1290/05. Тази разпоредба не трябвало да се тълкува в смисъл, че лихви следва да се начисляват в случай, когато възстановяването се оспорва по съдебен ред, както защото текстът на параграф 5 не предвижда това (за разлика от предвиденото в параграф 1), така и защото датата, от която текат лихвите, може да се определи едва след края на съдебното производство.


text:
 22.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/10
 Решение на Общия съд от 14 май 2013 г. — Unister/СХВП (fluege.de)
 (Дело T-244/12) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „fluege.de“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Отличителен характер, придобит чрез използване - Член 7, параграф 1, букви б) и в) и параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 178/18
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Unister GmbH (Лайпциг, Германия) (представители: H. Hug и A. Kessler-Jensch, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 14 март 2012 г. (преписка R 2149/2011-1) по заявка за регистрация на словния знак „fluege.de“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Unister GmbH понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 217, 21.7.2012 г.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/14
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 13 януари 2014 г. — Staatssecretaris van Financiën/D. G. Kieback
 (Дело C-9/14)
 2014/C 102/19
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën
 Ответник: D. G. Kieback
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 39 ЕО да се тълкува в смисъл, че държавата членка, в която данъчнозадълженото лице извършва дейност като заето лице, трябва при облагането с данък върху доходите да взема предвид личното и семейното положение на това лице в случай, в който (i) данъчнозадълженото лице е работило в тази държава членка само част от данъчната година, докато е живяло в друга държава членка, (ii) то е получило целия или почти целия си доход през този период в държавата по месторабота, (iii) в хода на релевантната година то е заминало да работи и живее в друга държава и (iv) като се има предвид цялата данъчна година, то не е получило целия или почти целия си доход в първата държава по месторабота?
 2)
 Ще бъде ли отговорът на първия въпрос по-различен, ако държавата, в която работникът е заминал да живее и работи в хода на данъчната година, не е държава — членка на Европейския съюз?


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/8
 Решение на Общия съд от 11 септември 2014 г. — Galileo International Technology/СХВП — ЕКА и Комисия (GALILEO)
 (Дело T-450/11) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „GALILEO“ - По-ранни словни марки на Общността „GALILEO“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Липса на сходство между разглежданите стоки и услуги))
 2014/C 380/09
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Galileo International Technology LLC (Бриджтаун, Барбадос) (представители: S. Malynicz, barrister, M. Blair и K. Gilbert, solicitors)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Geroulakos)
 Други страни в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Европейска комисия (представители: J. Samnada и F. Wilman) и Европейска космическа агенция (ЕКА) (Париж, Франция) (представител: M. Buydens, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 14 април 2011 г. (преписка R 1423/2005-1), постановено в производство по възражение със страни Galileo International Technology LLC и Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Galileo International Technology LLC понася, освен собствените си съдебни разноски, и тези на СХВП.
 3)
 Европейската комисия и Европейската космическа агенция понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 298, 8.10.2011 г.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/29
 Преюдициално запитване от Curtea Constituțională a României (Румъния), постъпило на 30 декември 2017 г. — Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept/Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
 (Дело C-673/16)
 (2017/C 104/43)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea Constituțională a României
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Relu Adrian Coman, Robert Clabourn Hamilton, Asociația Accept
 Ответници: Inspectoratul General pentru Imigrări, Ministerul Afacerilor Interne, Consiliul Naţional pentru Combaterea Discriminării
 Преюдициални въпроси
 1)
 Включва ли понятието „съпруг/съпруга“, съдържащо се в член 2, параграф 2, буква а) от Директива 2004/38/[ЕО] (1), във връзка с членове 7, 9, 21 и 45 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съпруг от същия пол на европейски гражданин, с когото гражданинът е сключил законен брак в съответствие със законодателството на държава членка, различна от приемащата държава, като съпругът на европейския гражданин не е от държава — членка на Европейския съюз?
 2)
 При положителен отговор на първия въпрос, изискват ли член 3, параграф 1 и член 7, параграф 1 от Директива 2004/38/[ЕО], във връзка с членове 7, 9, 21 и 45 от Хартата на основните права на Европейския съюз, приемащата държава да издава разрешение за пребиваване на своя територия за срок, по-дълъг от три месеца, на съпруг на европейски гражданин от същия пол?
 3)
 Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, може ли да се приеме, че съпругът от същия пол на европейски гражданин, с когото гражданинът е сключил законен брак в съответствие със законодателството на държава членка, различна от приемащата държава, като съпругът на европейския гражданин е от държава, която не е членка на Европейския съюз, попада в обхвата на понятието „всякакви други членове на семейството [...]“ по смисъла на член 3, параграф 2, буква а) от Директива 2004/38/[ЕО] или като „партньора, с когото гражданинът на Съюза има трайна връзка, което е надлежно удостоверено“ по смисъла на член 3, параграф 2, буква б) от Директива 2004/38/[ЕО], със съответното задължение на приемащата държава да улеснява неговото влизане и пребиваване, дори и когато приемащата държава не признава браковете между лица от един и същи пол и не предвижда каквато и да било алтернативна форма на правно признаване от вида на регистрираното партньорство?
 4)
 Ако отговорът на третия въпрос е положителен, изискват ли в този случай член 3, параграф 2 и член 7, параграф 2 от Директива 2004/38/[ЕО], във връзка с членове 7, 9, 21 и 45 от Хартата на основните права на Европейския съюз, приемащата държава членка да издава разрешение за пребиваване на своя територия за срок, по-дълъг от три месеца, на съпруг на европейски гражданин от същия пол?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, 2004 г.,стрp.


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/55
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 18 март 2016 г. — Kerstens/Комисия
 (Дело F-23/15) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Задължения - Действия, уронващи престижа на публичната служба - Разпространяване на обидни твърдения за друго длъжностно лице - Член 12 от Правилника - Дисциплинарно производство - Разследване под формата на проверка на фактите - Забележка - Член 9, параграф 1, буква б) от приложение IX към Правилника - Общи разпоредби за изпълнение - Процесуално нарушение - Последици от нарушението))
 (2016/C 156/77)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Petrus Kerstens (Оверейсе, Белгия) (представител: C. Mourato, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. S. Bohr и C. Ehrbar)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на решението, с което на жалбоподателя се налага дисциплинарно наказание забележка
 Диспозитив на решението
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Petrus Kerstens да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 127, 20.4.2015 г., стр. 42


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/33
 Определение на Първоинстанционния съд от 25 септември 2008 г. — Regione Siciliana/Комисия
 (Съединени дела T-392/03, T-408/03, T-414/03 и T-435/03) (1)
 (Жалба за отмяна - ЕФРР - Отмяна на финансова помощ - Възстановяване на вече изплатени суми - Искания за заплащане на мораторни лихви - Прихващане - Регионално или местно образувание - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
 (2008/C 313/59)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Regione Siciliana (Италия) (представители: G. Aiello и A. Cingolo, avvocati dello Stato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: E. de March, L. Flynn и G. Wilms, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 По дело T-392/03, искане за отмяна на писмото на Комисията от 6 октомври 2003 г. в частта, която се отнася до реда и условията за възстановяване на сумите, изплатени от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) по инфраструктурен проект, наречен „бент на Gibbesi“, както и на предходните и производните актове; по дело T-408/03, искане за отмяна на писмото от 6 октомври 2003 г. в частта, която се отнася до реда и условията за възстановяване на сумите, изплатени от ЕФРР по инфраструктурните проекти, наречени „Aragona Favara“ и „равнина на Катания“, както и на предходните и производните актове, сред които по-специално са писмата на Комисията от 13 август 2003 г. и от 14 август 2003 г.; по дело T-414/03, искане за отмяна на писмото от 6 октомври 2003 г. в частта, която се отнася до реда и условията за възстановяване на сумите, изплатени от ЕФРР по инфраструктурен проект, наречен „автомагистрала Месина — Палермо“, както и на предходните и производните актове, сред които е дебитно известие No 3240406591 на Комисията от 25 септември 2002 г., и по дело T-435/03, искане за отмяна на писмото на Комисията от 24 октомври 2003 г. относно прихващането между вземанията и задълженията на Комисията, свързани с помощите от ЕФРР по проекти „Porto Empedocle“, „бент на Gibbesi“, „автомагистрала Месина — Палермо“, „Aragona Favara“ и „равнина на Катания“, както и на предходните и производните актове
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбите като недопустими.
 2)
 Осъжда Regione Siciliana да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 35, 7.2.2004 г.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/20
 Преюдициално запитване, отправено от Oberster Gerichtshof (Австрия) на 14 декември 2007 г. — LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH/Tele2 Telecommunication GmbH
 (Дело C-557/07)
 (2008/C 64/30)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Oberster Gerichtsof
 Страни в главното производство
 Ищец: LSG-Gesellschaft zur Wahrnehmung von Leistungsschutzrechten GmbH
 Ответник: Tele2 Telecommunication GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли използваното в член 5, параграф 1, буква a) и в член 8, параграф 3 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното обществоt (1) понятие„посредник“ да се тълкува в смисъл, че то обхваща също и доставчик на достъп, който прави възможен достъпа на ползвателя до мрежата чрез предоставяне на динамичен IP адрес, без да му предоставя конкретни услуги („services“) като например електронна поща (E-Mail), протокол за трансфер на файлове (File Transfer Protocol FTP) или услуга за обмен на файлове между двама или повече потребители (File-Sharing), и без да упражнява правен или фактически контрол върху използваната от ползвателя услуга?
 2)
 При положителен отговор на въпрос 1:
 Трябва ли член 8, параграф 3 от Директива 2004/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (2), като се вземат предвид член 6 и член 15 от Директива 2002/58/EО на Европейския парламент и на Съвета от 12 юли 2002 година относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации да се тълкува (стеснително) в смисъл, че той не допуска да предоставят лични данни на частноправни трети лица с цел разглеждане от гражданските съдилища на установени нарушения на изключителни авторски права (право на възнаграждение и право на използване)?
 (1) ОВ L 167, стр. 10, Специално издание на бълг. език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.
 (2) ОВ L 157, стр. 45, Поправка, публикувана в ОВ 2004 г., L 195, стp. 16, Специално издание на бълг. език, 2007 г., глава, том 2, стр. 56.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/30
 Жалба, подадена на 6 март 2015 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-116/15)
 (2015/C 146/37)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: F. Drexler, A. Caiola, M. Пенчева)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се съедини настоящото дело с делото, регистрирано под номер C-14/15, за целите на писмената и устната фаза на производство и на съдебното решение,
 —
 да се отмени Решение 2014/911/ЕС на Съвета от 4 декември 2014 година за започване на автоматизиран обмен на данни по отношение на дактилоскопични данни в Латвия (1),
 —
 да се осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 Европейският парламент изтъква две основания в подкрепа на жалбата си по член 263 ДФЕС.
 С първото основание Парламентът счита, че Съветът е използвал неправилно правно основание за приемането на Решение 2014/911/ЕС. Парламентът разделя посоченото първо основание на две части. Той поддържа по-конкретно, че Съветът е трябвало да намери правно основание за обжалваното решение сред разпоредбите на ДФЕС и че във всички случаи Съветът се основал на невалидна разпоредба за приемането на Решение 2014/911/ЕС. Всъщност, Съветът използвал производна правна уредба, която като такава е невалидна съгласно практиката на Съда. С това основание Парламентът повдига възражение за незаконосъобразност, насочено към член 25, параграф 2 от Решение 2008/615/ПВР (2).
 С второто основание Парламентът упреква Съвета, че е използвал неправилна процедура при приемането на посоченото решение. От това Парламентът прави извод, че е налице нарушение на Договорите, както и съществено процесуално нарушение.
 (1) ОВ L 360, стр. 28.
 (2) ОВ L 210, стр. 1.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/19
 Жалба, подадена на 10 януари 2012 г. — Kazino Parnithas/Комисия
 (Дело T-14/12)
 2012/C 65/37
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Elliniko Kazino Parnithas AE (Maroussi, Гърция) (представители: F. Carlin, Barrister, N. Niejahr, Q. Azau, F. Spyropoulos, I. Dryllerakis и K. Spyropoulos, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Комисията 2011/716/ЕС от 24 май 2011 година относно държавна помощ, предоставена от Гърция за някои гръцки казина C 16/10 (ex NN 22/10, ex CP 318/09), приведена в изпълнение от Гърция (ОВ 2011 L 285, стp. 25);
 —
 при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение в частта, в която се отнася до жалбоподателя; или
 —
 при условията на евентуалност по отношение на предходното искане, да отмени обжалваното решение в частта, в която с него се разпорежда възстановяването на сумите от жалбоподателя; и
 —
 да осъди ответникът да заплати направените от него съдебни разноски и разноските на жалбоподателя, направени във връзка с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 С първото правно основание се твърди, че ответникът е нарушил член 107, параграф 1 от ДФЕС, когато определя, че въпросната мярка представлява държавна помощ и:
 —
 установява, че жалбоподателят е ползвал икономическо предимство под формата на „данъчна дискриминация“ в размер на 7,20 евро за билет;
 —
 приема, че мярката включва отказ от държавни ресурси;
 —
 приема, че мярката е селективна в полза на жалбоподателя; и
 —
 заключава, че мярката нарушава конкуренцията и въздейства върху търговията между държавите членки.
 2.
 С второто правно се твърди, че ответникът е нарушил член 296 от ДФЕС, като не е изложил съответните мотиви, които да позволят на жалбоподателят да разбере, а на Съда да провери съображенията, поради които се приема, че жалбоподателят е ползвал селективно предимство, че всяко такова предимство включва отказ от държавни приходи и може да доведе до нарушение на конкуренцията и да засегне търговията между държавите членки.
 3.
 С третото правно основание се твърди, че доколкото обжалваното решение разпорежда възстановяване на суми от жалбоподателя, то нарушава:
 —
 член 14, параграф 1), първо изречение от Регламент (ЕО) No 659/1999 (1) на Съвета, съгласно който се възстановява получената от получателя помощ, тъй като в обжалваното решение ответникът не е изчислил правилно размера на помощта, която жалбоподателят може да е получил; и
 —
 член 14, параграф 1, второ изречение от Регламент (ЕО) No 659/1999, тъй като възстановяването в този случай нарушава общи принципи на правото на ЕС, а именно: принципа на оправданите правни очаквания, принципа на правната сигурност и принципа на пропорционалността.
 (1) Регламент (ЕО) No659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 ОТ Договора за ЕО (ОВ 1999 L 83, стp. 1)


text:
 15.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/5
 Решение на Съда (трети състав) от 25 април 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal Supremo — Испания) — Jyske Bank Gibraltar Ltd/Administración del Estado
 (Дело C-212/11) (1)
 (Предотвратяване на използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм - Директива 2005/60/ЕО - Член 22, параграф 2 - Решение 2000/642/ПВР - Задължение на кредитните институции да докладват за съмнителни финансови сделки - Институция, осъществяваща дейност при условията на свободно предоставяне на услуги - Определяне на отговорното за събирането на информация национално звено за финансово разузнаване - Член 56 ДФЕС - Пречка за свободното предоставяне на услуги - Императивни изисквания от общ интерес - Пропорционалност)
 2013/C 171/09
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Jyske Bank Gibraltar Ltd
 Ответник: Administración del Estado
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal Supremo — Тълкуване на член 22, параграф 2 от Директива 2005/60/ЕО Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм (ОВ L 309, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 214) — Национална правна уредба, която предвижда задължение за кредитните институции, извършващи без постоянен обект дейност на територията на страната, да предоставят изискваната информация пряко на компетентните национални органи
 Диспозитив
 1.
 Член 22, параграф 2 от Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка, която задължава кредитните институции, извършващи дейност на нейна територия при условията на свободно предоставяне на услуги, да предоставят информацията, изисквана с оглед на борбата с изпирането на пари и финансирането на тероризъм, пряко на звеното за финансово разузнаване на тази държава, стига тази уредба да не застрашава полезното действие на посочената директива и на Решение 2000/642/ПВР на Съвета от 17 октомври 2000 година относно условията за сътрудничество и обмен на информация между звената за финансово разузнаване на държавите членки.
 2.
 Член 56 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че допуска подобна правна уредба, ако тя е обоснована с императивно съображение от общ интерес, ако може да обезпечи осъществяването на преследваната с нея цел, ако не надхвърля необходимото за постигането ѝ и ако се прилага по недискриминационен начин — обстоятелства, които националната юрисдикция следва да провери, имайки предвид следните съображения:
 —
 такава правна уредба може да постигне целта да се предотврати изпирането на пари и финансирането на тероризъм, ако позволява на съответната държава членка да осъществява надзор и действително да спира съмнителните финансови сделки на кредитните институции, извършващи услугите си на нейна територия, и евентуално да преследва и наказва отговорните лица,
 —
 задължението, което тази правна уредба предвижда за кредитните институции, упражняващи дейността си при условията на свободно предоставяне на услуги, може да представлява пропорционална мярка за постигането на посочената цел, ако


text:
 12.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/34
 Жалба, подадена на 1 февруари 2008 г. — Vakakis/Комисия
 (Дело T-41/08)
 (2008/C 92/70)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Vakakis Intrenational — Symvouli gia Agrotiki Anaptixi AE (Атина, Гърция) (представител: B. O'Connor, Solicitor)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви жалбата за допустима,
 —
 да се отмени необоснованото Решение на Европейската комисия от 6 декември 2007 г. (No A3 TF TCC(2007)106233) към ръководения от Vakakis International SA консорциум да не се отправя покана за участие в състезателен диалог във връзка с процедурата по възлагане на обществена поръчка за услуги „Техническо съдействие за подпомагане на политиката за развитие на селските райони“ с номер EuropeAid/125241/C/SER/CY,
 —
 да се отмени Решение на Европейската комисия от 21 декември 2007 г. (No A3 TF TCC(2007)106667) за отхвърляне на офертата, представена от Vakakis International SA, с мотив, че същата не отговаря на техническите изисквания,
 —
 съгласно член 65, буква б) от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд да се изиска от Комисията да представи определени документи във връзка с дейността на комисията по оценяване, създадена за да разгледа представените оферти по процедура по възлагане на обществена поръчка EuropeAid/125241/C/SER/CY, както и да изготви кратък списък на оферентите,
 —
 да се разпореди всяка друга мярка, която Първоинстанционният съд счита за необходима,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че писмото на Комисията от 6 декември 2007 г., с което той е уведомен, че няма да бъде поканен да участва в състезателен диалог, представлява решение, което не е достатъчно мотивирано в нарушение на член 253 ЕО. В допълнение, жалбоподателят изтъква, че този диалог е основен елемент от процедурата по възлагане на обществена поръчка и че всички оференти, дори тези, които не отговарят на техническите изисквания, трябва да бъдат поканени да участват, за да се запази конкурентна среда. Освен това, жалбоподателят твърди, че посоченото решение е опорочено от правна гледна точка, тъй като се основава на несъответствие с административните критерии, а не на несъответствие с техническите изисквания. Според жалбоподателя по този начин Комисията злоупотребила с правомощията, които са й предоставени във връзка с процедурата по оценяване на офертите.
 В допълнение, що се отнася както до горепосоченото решение, така и до решението от 21 декември 2007 г., жалбоподателят твърди, че те са несъвместими с Practical Guide to Contract Procedures for EC External actions (Практическо ръководство за договорните процедури, финансирани от бюджета на Европейските общности в контекста на външните дейности). На последно място, жалбоподателят твърди, че Решението на Комисията от 21 декември 2007 г. цели да обоснове предходно необосновано решение за изключване на жалбоподателя от участие в процедурата по възлагане на обществена поръчка, поради което то е опорочено от правна гледна точка.


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/10
 Решение на Съда (шести състав) от 15 март 2012 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Napoli — Италия) — Giuseppe Sibilio/Comune di Afragola
 (Дело C-157/11) (1)
 (Социална политика - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между CES, UNICE, CEEP - Директива 1999/70/ЕО - Клауза 2 - Понятие за „трудов договор или трудово правоотношение, определено в действащото законодателство, колективни трудови договори или практика във всяка държава членка“ - Приложно поле на Рамковото споразумение - Клауза 4, точка 1 - Принцип на недопускане на дискриминация - Лица, извършващи „общественополезни дейности“ в публични администрации - Национална правна уредба, изключваща наличието на трудово правоотношение - Национална правна уредба, която въвежда разлика между обезщетението, изплащано на общественополезните работници, и възнаграждението, получавано от работниците на срочен и/или безсрочен договор, назначени от същите администрации и извършващи същите дейности)
 2012/C 133/17
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Napoli
 Страни в главното производство
 Ищец: Giuseppe Sibilio
 Ответник: Comune di Afragola
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale di Napoli — Тълкуване на клаузи 2, 3, 4 и 5 от Приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) (ОВ L 175, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 129) — Принцип за недопускане на дискриминация — Безработни лица, включени в списъците за мобилност или в списъците на търсещите работа, назначени в публичните администрации за определен срок и за осъществяване на общественополезни дейности/дейности от публична полза (наречени общественополезни работници/работници от публична полза) — Национална правна уредба, установяваща разлика в третирането по отношение на възнаграждението между общественополезните работници/работници от публична полза и работниците, наети по безсрочен договор в същите публични администрации за изпълнение на същите задачи
 Диспозитив
 Клауза 2 от Рамковото споразумение за срочната работа, сключено на 18 март 1999 г., което се съдържа в приложение към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамковото споразумение за срочната работа между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба като разглежданата по главното производство, която предвижда, че правоотношението, установено между общественополезните работници и публичните администрации, за които те изпълняват своите дейности, не попада в приложното поле на това Рамково споразумение, когато — което следва да се определи от запитващата юрисдикция — тези работници не се ползват от трудово правоотношение, както е определено в действащото национално законодателство, колективни трудови договори или практика, или държавите членки и/или социалните партньори са упражнили признатата им в точка 2 от посочената клауза възможност.
 (1) ОВ C 173, 11.6.2011 г.


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/23
 Жалба, подадена на 5 август 2016 г. — Tetra Pharm (1997)/EUIPO — Sebapharma („SeboCalm“)
 (Дело T-441/16)
 (2016/C 364/24)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Tetra Pharm (1997) Ltd (Тел Авив, Израел) (представител: A. Gorzkiewicz, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sebapharma GmbH & Co. KG (Бопард, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „SeboCalm“ — заявка за регистрация на марка на Европейския съюз No 12 014 461
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 19 май 2016 г. по преписка R 852/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO и другата страна в производството пред EUIPO да заплатят съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2, член 75 и член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/33
 Жалба, подадена на 22 май 2017 г. — Aldridge и др./Комисия
 (Дело T-319/17)
 (2017/C 249/49)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Adam Aldridge (Schaerbeek, Белгия) и тридесет и шест други жалбоподатели (представители: S. Rodrigues и A. Tymen, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да приеме, че жалбата им е допустима и основателна,
 въз основа на това:
 —
 да отмени решението от 15 юли 2016 г., с което е отхвърлено искането за прекласиране от 16 март 2016 г.
 —
 да отмени решението от 13 февруари 2017 г., с което е отхвърлена жалбата по административен ред от 14 октомври 2016 г.
 —
 да постанови поправяне на имуществените и неимуществените вреди на жалбоподателите,
 —
 да осъди ответника да заплати всички съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.
 1.
 Първото основание е изведено от възражение за незаконосъобразност на решението на Директора на службата за борба с измамите (наричана по-нататък „OLAF“) от 16 октомври 2012 г. да организира процедура за прекласиране единствено за срочно наетите служители, които имат договори за неопределено време.
 Жалбоподателите считат, че това решение е незаконосъобразно, тъй като с него са нарушени член 10, параграф 3 и член 15 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (наричани по-нататък „УРДС“), йерархията на нормативните актове и принципа на защита на оправданите правни очаквания. Така решението на Директора на OLAF от 15 юли 2016 г., с което е отхвърлено искането за прекласиране от 16 март 2016 г., и това от 13 февруари 2017 г., с което е отхвърлена жалбата по административен ред от 14 октомври 2016 г. (наричани по-нататък „обжалваните решения“), били приети въз основа на незаконосъобразно решение и поради това трябвало да бъдат отменени.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на принципа на добра администрация, главно тъй като влизането в сила на новия Правилник за длъжностните лица на Европейския съюз от 2014 г. и на разпоредбите, ограничаващи възможностите за професионално развитие над степен AD12 и AST9 не било основателна причина за изключването на тези срочно наети служители от организирането на процедури за прекласиране.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на принципа на равно третиране, тъй като обжалваните решения противоречали на решение на Комисията за агенциите на Европейския съюз, в което се предвижда участието на срочно наетите служители в процедурите за прекласиране. Така за срочно наетите служители с договори за неопределено време от Съвместния изследователски център („СИЦ“) на Комисията имало система за годишно прекласиране, което жалбоподателите изтъкват като разлика в третирането, която не била оправдана.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност, по-специално тъй като ограничаването до само едно прекласирне в рамките на кариерното развитие на едно лице не било мярка, отговаряща на посочената в решението от 16 октомври 2016 г. цел да се задоволят нуждите на OLAF от специфични познания и опит, а по-скоро могло да не позволи на OLAF да запази на служба за продължителни периоди срочно наети служители.


text:
 5.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/21
 Решение на Първоинстанционния съд от 20 октомври 2009 г. — Aldi Einkauf/СХВП — Goya Importaciones y Distribuciones (4 OUT Living)
 (Дело T-307/08) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „4 OUT Living“ - По-ранна национална фигуративна марка „Living & Co“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 2009/C 297/30
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG (Есен, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, L. Kolks и C. Fürsen, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: R. Manea и G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Goya Importaciones y Distribuciones SL (Cuarte de Huerva, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 7 май 2008 г. (преписка R 1199/2007-1) относно процедура по възражение между Goya Importaciones y Distribuciones, SL и Aldi Einkauf GmbH & Co. OHG.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Einkauf GmbH & Co. OHG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 260, 11.10.2008 г.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/8
 Преюдициално запитване, отправено от Corte d'appello di Roma (Италия) на 12 септември 2008 г. — Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)/Tiziana Bruno и Massimo Pettini
 (Дело C-395/08)
 (2008/C 327/13)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Corte d'appello di Roma
 Страни в главното производство
 Ищец: Instituto nazionale della previdenza sociale (INPS)
 Ответници: Tiziana Bruno и Massimo Pettini
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали италианското законодателство (член 7, параграф 1 от Закон 638/83), което води до това да не се отчитат като продължителност на вноските, обуславящи придобиването на право на пенсия, периодите, през които не е извършвана работа в рамките на вертикално правоотношение при непълно работно време, се намира в съответствие с Директива 97/81/ЕО (1) и по-специално с клауза 4 [от приложеното към нея Рамково споразумение] относно принципа на недопускане на дискриминация?
 2)
 Дали посоченото национално законодателство се намира в съответствие с директивата и по-специално с клауза 1 [от приложеното към нея Рамково споразумение] — където се предвижда, че националното законодателство трябва да улесни развитието на работата при непълно работно време, и с клаузи 4 и 5 [от посоченото Рамково споразумение] — възлагащи на държавите-членки да отстранят пречките от правно или административно естество, които могат да ограничат възможностите за работа при непълно работно време, тъй като е несъмнено, че липсата на отчитане за пенсионни цели на седмиците, през които не е работено, представлява съществена пречка пред избора на работа при непълно работно време във форма от вертикален тип?
 3)
 Дали клауза 4 [от посоченото Рамково споразумение] относно принципа на недопускане на дискриминация може да се разпростре и към областта на различните типове договори за работа при непълно работно време, тъй като в случай на хоризонтална работа при непълно работно време, за равен брой изработени и заплатени часове през календарната година, въз основа на националното законодателство се отчитат всички седмици от календарната година, за разлика от случая при вертикалното непълно работно време?
 (1) Директива 97/81/ЕО на Съвета от 15 декември 1997 година относно Рамково споразумение за работа при непълно работно време, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (EKP) — Приложение: Рамково споразумение за работа при непълно работно време (ОВ L 14, 20.1.1998 г., стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр. 35).


text:
 27.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/8
 Решение на Съда (първи състав) от 6 септември 2012 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler, Jean Paul François Caroline Votron/Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink, Laminco GLD N-A
 (Дело C-170/11) (1)
 (Регламент (ЕО) No 1206/2001 - Сътрудничество при събирането на доказателства по граждански или търговски дела - Материален обхват - Изслушване от съд в държава членка на свидетел, който е страна в главното производството и пребивава в друга държава членка - Възможност страна да се призове като свидетел от компетентния съд съгласно правото на държавата членка на този съд)
 (2012/C 331/12)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищци: Maurice Robert Josse Marie Ghislain Lippens, Gilbert Georges Henri Mittler, Jean Paul François Caroline Votron
 Ответници: Hendrikus Cornelis Kortekaas, Kortekaas Entertainment Marketing BV, Kortekaas Pensioen BV, Dirk Robbard De Kat, Johannes Hendrikus Visch, Euphemia Joanna Bökkerink, Laminco GLD N-A, Ageas NV, по-рано Fortis NV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 1, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1206/2001 на Съвета от 28 май 2001 година относно сътрудничеството между съдилища на държавите членки при събирането на доказателства по граждански или търговски дела (ОB L 174, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 138) — Приложно поле — Изслушване от нидерландските съдилища на свидетели, които същевременно са страни в производството по съществото на спора и не са с местожителство в Нидерландия — Вътрешно процесуално право
 Диспозитив
 Разпоредбите на Регламент (ЕО) No 1206/2001 на Съвета от 28 май 2001 година относно сътрудничеството между съдилища на държавите членки при събирането на доказателства по граждански или търговски дела, и по-специално член 1, параграф 1 от него, трябва да се тълкуват в смисъл, че компетентният съд на държава членка, който иска да разпита като свидетел страна, пребиваваща в друга държава членка, има възможност, за да проведе такова изслушване, да призове тази страна и да я разпита в съответствие с правото на своята държава членка.
 (1) ОВ C 179, 18.6.2011 г.


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/33
 Решение на Общия съд от 11 декември 2014 г. — Saint-Gobain Glass Deutschland/Комисия
 (Дело T-476/12) (1)
 ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Регламент (ЕО) No 1367/2006 - Документи относно разположените в Германия инсталации на жалбоподателя, засегнати от схемата за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Частичен отказ за достъп - Информация за околната среда - Член 6, параграф 1, второ изречение от Регламент No 1367/2006 - Изключение, свързано със защитата на процеса на вземане на решения - Документи, произхождащи от държава членка - Явно противопоставяне от държавата членка - Член 4, параграфи 3 и 5 от Регламент No 1049/2001))
 (2015/C 034/37)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH (Аахен, Германия) (представители: S. Altenschmidt и C. Dittrich, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Costa de Oliveira и H. Krämer, впоследствие H. Krämer и M. Konstantinidis)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на мълчаливото решение на Комисията от 4 септември 2012 г., както и при условията на евентуалност, на мълчаливото решение на Комисията от 25 септември 2012 г., и от друга страна, на решението на Комисията от 17 януари 2013 г., с което се отказва цялостен достъп до списъка, предоставен от Федерална република Германия на Комисията в рамките на процедурата, предвидена в член 15, параграф 1 от Решение 2011/278/ЕС на Комисията от 27 април 2011 г. за определяне на валидни за целия Европейски съюз преходни правила за хармонизираното безплатно разпределяне на квоти за емисии съгласно член 10а от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета (OВ L 130, стp. 1), доколкото този документ съдържа информация за някои инсталации на жалбоподателя, разположени на германска територия, свързана с временните разпределения, както и с дейностите и с равнищата на капацитета от гледна точка на емисиите на въглероден диоксид (CO2) в периода 2005 — 2010 г., ефикасността на инсталациите и годишните квоти за емисии за периода 2013 — 2020 г.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Saint-Gobain Glass Deutschland GmbH понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 9, 12.1.2013 г.


text:
 1.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 31/20
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2013 г. — Sesma Merino/СХВП
 (Дело F-125/12) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Атестационен доклад - Задачи за периода 2011/2012 - Акт, който не е увреждащ - Недопустима жалба)
 2014/C 31/33
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Alvaro Sesma Merino (El Campello, Испания) (представител: H. Tettenborn, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Faedo, R. Pethke и P. Saba)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на атестационния доклад на жалбоподателя за 2011 г. и на решението, с което се определят задачите за следващия период, както и искане за обезщетение за вреди.
 Диспозитив на решението
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Sesma Merino да понесе направените от него съдебни разноски и разноските на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели).
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г., стр. 72.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/12
 Решение на Съда (първи състав) от 26 септември 2013 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof — Австрия) — производство, образувано по инициатива на ÖBB Personenverkehr AG
 (Дело C-509/11) (1)
 (Регламент (ЕО) No 1371/2007 - Права и задължения на пътниците, използващи железопътен транспорт - Член 17 - Обезщетение за стойността на билета за превоз при закъснение - Изключване на отговорността в случаи на непреодолима сила - Допустимост - Член 30, параграф 1, първа алинея - Правомощия на националния орган, определен да отговаря за контрола по прилагането на този регламент - Възможност железопътният превозвач да бъде задължен да промени условията си за обезщетяване на пътниците)
 2013/C 344/19
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 ÖBB Personenverkehr AG
 в присъствието на: Schienen-Control Kommission, Bundesministerin für Verkehr, Innovation und Technologie
 Предмет
 Преюдициално запитване — Verwaltungsgerichtshof — Тълкуване на член 17 и член 30, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) No 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (ОВ L 315, стр. 14) — Условия за обезщетяване — Допустимост на освобождаването от задължението за обезщетяване в случай на непреодолима сила — Възможност националният орган, определен да отговаря за контрола по прилагането на този регламент, да заменя договорни клаузи, които не отговарят на изискванията на посочения регламент, с клаузи, които съответстват на тези изисквания.
 Диспозитив
 1.
 Член 30, параграф 1, първа алинея от Регламент (ЕО) No 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт, трябва да се тълкува в смисъл, че националният орган, определен да отговаря за контрола по прилагането на този регламент, не може при липсата на национална уредба в такъв смисъл да наложи на железопътно предприятие, чиито условия за обезщетяване за стойността на билета не съответстват на критериите по член 17 от този регламент, какво да бъде конкретното съдържание на тези условия.
 2.
 Член 17 от Регламент No 1371/2007 трябва да се тълкува в смисъл, че железопътно предприятие няма право да включва в общите си условия за превоз клауза, по силата на която то се освобождава от задължението си за изплащане на обезщетение за стойността на билета поради закъснение, ако закъснението се дължи на непреодолима сила или на някоя от причините, изброени в член 32, параграф 2 от Единните правила относно Договора за международен железопътен превоз на пътници и багаж от Конвенцията за международни железопътни превози от 9 май 1980 г., изменена с Протокола от Вилнюс от 3 юни 1999 г.
 (1) ОВ C 13, 14.1.2012 г.


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/43
 Жалба, подадена на 2 септември 2015 г. — Rafhaelo Gutti/СХВП — Transformados del Sur (CAMISERIA LA ESPAÑOLA)
 (Дело T-504/15)
 (2015/C 354/53)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Rafhaelo Gutti, SL (Лоха, Испания) (представител: I. L. Sempere Massa, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Transformados del Sur, SA (Севиля, Испания)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността, която съдържа словните елементи „CAMISERIA LA ESPAÑOLA“ — заявка за регистрация No 11 641 818
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 2.7.2015 г. по преписка R 2424/2014-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав по преписка R 2424/2014-4, като отхвърли на свой ред възражение B 2 226 655 и уважи заявката за регистрация на марка на Общността No 11 641 818 CAMISERIA LA ESPAÑOLA за стоките от клас 25, за които тя е била отхвърлена.
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/22
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 5 ноември 2013 г. — Knöll/Европол
 (Дело F-105/12) (1)
 (Публична служба - Персонал на Европол - Неподновяване на договор - Отказ за предоставяне на договор за неопределено време - Отмяна от Съда на публичната служба - Изпълнение на решението на Съда на публичната служба)
 2013/C 377/50
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Brigitte Knöll (Hochheim am Main, Германия) (представители: W. J. Dammingh и N. D. Dane, avocats)
 Ответник: Европол (представители: D. Neumann и D. El Khoury, B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Европол, прието в изпълнение на решението на Съда на публичната служба от 29 юни 2010 г. по дело Knöll/Европол, F-44/09, с което Европол предоставя на жалбоподателя еднократна сума с цел да обезщети вредите, причинени с решението, отменено с посоченото съдебно решение.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението от 28 ноември 2011 г., с което Европейската полицейска служба отпуска на г-жа Knöll сумата от 20 000 евро за да изпълни Решение на Съда на публичната служба от 29 юни 2010 г. по дело Knöll/Европол (F-44/09).
 2.
 Европейската полицейска служба понася направените от нея съдебни разноски, както и разноските на г-жа Knöll.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г., стр. 70


text:
 6.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/21
 Жалба, подадена на 31 март 2009 г. — Chaouch/Комисия
 (Дело F-30/09)
 2009/C 129/37
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Dhikra Chaouch (Oetrange, Люксембург) (представители: F. Moyse и A. Salerno, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на органа по назначаването да не се предостави на жалбоподателя надбавката за настаняване
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се установи нарушение на член 5 от приложение VII към Правилника във връзка с член 20 и като последица от това да се отмени решението на органа по назначаването от 2 юли 2008 г. и от 8 декември 2008 г.,
 —
 да се признае правото на жалбоподателя на надбавка за настаняване, предвидено в член 5, първи параграф от Приложение VII към Правилника, увеличена с лихвите за забава, считано от датата, на която тя е била дължима до датата на действителното изплащане по лихвения процент, определен от Европейската централна банка за основните операции на рефинансиране и приложим за съответния период, увеличен с два пункта
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.