text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/71
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 24 септември 2009 г. — Rebizant, Vlandas и Vocino/Комисия
 (Дело F-94/07) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за 2006 г. - Мултипликационен коефициент - Член 6, параграф 2 от Правилника - Член 9 от приложение XIII към Правилника - Праг за повишаване)
 2010/C 24/129
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Jean Rebizant (Карлсруе, Германия), Georges Vlandas (Брюксел, Белгия) и Vinceno Vocino (Варезе, Италия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)
 Предмет
 От една страна да се отмени решението да не се повишават жалбоподателите в степен AD 13 в процедурата за повишаване за 2006 г. и, от друга страна, да се обяви незаконосъобразността на решението за определяне на праговете за повишаване, приложими спрямо длъжностните лица, чието възнаграждение е за сметка на бюджет „Изследвания“ и на бюджет „Съвместен изследователски център“.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 283, 24.11.2007 г., стр. 45.


text:
 21.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 170/7
 Решение на Съда (трети състав) от 7 юни 2007 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Novara — Италия) — Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti/Ecorad Srl
 (Дело C-80/06) (1)
 (Директива 89/106/ЕО - Строителни продукти - Процедура за удостоверяване на съответствие - Решение 1999/93/ЕО на Комисията - Хоризонтален директен ефект - Изключване)
 (2007/C 170/12)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale ordinario di Novara
 Страни в главното производство
 Ищец: Carp Snc di L. Moleri e V. Corsi, Associazione Nazionale Artigiani Legno e Arredamenti
 Ответник: Ecorad Srl
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale ordinario di Novara — Тълкуване на членове 2 и 3, и на приложения II и III към Решение 1999/93/ЕО на Комисията от 25 януари 1999 година относно процедурата за удостоверяване на съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета относно врати, прозорци, капаци, прегради, порти и свързаната с тях железария (ОВ L 29, стр. 51) — Производство на врати тип „антипаника“ от дърводелци, които не са спазили предвидената в решението процедура за удостоверяване — Изключване?
 Диспозитив
 Частно лице не може в рамките на съдебен спор с друго частно лице относно договорна отговорност да се позовава на нарушение от страна на последното на членове 2 и 3, както и на приложения II и III към Решение 1999/93/ЕО на Комисията от 25 януари 1999 г. относно процедурата за удостоверяване съответствието на строителни продукти съгласно член 20, параграф 2 от Директива 89/106/ЕИО на Съвета относно врати, прозорци, капаци, прегради, порти и свързаната с тях железария.
 (1) ОВ C 131, 3.6.2006 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/43
 Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. — Azko Nobel Chemicals и Akcros Chemicals/Комисия
 (Съединени дела T-125/03 и T-253/03) (1)
 (Конкуренция - Административна процедура - Правомощия на Комисията за извършване на проверки - Документи иззети по време на проверка - Защита на поверителността на отношенията между адвокати и клиенти - Допустимост)
 (2007/C 269/77)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Azko Nobel Chemicals Ltd и (Hersham, Walton on Thames, Surrey, Обединеното Кралство) и Akcros Chemicals Ltd (Hersham) (представители: C. Swaak, M. Mollica, M. van der Woude, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално R. Wainwright и C. Ingen-Housz, впоследствие F. Castillo de la Torre и X. Lewis)
 Встъпили страни на страната на ищците: Съвет на Европейските адвокатски колегии (CCBE) (Брюксел, Белгия) (представител: J. Flynn, QC); Algemene Raad van de Nederlandse Orde van Advocaten (Хага, Нидерландия) (представители: O. Brouwer и C. Schillemans, avocats); European Company Lawyers Association (ECLA) (Брюксел) (представители: M. Dolmans, K. Nordlander, avocats, и J. Temple Lang, solicitor); American Corporate Counsel Association (ACCA) — European Chapter (Париж, Франция) (представители: G. Berrisch, avocat, и D. Hull, solicitor); и International Bar Association (IBA) (Лондон, Обединеното Кралство) (представител: J. Buhart, avocat)
 Предмет
 На първо място, искане за отмяна, от една страна на решението на Комисията C (2003) 559/4 от 10 февруари 2003 г. и, доколкото е необходимо, на решението на Комисията C (2003) 85/4 от 30 януари 2003 г., с което се разпорежда на Akzo Nobel Chemicals Ltd, на Akcros Chemicals Ltd и на Akcros Chemicals и на техните съответни дъщерни дружества, да се подложат на проверки, въз основа на член 14 параграф 3 от Регламент No 17 на Съвета от 6 февруари 1962 г., първи регламент за прилагане на членове [81 EО] и [82 EО] (OВ 1962, 13, стp. 204) (преписка COMP/E-1/38.589) и, от друга страна, да бъде разпоредено на Комисията да върне някои документи иззети при посочената проверка, както и да й бъде забранено да използва тяхното съдържание (дело T 125/03) и, на второ място, искане за отмяна на решението на Комисията C (2003) 1533 окончателен, от 8 май 2003 г., с което е отхвърлено искане за защита на тези документи въз основа на поверителността на отношенията между адвокати и клиенти (дело T 253/03).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска по дело T 125/03 като недопустим.
 2)
 Отхвърля иска по дело T-253/03 като неоснователен.
 3)
 Akzo Nobel Chemicals Ltd и Akcros Chemicals Ltd ще понесат три пети от собствените си разноски свързани с основното производство и с обезпечителното производство. Те ще заплатят също три пети от разноските направени от Комисията свързани с основното производство и с обезпечителното производство.
 4)
 Комисията ще понесе две пети от собствените си разноски свързани с основното производство и с обезпечителното производство. Тя ще заплати също две пети от съдебните разноски направени от Akzo Nobel Chemicals и Akcros Chemicals, свързани с основното производство и с обезпечителното производство.
 5)
 Подпомагащите страни ще понесат собствените си съдебни разноски свързани с основното производство и с обезпечителното производство.
 (1) ОВ


text:
 17.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 370/23
 Решение на Общия съд от 8 ноември 2011 г. — Idromacchine и др./Комисия
 (Дело T-88/09) (1)
 (Извъндоговорна отговорност - Държавни помощи - Решение на Комисията за започване на официална процедура по разследване - Упоменаване, от което произтичат вреди за трето дружество - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Задължение за професионална тайна - Неимуществени вреди - Имуществени вреди - Причинно-следствена връзка - Мораторни и компенсаторни лихви)
 2011/C 370/37
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищци: Idromacchine Srl (Porto Marghera, Италия); Alessandro Capuzzo (Mirano, Италия); и Roberto Capuzzo (Mogliano Veneto, Италия) (представители: W. Viscardini и G. Donà, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Grespan и E. Righini, подпомагани от F. Ruggeri Laderchi, avocat)
 Предмет
 Иск за обезщетение за вредите, за които се твърди, че са претърпени поради публикуването в Официален вестник на Европейския съюз на подвеждаща информация, засягаща по-специално доброто име и реномето на Idromacchine, която се съдържа в Решение C(2002) 5426 окончателен на Комисията от 30 декември 2004 г.„Държавни помощи — Италия — Държавни помощи N 586/2003, N 587/2003, N 589/2003 и C 48/2004 (ex N 595/2003) — Продължаване с три години на срока за доставка на химикаловоз — Покана за представяне на мнения съгласно член 88, параграф 2 [ЕО]“
 Диспозитив
 1.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на Idromacchine Srl обезщетение в размер на 20 000 EUR за претърпените от последното неимуществени вреди.
 2.
 Към обезщетението, което трябва да се изплати на Idromacchine, се начисляват компенсаторни лихви, считано от 18 февруари 2005 г. до произнасянето на настоящото съдебно решение, по процент, определен от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта.
 3.
 Към обезщетението, което трябва да се изплати на Idromacchine, се начисляват мораторни лихви, считано от датата на произнасяне на настоящото решение до пълното изплащане на посоченото обезщетение по определения от ЕЦБ процент за основните операции по рефинансиране, увеличен с два пункта.
 4.
 Отхвърля иска в останалата му част.
 5.
 Комисията понася направените от нея съдебни разноски и две трети от съдебните разноски на Idromacchine, на г-н Alessandro Capuzzo и на г-н Roberto Capuzzo, които понасят една трета от направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 102, 1.5.2009 г.


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/61
 Жалба, подадена на 7 юли 2014 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-61/14)
 2014/C 421/88
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: A. Salerno, адвокат)
 Ответник: Европейска Комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението да не се повишава жалбоподателя в степен AD13 в рамките на процедурата по повишаване за 2013 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението да не се повишава жалбоподателя в степен AD13 в рамките на процедурата по повишаване за 2013 г.;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/17
 Жалба, подадена на 2 юли 2014 г. — Novartis Europharm/Комисия
 (Дело T-511/14)
 2014/C 388/21
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Novartis Europharm Ltd (Horsham, Обединено кралство) (представители: C. Schoonderbeek, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени оспореното решение и
 —
 да осъди Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и тези, направени от Novartis.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C (2014) 2155 окончателен на Комисията от 27 март 2014 г. за издаване на разрешение на Teva Generics за пускане на пазара на лекарствен продукт за хуманна употреба „Zoledronic acid Teva Generics — Zoledronic Acid“.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на едно-единствено правно основание, в основни линии идентично или подобно на това по дело T-472/12 Novartis Europharm/Комисия
 (1) и по дело T-67/13 Novartis Europharm/Комисия
 (2).
 (1) OВ C 389, 2012 г., стp. 8.
 (2) OВ C 101, 2013 г., стp. 24.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/56
 Определение на Общия съд от 1 декември 2015 г. — Banco Espírito Santo/Комисия
 (Дело T-814/14) (1)
 ((Жалба за отмяна - Държавни помощи - Помощ на португалските органи за преструктурирането на финансовата институция Banco Espírito Santo, SA - Създаване на преходна банка - Решение да не се повдигат възражения - Ангажименти, представени от португалските органи - Контрол за спазването на ангажиментите от довереник - Възнаграждение на довереника от банката с проблемни активи - Искане за частична отмяна - Недопустимост))
 (2016/C 038/75)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Banco Espírito Santo, SA (Лисабон, Португалия) (представители: M. Gorjão-Henriques и L. Bordalo e Sá, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: L. Flynn, M. França и P.-J. Loewenthal)
 Предмет
 Искане за отмяна на точки 9 и 18 от приложение II от Решението на Комисията C (2014) 5682 окончателен от 3 август 2014 г. — Държавна помощ No SA.39250 (2014/N) — Португалия, преструктуриране на Banco Espírito Santo, S.A., в частта, в която възлага или може да се тълкува като възлагащо на жалбоподателя отговорност за изплащане на възнаграждението и всички останали разходи на довереника, на когото е възложен контрола върху спазването на поетите от Португалската република ангажименти.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Не се произнася по молбата за встъпване, представена от Португалската република.
 3)
 Осъжда Banco Espírito Santo, SA да понесе направените от него разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия.
 4)
 Осъжда Banco Espírito Santo, SA, Европейската Комисия и Португалската република да понесат направените от тях разноски във връзка с молбата за встъпване.
 (1) ОВ C 118, 13.4.2015 г.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/29
 Иск, предявен на 14 декември 2006 г. — Kaimer и други/Комисия
 (Дело T-379/06)
 (2007/C 42/50)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищци: Kaimer GmbH & Co. Holding KG (Есен, Германия), SANHA Kaimer GmbH & Co. KG (Есен, Германия) и Sanha Italia srl. (Милано, Италия) (представител: J. Brück, адвокат)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищците
 —
 да се отмени Решение на ответника С(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 г., изменено с Решение на ответника от 29 септември 2006 г., връчено на тримата ищци на 5 октомври 2006 г., относно процедура по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело СОМР/F-1/38.121 — Тръбни съединители);
 —
 евентуално, да се съкрати определената в член 1 на посоченото решение продължителност на твърдяното нарушение на тримата ищци и да се отмени наложената им с член 3 от посоченото решение глоба или да се намали размерът ѝ;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищците оспорват Решение на Комисията С(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 г. по дело СОМР/F-1/38.121 — Тръбни съединители. С оспорваното решение им е наложена глоба за нарушение на член 81, параграф 1 ЕО, както и на член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП. Според Комисията, ищците са участвували в редица споразумения под формата на определяне на цени, договаряне на ценови листи и отстъпки, договаряне на механизми за въвеждане на повишения на цените, разпределяне на пазара и на клиентите и обмяна на друга икономическа информация на пазара за съединители от мед и медни сплави.
 В подкрепа на иска си ищците се позовават на пет основания.
 На първо място се твърди, че за да мотивира на решението си, ответникът е взел предвид документи, по отношение на които на ищците не е предоставена възможност да вземат становище.
 На второ място ищците твърдят, че Комисията е нарушила задължението за мотивиране на актовете по член 253 ЕО. Според ищците, поради ненадлежното изясняване на фактическите обстоятелства по делото, решението е незадоволително мотивирано. В допълнение на това, не са взети предвид оневиняващи обстоятелства и доказателства по делото са преценени неправилно.
 Освен това, ищците възразяват срещу преценката на Комисията, че установените фактически обстоятелства представляват комплексно нарушение на член 81, параграф 1 ЕО.
 На четвърто място, при условията на евентуалност, се твърди, че при изчисляването на размера на глобата, неправилно е упражнена оперативна самостоятелност, доколкото същото се основава на твърде голяма продължителност на нарушението и че не са взети предвид смекчаващи обстоятелства в полза на ищците.
 В заключение ищците изтъкват, че при определяне размера на глобата, Комисията е нарушила принципа за пропорционалност.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/39
 Определение на Общия съд от 11 ноември 2014 г. — Bergallou/Парламент и Съвет
 (Дело T-22/14) (1)
 (Жалба за отмяна - Реформа на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Съюза - По-неблагоприятен режим в областта на заплащането във фиксиран размер на пътните разноски и на увеличаването на годишния отпуск с дни за пътуване като допълнителни дни за отпуск - Липса на лично засягане - Извъндоговорна отговорност - Причинно-следствена връзка - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно лишена от всякакво правно основание)
 (2015/C 016/61)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Amal Bergallou (Lot, Белгия) (представител: M. Velardo, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и E. Taneva); Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. Bisch)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна, подадено на основание член 263 ДФЕС, на член 1, параграф 65, буква б) и параграф 67, буква г) от Регламент (ЕС, Евратом) No 1023/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2013 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейския съюз и на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз (ОВ L 287, стр. 15), доколкото тези разпоредби свързват правото на възстановяване на годишните пътни разноски и дните за това пътуване с правото на надбавка за експатриране или за пребиваване в чужда държава и, от друга страна, искане за обезщетение на основание член 340 ДФЕС за поправяне на имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-жа Amal Bergallou понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Европейския парламент и на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 112, 14.4.2014 г.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/8
 Преюдициално запитване, отправено от Centrale Raad van Beroep (Нидерландия) на 4 юли 2013 г. — C.E. Franzen u. a./Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)
 (Дело C-382/13)
 2013/C 274/14
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Centrale Raad van Beroep
 Страни в главното производство
 Жалбоодател: C. E. Franzen, H. D. Giesen, F. van den Berg
 Ответник: Raad van bestuur van de Sociale verzekeringsbank (Svb)
 Преюдициални въпроси
 1a.
 Следва ли член 13, параграф 2, буква a) от Регламент No 1408/71 (1) да се тълкува в смисъл, че местните лица на дадена държава членка, спрямо които се прилага този регламент и които въз основа на договор за временно наемане на помощен персонал упражняват трудова дейност като наети лица не повече от два или три дни месечно на територията на друга държава членка, са подчинени на това основание на социалноосигурителното законодателство на държавата по тяхната месторабота?
 1б.
 При положителен отговор на въпрос 1a, в този случай посочените местни лица подчинени ли са на социалноосигурителното законодателство на държавата по тяхната месторабота както през дните, в които упражняват, така и през дните, в които не упражняват трудова дейност, и при положителен отговор в какъв срок след приключването на последната действително упражнявана трудова дейност се прилагат посочените разпоредби?
 2.
 Допуска ли член 13, параграф 2, буква a) във връзка с член 13, параграф 1 от Регламент No 1408/71 работник мигрант, който е подчинен на социалноосигурителното законодателство на държавата по неговата месторабота, да бъде разглеждан като осигурено лице в държавата по неговото местопребиваване съгласно разпоредби от законодателство на последната държава, каквито разпоредби се съдържат в AOW [Algemene ouderdomswet (Закон за общото социално осигуряване за старост)]?
 3a.
 Следва ли правото на Съюза и по-специално разпоредбите относно свободното движение на работници и/или граждани на Съюза, да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелствата по настоящото производство правото на Съюза не допуска да се прилагат национални разпоредби като член 6a от AOW и/или от AKW, според която (които) пребиваващ в Нидерландия работник мигрант се изключва в тази държава от осигуряването по реда на AOW и/или на AKW, тъй като е подчинен изключително на германското социалноосигурително законодателство, дори и тогава, когато този работник е изключен от социалното осигуряване за старост в Германия, тъй като е работил при условията на минимално платена или кратковременна трудова заетост и няма право да иска да му бъдат изплащани детски надбавки?
 3б.
 За отговора на въпрос 3a от значение ли е освен това обстоятелството, че е било възможно лицето да се осигурява доброволно по реда на AOW или да отправи искане до Svb за сключване на споразумение по смисъла на член 17 от Регламент No 1408/71.
 (1) Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ. L 149, стр. 2; Специално издание на български език, глава 5, том 1, стр. 26).


text:
 26.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/8
 Решение на Съда (шести състав) от 11 март 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-89/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Длъжности в публичната администрация - Длъжности капитан и офицер (помощник-капитан) на всички кораби, плаващи под флага на държава-членка - Изискване за гражданство)
 (2008/C 107/11)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: G. Rozet)
 Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и O. Christmann)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 39, параграф 4 ЕО — Свободно движение на работници — Изпълнение на публичноправни правомощия — Изискване за френско гражданство за заемане на длъжностите капитан и офицер (помощник-капитан) на всички кораби, плаващи под френски флаг — Несъвместимост с общностното право
 Диспозитив
 1)
 Като запазва в законодателството си изискването за френско гражданство за заемане на длъжностите капитан и офицер (помощник-капитан) на всички кораби, плаващи под френски флаг, Френската република не е изпълнила задълженията си по член 39 ЕО;
 2)
 Осъжда Френската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 25.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 318/4
 Преюдициално запитване от Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen (Германия), постъпило на 29 май 2017 г. — Stadtwerke Delmenhorst GmbH/Manfred Bleckwehl
 (Дело C-309/17)
 (2017/C 318/05)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Hanseatisches Oberlandesgericht in Bremen
 Страни в главното производство
 Ищец: Stadtwerke Delmenhorst GmbH
 Ответник: Manfred Bleckwehl
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 3, параграф 3 във връзка с приложение А, букви б) и в) от Директива 2003/55/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО да се тълкува в смисъл, че непредоставянето на потребителите на газ на навременна и пряка информация относно предпоставките, причините и обхвата на предстоящо изменение на тарифите за доставки на газ, е пречка за такова изменение на тарифата?
 2)
 При положителен отговор на първия въпрос:
 Пряко приложим ли е от 1.7.2004 г. член 3, параграф 3 във връзка с приложение А, букви б) и в) от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО спрямо предприятие доставчик, което е частноправен субект (германско GmbH), тъй като от гледна точка на съдържанието си посочените разпоредби са безусловни и следователно могат да се прилагат без друг акт за транспониране, предоставяйки на гражданина права спрямо организация, която независимо от своята частноправна организационна форма е зависима или контролирана от държавата, тъй като държавата е единственият собственик на дяловете в капитала на предприятието?
 (1) ОВ L 175, 2003 г., стр. 157; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/24
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale Ordinario di Aosta (Италия) на 10 февруари 2014 г. — Equitalia Nord SpA/CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
 (Дело C-68/14)
 2014/C 102/33
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Ordinario di Aosta
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Equitalia Nord SpA
 Ответник: CLR di Camelliti Serafino & C. Snc
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали италианската правна уредба, въведена с член 3, параграфи 1 и 4 от Декрет-закон No 95 от 6 юли 2012, частично изменен със Закон за преобразуване No 135 от 7 август 2012 г., който предвижда в параграф 1, че „с оглед на изключителния характер на икономическо положение и предвид приоритетното изискване за постигане на целите за ограничаване на публичните разходи, считано от влизането в сила на настоящия нормативен акт, по отношение на годините 2012, 2013 и 2014, предвиденото в действащата правна уредба адаптиране във връзка с промените на индексите Istat, не се прилага за наемите, дължими от административните органи, които са включени в консолидирания икономически баланс на публичната администрация, така както са посочени от Националния статистически институт съгласно член 3, параграф 1 от Закон No 196 от 31 декември 2009 г., нито за наемите, дължими от независимите органи, включително от Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob), за ползването на недвижими имоти за институционални нужди“ и, в параграф 4 , че „за целите на ограничаването на публичните разходи [ориг.6] във връзка с договорите за наем с предмет ползване на недвижими имоти за институционални нужди от страна на централните администрации, посочени от Националния статистически институт съгласно член 1, параграф 3 от Закон No 196 от 31 декември 2009 г., и от страна на независимите органи, включително от Commissione nazionale per le società e la borsa (Consob), наемите се намаляват считано от 1 януари 2015 г. с 15% от настоящия им размер“ и че „считано то датата на влизане в сила на закона за преобразуване на настоящия декрет посоченото по-горе намаление се прилага във всички случаи за договорите за наем, чийто срок е изтекъл или които са били подновени след тази дата“, противоречи на член 106, параграфи 1 и 2 ДФЕС доколкото може да предостави на лица, упражняващи дейност при условията на конкуренция, необосновано и дискриминационно предимство по отношение на положението на други лица, който упражняват същата дейност, но не се ползват от посочената правна уредба?
 2)
 Дали посочената правна уредба, която може да предостави на лица, упражняващи дейността си при условията на конкуренция, необосновано и дискриминационно предимство по отношение на положението на други лица, който упражняват същата дейност, но не се ползват от същата правна уредба, може да се приеме за „държавна помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС?


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/27
 Решение на Общия съд от 16 октомври 2014 г. — Alcoa Trasformazioni/Комисия
 (Дело T-177/10) (1)
 ((Държавни помощи - Електроенергия - Преференциална тарифа - Решение, с което помощта се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда нейното възстановяване - Предимство - Задължение за мотивиране - Размер на помощта - Нова помощ))
 2014/C 421/37
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Alcoa Trasformazioni Srl (Portoscuso, Италия) (представители: M. Siragusa, T. Müller-Ibold, F. Salerno, G. Scassellati Sforzolini и G. Rizza, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci и E. Gippini Fournier)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателя: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомаган от S. Fiorentino, avvocato dello Stato)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2010/460/EO на Комисията от 19 ноември 2009 година относно държавна помощ C 38/A/04 (ex NN 58/04) и C 36/B/06 (ex NN 38/06), приведена в действие от Италия в полза на Alcoa Trasformazioni (ОВ L 227, 2010 г., стр. 62)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Alcoa Trasformazioni Srl понася направените от него съдебни разноски, както и разноските, направени от Европейската комисия, включително и свързаните с обезпечителното производство.
 3)
 Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 161, 19.6.2010 г.


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/8
 Решение на Съда (втори състав) от 25 март 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия
 (Дело C-79/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Данък върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Членове 13 и 132 - Публичноправни организации - Качество на публичноправни органи - Дейност - Третиране като данъчно незадължени лица - Случаи на освобождаване - Социално-културен, здравен и образователен сектор - Еврорегиони - Насърчаване на трудовата мобилност - Осигуряване на персонал - Тежест на доказване)
 2010/C 134/12
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и W. Roels)
 Ответник: Кралство Нидерландия (представители: C.M. Wissels, D.J.M. de Grave и Y. de Vries)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 2, параграф 1, буква в), член 13, член 24, параграф 1 и член 132 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Осигуряване на персонал в здравния, образователния и социално-културния сектор — Поощряване на трудовата мобилност — Еврорегион
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2006 г.


text:
 15.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 59/35
 Жалба, подадена на 4 декември 2015 г. — BBY Solutions/СХВП — Worldwide Sales Corporation España (BEST BUY GEEK SQUAD)
 (Дело T-715/15)
 (2016/C 059/40)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: BBY Solutions, Inc. (Минеаполис, Съединени американски щати) (представител: A. Poulter, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Worldwide Sales Corporation España, SL (Sant Vicenç dels Horts, Испания)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „BEST BUY GEEK SQUAD“ — заявка за регистрация No 6 064 001
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 23 септември 2015 г. по съединени преписки R 517/2015-2 и R 437/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта му, в която е уважено възражението,
 —
 да отмени решението на отдела по споровете от 22 декември 2014 г по възражение No B 1354630 в частта му, в която е уважено възражението,
 —
 да уважи заявка за регистрация No 6 064 001,
 —
 да осъди СХВП да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези на жалбоподателя.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/63
 Жалба, подадена на 24 септември 2015 г. — Universidad Internacional de la Rioja/СХВП — Universidad de la Rioja (UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR)
 (Дело T-561/15)
 (2015/C 389/71)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Universidad Internacional de la Rioja, SA (Logroño, Испания) (представители: C. Lema Devesa и A. Porras Fernandez-Toledano, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Universidad de la Rioja (Logroño, Испания)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „UNIVERSIDAD INTERNACIONAL DE LA RIOJA UNiR“ — Заявка за регистрация No 11 738 093
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 22 юни 2015 г. по преписка R 1914/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта му, с която се отказва регистрацията на марката на Общността No 11 738 093 и вследствие на това да разреши регистрацията.
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 В обжалваното решение не са идентифицирани адекватно средните потребители на конкретните стоки и услуги.
 —
 В обжалваното решение не е направен адекватен анализ на вероятността от объркване.


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/23
 Иск, предявен на 29 декември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-582/08)
 (2009/C 69/41)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal, M. Afonso)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е отказало възстановяване на заплатен по получени доставки данък по отношение на определени сделки, извършени от данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на Европейската общност, Обединеното кралство не е изпълнило задълженията си по членове 169, 170 и 171 от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност и по член 2, параграф 1 от Тринадесета директива 86/560/ЕИО (2) на Съвета от 17 ноември 1986 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки в областта на данъка върху оборота — правила за възстановяване на данъка върху добавената стойност на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на Общността;
 —
 да се осъди Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията твърди, че член 2, параграф 1 от Тринадесетата директива не може да се тълкува като изключващ възстановяването на ДДС, начислен върху стоки и услуги, използвани за целите на застрахователни и финансови сделки, посочени в член 17, параграф 3, буква в) от Шеста директива ДДС (3). Ето защо Комисията счита, че законодателството на Обединеното кралство нарушава общностното право, доколкото отрича правото на възстановяване на ДДС на данъчнозадължени лица, които не са установени на територията на Европейската общност.
 (1) ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.
 (2) ОВ L 326, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 81.
 (3) 3 Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, ОВ L 145, стр. 1.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/61
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 19 декември 2007 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-20/07) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Социално осигуряване - Здравно осигуряване - Поемане на медицинските разходи - Изрично отхвърляне на искането)
 (2008/C 51/114)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от адв. A. Dal Ferro)
 Предмет
 От една страна, отмяна на няколко решения на Комисията, с които на жалбоподателя се отказва възстановяване на неговите медицински разходи в размер на 100 %, а от друга страна, искане на обезщетение за вреди.
 Диспозитив
 1)
 Съдът на публичната служба на Европейския съюз се отказва от своята компетентност по дело F-20/07, Marcuccio/Комисия, за да може Първоинстанционният съд на Европейските общности да се произнесе по това дело.
 2)
 Съдът на публичната служба не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ С 223, 22.9.2007 г., стр. 19.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/6
 Решение на Съда (първи състав) от 10 януари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-70/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Решение на Съда за установяване на неизпълнение на задължение - Неизпълнение - Парична санкция)
 (2008/C 64/07)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: X. Lewis, A. Caeiros и P. Andrade)
 Ответник: Португалска република (представители: L. Fernandes, P. Fragoso Martins и J. A. de Oliveira)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 228 ЕО — Неизпълнение на Решение на Съда от 14 октомври 2004 г. по дело С-257/03 — Неправилно транспониране на Директива 89/665/ЕИО на Съвета от 21 декември 1989 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби, отнасящи се до прилагането на производства по обжалване при възлагането на обществени поръчки за доставки и за строителство (ОВ L 395, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 237)
 Диспозитив
 1)
 Като не е отменила Декрет-закон No 48 051 от 21 ноември 1967 г., който подчинява обезщетяването на лицата, ощетени от нарушение на общностното право в областта на обществените поръчки или на транспониращите го национални правила, на условието за доказване на непредпазливост или на умисъл, Португалската република не е взела необходимите мерки с оглед изпълнението на решението от 14 октомври 2004 г. по дело Комисия/Португалия (C-275/03) и поради това не е изпълнила задълженията си по член 228, параграф 1 ЕО.
 2)
 Осъжда Португалската република да заплати на Комисията на Европейските общности, по сметка „Собствени ресурси на Европейската общност“, периодична имуществена санкция в размер на 19 392 EUR за всеки ден на забава на прилагането на необходимите мерки, за да се съобрази с решението от 14 октомври 2004 г. по дело Комисия/Португалия, посочено по-горе, считано от обявяване на настоящото решение до изпълнението на посоченото решение от 14 октомври 2004 г.
 3)
 Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 86, 8.4.2006 г.


text:
 29.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 93/28
 Жалба, подадена на 29 януари 2014 г. — Good Luck Shipping/Съвет
 (Дело T-64/14)
 2014/C 93/49
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Good Luck Shipping LLC (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: F. Randolph, QC (Queen's Counsel), M. Lester, Barrister, и M. Taher, Solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2013/661/ОВППС на Съвета от 15 ноември 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 306, стр. 18) и Регламент за изпълнение (ЕС) No 1154/2013 на Съвета от 15 ноември 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 306, стр. 3),
 —
 да обяви съгласно член 277 ДФЕС неприложимостта на Решение 2013/497/ОВППС на Съвета (1) от 10 октомври 2013 г. и на Регламент (ЕС) No 971/2013 на Съвета (2) от 10 октомври 2013 г. (наричани по-нататък „октомврийските мерки“),
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдението, че октомврийските мерки следва да бъдат обявени за неприложими, доколкото се отнасят до жалбоподателя, тъй като са необосновани от правна гледна точка.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдението, че Съветът нарушил оправданите правни очаквания на жалбоподателя и принципите на съобразяване с целта, на правна сигурност, non bis in idem, res judicata и на недопускане на дискриминация.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдението, че Съветът не изпълнил задължението си за мотивиране.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от твърдението, че Съветът нарушил правото на защита на жалбоподателя.
 5.
 Петото основание е изведено от твърдението, че Съветът допуснал очевидна грешка в преценката, като приел, че някои от критериите за включването в списъка на жалбоподателя са изпълнени, без да представи каквото и да било доказателство в това отношение.
 6.
 Шестото основание е изведено от твърдението, че спорните мерки нарушават основните права на жалбоподателя, в това число и правото му на зачитане на доброто му име и на собствеността му.
 7.
 Седмото основание е изведено от твърдението, че Съветът е злоупотребил с правомощията си, като е приел спорните мерки; насочването му към жалбоподателя при заобикаляне на решение на Съда не представлявало правилно упражняване на правомощията му.
 (1) Решение 2013/497/ОВППС на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 272, стр. 46)
 (2) Регламент (ЕС) No 971/2013 на Съвета от 10 октомври 2013 година за изменение на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 272, стр. 1)


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/24
 Преюдициално запитване от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия), постъпило на 18 май 2017 г. — Openbaar Ministerie/Tadas Tupikas
 (Дело C-270/17)
 (2017/C 277/34)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Молител: Openbaar Ministerie
 Ответник: Tadas Tupikas
 Преюдициален въпрос
 Производство по обжалване,
 —
 в което делото е разгледано по същество, и
 —
 вследствие на което съответното лице (отново) е осъдено и/или е потвърдено първоинстанционното му осъждане,
 —
 а същевременно европейската заповед за арест е издадена за целите на изпълнението на осъдителната присъда,
 представлява ли „съдебен процес, вследствие на който е постановено решението“ по смисъла на член 4а, параграф 1 от Рамково решение 2002/584/ПВР (1)?
 (1) Рамково решение на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки (ОВ L 190, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 3).


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/47
 Решение на Общия съд от 30 ноември 2011 г. — Комисия/Dittert
 (Дело T-51/08 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2005 г. - Точки за предимство - Непредоставяне поради техническа грешка - Комитет по повишаване A* - Предоставяне на по-малък брой допълнителни точки за предимство от съдържащия се в предложението на горестоящия орган - Невключване в списъка на повишените длъжностни лица)
 (2012/C 25/89)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и K. Herrmann)
 Друга страна в производството: Daniel Dittert (Люксембург, Люксембург) (представители: B. Cortese и C. Cortese, avocats)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 22 ноември 2007 г. по дело Dittert/Комисия (F-109/06, все още непубликувано в Сборника).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на г-н Daniel Dittert.
 (1) ОВ C 92, 12.4.2008 г.


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/14
 Преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия), постъпило на 8 септември 2015 г. — Peter Radgen, Lilian Radgen/Finanzamt Ettlingen
 (Дело C-478/15)
 (2016/C 016/16)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Peter Radgen, Lilian Radgen
 Ответник: Finanzamt Ettlingen
 Преюдициални въпроси
 Следва ли разпоредбите на Споразумението между Европейската общност и нейните държави членки, от една страна, и Конфедерация Швейцария, от друга страна, за свободното движение на хора от 21 юни 1999 г. (ОВ L 114, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 74, стр. 97), и по-специално неговият преамбюл, членове 1, 2, 4, 11, 16, 21 и членове 7, 9 и 15 от приложение I към това споразумение да се тълкуват в смисъл, че не допускат уредба на държава членка, която забранява на неограничено данъчнозадължен гражданин на тази държава да приспада освободената от облагане сума за упражняване на допълнителна преподавателска дейност, тъй като тази дейност е упражнявана не в изпълнение на служебните задължения в полза на или по възлагане от юридическо лице на публичното право със седалище в държава—членка на Европейския съюз, или в друга държава, спрямо която се прилага Споразумението за Европейското икономическо пространство, а в изпълнение на служебните задължения в полза на или по възлагане от юридическо лице на публичното право със седалище на територията на Конфедерация Швейцария?


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/10
 Определение на председателя на Съда от 1 декември 2015 г. (преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Provinciale di Catanzaro — Италия) — Esse Di Emme Costruzioni srl/Tribunale Amministrativo Regionale della Calabria, Ministero della Giustizia — Dipartimento Affari di Giustizia, Ministero dell'Economia e delle Finanze
 (Дело C-59/15) (1)
 (2016/C 078/11)
 Език на производството: италиански
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 138, 27.4.2015 г.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/27
 Иск, предявен на 15 юли 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Португалска република
 (Дело C-267/09)
 2009/C 220/52
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и G. Braga da Cruz)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като е приела и оставила в сила разпоредбите, съдържащи се в член 130 от португалския кодекс за данъка върху доходите на физическите лица, които задължават чуждестранните данъчно задължени лица да посочат данъчен представител, Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 18 ЕО и 56 ЕО и съответните членове от Споразумението за ЕИО, и
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията счита, че член 130 от CIRS (португалски кодекс за данъка върху доходите на физическите лица) налага общо задължение на чуждестранните данъчно задължени лица да посочат данъчен представител с местопребиваване в Португалия, което е несъвместимо с предвиденото в членове 18 ЕО и 56 ЕО и в съответните членове от Споразумението за ЕИО:
 а)
 от една страна, задължение, наложено на чуждестранните данъчно задължени лица, които получават единствено доходи, облагани окончателно с удържане при източника, да посочат данъчен представител с местопребиваване в Португалия;
 б)
 от друга страна, задължение на чуждестранните данъчно задължени лица, получаващи доходи, за които се изисква съставянето на данъчна декларация, да посочат данъчен представител с местопребиваване в Португалия.
 По мнение на Комисията общо задължение като предвиденото в член 130 от CIRS противоречи на свободното движение на хора и капитали, прогласено в членове 18 ЕО и 56 ЕО и в съответните разпоредби от Споразумението за ЕИО, поради това че е дискриминационно спрямо чуждестранните лица и същевременно несъразмерно с преследваната цел.
 То е дискриминационно, доколкото на практика това задължение представлява икономическа тежест за чуждестранните лица, тъй като най-често представителите не предлагат безплатно своите услуги. Освен това, дори и ако услугите на данъчните представители бяха безплатни, фактът, че съществува задължение за посочването им е сам по себе си пречка за свободното движение на хора и капитали, за премахването на която самият данъкоплатец трябва да може да реши дали желае или не да посочи данъчен представител.
 От друга страна, въпреки че данъчният представител не носи никакво задължение, нито отговорност за плащането на данъка и изпълнява чисто формални задължения, фактът, че е предвидено задължение за неговото посочване, е сам по себе си пречка за свободното движение на хора и капитали, за премахването на която самият данъкоплатец трябва да може да реши дали желае или не да посочи данъчен представител.
 Въпросното задължение също е несъразмерно, с оглед на това, че макар и преследваната с него цел да е легитимна — гарантиране на ефикасен данъчен контрол и борба с избягването на данъци — тя би могла да се постигне с по-малко ограничителни методи.
 От една страна, Директива 2008/55/ЕО (1) на Съвета от 26 май 2008 година относно взаимопомощта при събиране на вземания, свързани с някои видове налози, мита, данъци и други мерки, която представлява кодификация на Директива 76/308/ЕИО на Съвета


text:
от 15 март 1976 г., предвижда взаимопомощ при събиране на данъци, сред които и данъците върху доходите [вж. член 2, буква ж)], какъвто е данъка върху доходите на физическите лица. От друга страна, в съответствие с Директива 77/799/ЕИО (2) на Съвета от 19 декември 1977 година относно взаимопомощта между компетентните органи на държавите-членки в областта на прякото данъчно облагане компетентният орган на държава членка може винаги да поиска от компетентния орган на друга държава членка да му предаде необходимата информация за борбата срещу избягването на данъци.
 (1) ОВ L 150, стр.28
 (2) ОВ L 336, стр.15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 21


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/57
 Определение на Общия съд от 30 ноември 2015 г. — August Brötje/СХВП (HydroComfort)
 (Дело T-845/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „HydroComfort“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
 (2016/C 038/76)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: August Brötje GmbH (Растеде, Германия) (представители: S. Pietzcker и C. Spintig, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: W. Schramek, D. Walicka и A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 23 октомври 2014 г. (преписка R 1302/2014-5), постановено по заявка за регистрация на словния знак „HydroComfort“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда August Brötje GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 89, 16.3.2015 г.


text:
 1.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/55
 Определение на Общия съд от 23 ноември 2015 г. — Actega Terra/СХВП — Heidelberger Druckmaschinen (FoodSafe)
 (Дело T-766/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „FoodSafe“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Явно неоснователна жалба))
 (2016/C 038/73)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Actega Terra GmbH (Лерте, Германия) (представител: C. Onken, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Heidelberger Druckmaschinen AG (Хайделберг, Германия) (представител: I. Lins, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2014 г. (преписка R 2440/2013-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Heidelberger Druckmaschinen AG и Actega Terra GmbH
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Actega Terra GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 46, 9.2.2015 г.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/26
 Жалба, подадена на 19 юли 2012 г. — Knauf Insulation Technology/СХВП — Saint Gobain Cristaleria (ECOSE)
 (Дело T-323/12)
 2012/C 295/46
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Knauf Insulation Technology (Visé, Белгия) (представител: K. Manhaeve, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Saint Gobain Cristaleria, SL (Мадрид, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на пети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 17 април 2012 г. по преписка R 259/2011-5, доколкото с него се уважава възражението, подадено от възразяващата страна срещу заявката за марка на Общността за част от заявените стоки и услуги;
 —
 да осъди ответника, а евентуално и възразяващата страна, да заплатят солидарно съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ECOSE“ за стоки и услуги от класове 1, 2, 3, 16, 17, 19, 20 и 40 — заявка за марка на Общността No W00993849.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанска регистрация No 2556409 на словна марка „ECOSEC FACHADAS“ за стоки от класове 17 и 19.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението за част от стоките, предмет на това възражение.
 Решение на апелативния състав: частично отменя обжалваното решение, отхвърля жалбата и потвърждава обжалваното решение в останалата му част.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/68
 Жалба, подадена на 30 ноември 2009 г. — ATB Norte/СХВП — Bricocenter Italia (maxi BRICOCENTER)
 (Дело T-481/09)
 2010/C 24/120
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: ATB Norte, SL (Бургос, Испания) (представители: P. López Ronda, G. Macías Bonilla, H. L. Curtis-Oliver и G. Marín Raigal, abogados)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Bricocenter Italia Srl [Rozzano Milanofiori (Милано), Италия]
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 септември 2009 г. – R 1046/2008-4,
 —
 да се осъди ответникът (СХВП) да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Bricocenter S.r.l.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, съдържаща словния елемент „maxi BRICOCENTER“ (заявка за регистрация No 4 939 005), за услуги от клас 35
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративни марки на Общността, съдържащи словните елементи „CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (No 3 262 623) и „ATB CENTROS DE BRICOLAGE BRICOCENTRO“ (No 989 046), за услуги от класове 35, 37 и 39
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя оспорваното решение и отхвърля възражението в неговата цялост.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/39
 Определение на Общия съд от 6 май 2010 г. — Керелов/Комисия
 (Дело T-100/08 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Наемане на работа - Конкурс на общо основание - Отказ на директора на Европейската служба за подбор на персонала (EPSO) да даде на кандидат свързани с теста за достъп сведения и документ - Жалба, частично явно недопустима и частично явно неоснователна)
 2010/C 179/67
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Георги Керелов (Пазарджик, България) (представител: А. Керелов, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Eggers и K. Herrmann)
 Предмет
 Жалба срещу определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 12 декември 2007 г. по дело Керелов/Комисия (F-110/07, непубликувано в Сборника), с която се иска отмяна на това определение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Георги Керелов понася собствените си съдебни разноски, както и разноските на Европейската комисия за производството пред настоящата инстанция.
 (1) ОВ C 69, 21.3.2009 г.


text:
 5.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 326/35
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 13 юли 2016 г. — Siragusa/Съвет
 (Дело F-124/15) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Прекратяване на служебното правоотношение - Молба на длъжностно лице за пенсиониране - Изменение на разпоредбите на Правилника след подаване на молбата - Твърдение за отмяна на предходно решение))
 (2016/C 326/59)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Sergio Siragusa (Брюксел, Белгия) (представители: T. Bontinck и A. Guillerme, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и M. Veiga)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: M. Dean и D. Nessaf)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля молбата на жалбоподателя за ранно пенсиониране, доколкото то е взето след влизането на новия Правилник и съответно отменя предходното благоприятно решение, както и искане за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които жалбоподателят твърди, че е претърпял
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Г-н Sergio Siragusa понася направените от него съдебни разноски и е осъден да заплати съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Европейският парламент понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 414, 14.12.2015 г., стр. 42.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/7
 Решение на Съда (трети състав) от 18 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-194/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Околна среда - Директиви 75/442/ЕИО и 91/156/ЕИО - Понятие за отпадък - Пръст и камъни от изкопни работи, предназначени за повторна употреба)
 (2008/C 51/11)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и G. Bambara, avocat)
 Ответник: Италианска република (представители: I.M. Braguglia и G. Fiengo, avocat)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 1, буква а) от Директива 75/442 на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), в редакцията й след изменението с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 г. (ОВ L 78, стр. 32) — Национален закон, с който от приложното поле на директивата се изключват пръстта и камъните от изкопни работи, предназначени за повторна употреба
 Диспозитив
 1)
 Доколкото член 10 от Закон No 93 от 23 март 2001 г. за установяване на разпоредби в областта на околната среда и член 1, параграфи 17 и 19 от Закон No 443 от 21 декември 2001 г. за делегиране на правителството на правомощия в областта на стратегическите инфраструктури и съоръжения за производство, както и на други действия за насърчаване на производствената дейност, изключват от приложното поле на националната правна уредба относно отпадъците пръстта и камъните от изкопни работи, предназначени за действителна повторна употреба за земни работи, работи по запълване, насипни работи и за употреба като добавъчни материали, с изключение на материалите от замърсени обекти и обекти за пречиствателна дейност, в които концентрацията на замърсители надхвърля установените в действащата правна уредба приемливи граници, Италианската република не е изпълнила задълженията си по Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, в редакцията й след изменението с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година.
 2)
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 182, 23.7.2005 г.


text:
 13.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/14
 Жалба, подадена на 17 август 2012 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено на 13 юни 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-63/11, Macchia/Комисия
 (Дело T-368/12 P)
 2012/C 311/19
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)
 Друга страна в производството: Luigi Macchia (Брюксел, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение на Съда на публичната служба от 13 юни 2012 г. по дело F-63/11, Macchia/Комисия,
 —
 да отхвърли жалбата, подадена от г-н Macchia по дело F-63/11,
 —
 да постанови, че всяка от страните понася направените от нея съдебни разноски в настоящото производство и
 —
 да осъди г-н Macchia да заплати разноските, направени в производството пред Съда на публичната служба.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията излага четири правни основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на забраната за произнасяне ultra petita, тъй като Съдът на публичната служба, от една страна, е разширил предмета на спора като е отменил решението на Комисията не само защото тя отказва да продължи договора на г-н Macchia, но и поради отказа ѝ да сключи с него нов договор, въпреки че в петитума на жалбата в първоинстанционното производство се посочва единствено отмяната на решението на Комисията да не поднови договора на заинтересованото лице и, от друга страна, е изопачил предмета на спора като е приел, че не следва да се разглежда оплакването на жалбоподателя в първоинстанционното производство, г-н Macchia, насочено срещу основанието за отказ, изведено от правилото за осемте години, въпреки че това оплакване заема централно място в първоинстанционното производство по обжалване.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на принципа на състезателност доколкото Съдът на публичната служба е разширил и изопачил предмета на спора, без да даде на Комисията възможност да се произнесе в това отношение.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на забраната за произнасяне ultra vires, тъй като Съдът на публичната служба, от една страна, е отменил решението на Комисията, защото тя не е разгледала въпроса дали не съществува друга длъжност, на която заинтересованото лице да е могло да бъде съответно назначено и, от друга страна, като е приел, че е компетентен да провели дали възприетите от администрацията основания за отказ да се поднови договор, не могат да поставят под съмнение критериите и условията, които са определени от законодателя в Правилника и чиято цел е да гарантират на служителите, наети въз основа на договор, възможността да се ползват за определено време от известна продължителност на заетостта, въпреки че тази компетентност не намира никаква опора в разпоредбите на Условията за работа на другите служители на Европейския съюз.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от изопачаване на интереса на службата и от незачитане на практиката на Съда, тъй като Съдът на публичната служба, от една страна, е приел, че интересът на службата трябва да се съчетава със задължението за полагане на грижа и изисква да се разгледа възможността за възлагане на


text: нови функции на заинтересованото лице и, от друга страна, е направил погрешен извод от практиката на Съда, че Комисията не може надлежно да се позове на липсата на интерес за службата от подновяването на договора на заинтересованото лице, защото член 8 от Условията за работа на другите служители на Европейския съюз трябва да се разбира в смисъл, че целта му е да се гарантира известна продължителност на заетостта на служителите, наети по срочен договор.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/56
 Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г. — CMC France/Комисия
 (Дело T-236/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Директива 2013/2/ЕС - Ролки, тръби и цилиндрични вложки, около които се навиват гъвкави материали - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 2014/C 315/94
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CMC France (Châtenois, Франция) (представители: J.-M. Leprêtre и N. Chahid-Nouraï, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и J.-F. Brakeland)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 37, стр. 10), доколкото Комисията е включила в списъка с примерните продукти за прилагане на критериите, уточняващи понятието за опаковка, ролките, тръбите и цилиндричните вложки, около които се навиват гъвкави материали, с изключение на тези, които са част от машини за производство и не се използват при представянето на продукта за продажба.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда CMC France да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези, които са направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 171, 15.6.2013 г.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/40
 Жалба, подадена на 17 септември 2010 г. — Vivendi/Комисия
 (Дело T-432/10)
 ()
 2010/C 317/73
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Vivendi (Париж, Франция) (представители: M. Struys, O. Fréget и J.-Y. Ollier, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Комисията от 2 юли 2010 година по преписка COMP/C-1/39.653 — Vivendi & Iliad/France Télécom, с което Европейската комисия отхвърля подадената от Vivendi въз основа на член 7 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 2 март 2009 година жалба относно практики на France Télécom, считани за противоречащи на член 102 ДФЕС,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя в производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска да се отмени Решение на Комисията С(2010) 4730 от 2 юли 2010 година, с което поради липса на интерес за Общността се отхвърля подадената от него жалба срещу France Télécom относно твърдения за злоупотреба с господстващо положение, в нарушение на член 102 ДФЕС, на френския пазар за високоскоростен достъп до Интернет и за телефонен абонамент, тъй като според жалбоподателя France Télécom допуснало структурна дискриминация при определянето на тарифите за услугите на едро в полза на предлагането им на дребно и постоянно поддържало прекомерно висока тарифа за достъп до абонатна линия.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква няколко правни основания, изведени по-специално от:
 —
 грешки при прилагането на правото, явни грешки в преценката и неизпълнение на задължението за извършване на внимателна проверка относно това как всички посочени в жалбата практики засягат функционирането на вътрешния пазар, тъй като в преценката си Комисията се ограничила: i) до изследване единствено на средното ниво на цените на офертите за високоскоростен Интернет на пазарите на дребно, без да проучи дали то действително може да доведе до установяване на всички посочени в жалбата практики, и ii) до субективна преценка на остарелия характер на предоставянето на услуга за телефонен абонамент;
 —
 недостатъчно мотивиране, грешки при прилагането на правото и при установяването на фактите и явни грешки в преценката, тъй като Комисията заключила, че вероятността да се установи наличието на дадено нарушение била твърде малка, доколкото Комисията:
 —
 не разгледала въпроса за дискриминационния характер на действително посочените във фактурите цени спрямо действително предоставените услуги и погрешно приела, че предварителното разследване не довело до разкриването на улики или доказателства,
 —
 установила, че използваният от France Télécom метод на изчисляване на цените за достъп до абонатна линия бил утвърден от френския Орган за регулиране на електронните съобщения и пощите (Autorité de régulation des communications électroniques et des postes (ARCEP) и приела, че предвид използвания метод фактът, че France Télécom било предоставило на този орган грешна информация, без впоследствие да я коригира, бил без значение;
 —
 изопачила целта на представените от жалбоподателя тестове за наличие на отстраняване, която била да се установят последиците от посочените в жалбата практики,
 —
 незачитане на процесуалните гаранции, приложими при производството по разглеждане на жалби и при решенията за прекратяване на производство в областта на


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/22
 Решение на Общия съд от 28 февруари 2017 г. — JingAo Solar и др./Съвет
 (Съединени дела T-158/14, Т-161/14 и Т-163/14) (1)
 ((Субсидии - Внос на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китай - Окончателно изравнително мито - Ангажименти - Жалба за отмяна - Правен интерес - Допустимост - Обхват на разследването - Изготвяне на извадка - Определение на разглеждания продукт))
 (2017/C 121/32)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци/Жалбоподатели: JingAo Solar Co. Ltd (Ningjin, Китай) и 5 други жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение към решението (представители: първоначално A. Willems, S. De Knop и J. Charles, впоследствие A. Willems и S. De Knop, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen, подпомаган от B. O’Connor, solicitor и S. Gubel, avocat)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche и A. Stobiecka-Kuik, впоследствие J.-F. Brakeland, T. Maxian Rusche и A. Demeneix)
 Предмет
 Искане на основание на член 263 ДФЕС за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1238/2013 на Съвета от 2 декември 2013 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито и окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на кристални силициеви фотоволтаични модули и ключови компоненти (т.е. елементи) с произход или изпратени от Китайската народна република (ОВ L 325, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателите.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 JingAo Solar Co. Ltd и другите жалбоподатели, чиито имена са посочени в приложение, да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 159, 26.5.2014 г.


text:
 21.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 152/7
 Решение на Съда (пети състав) от 31 март 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен административен съд, България) — „Аурубис България“ АД/Началник на Митница — Столична, по-рано началник на Митница — София
 (Дело C-546/09) (1)
 (Митнически кодекс - Мита - Вносно митническо задължение - Лихви за забава - Период на начисляване на лихвите за забава - Компенсаторни лихви)
 2011/C 152/12
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Върховен административен съд
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Аурубис България“ АД
 Ответник: Началник на Митница — Столична, по-рано началник на Митница — София
 Предмет
 Преюдициално запитване — Върховен административен съд — Тълкуване на член 214, параграф 3, член 222, параграф 1, буква а) и член 232, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) и на Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92 (ОВ L 253, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 7, стр. 3) — Прилагане от националните органи на лихви за забава върху сумата на допълнителното митническо задължение за периода след първоначалното вземане под отчет на митата — Прилагане на компенсаторни лихви за периода от датата на митническата декларация до датата на последващото вземане под отчет — Възможност при последващото вземане под отчет митническото задължение да се увеличи със сума, равна на лихвата за забава, изчислена от датата на възникването на задължението до датата на последващото вземане под отчет
 Диспозитив
 1.
 Член 232, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 г., следва да се тълкува в смисъл, че лихва за забава върху все още несъбраната сума по митните сборове може да се начислява на основание на тази разпоредба само за периода след изтичането на срока за плащането на тази сума.
 2.
 При липса на съответни разпоредби в Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) No 214/2007 на Комисията от 28 февруари 2007 г., член 214, параграф 3 от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 1791/2006, следва да се тълкува в смисъл, че националните власти не могат на основание на тази разпоредба да прилагат компенсаторна лихва спрямо носителя на митническото задължение за периода от датата на първоначалната митническа декларация до датата на последващото вземане под отчет.
 3.
 Общите принципи на правото на Съюза, и по-специално принципът за законоустановеност на нарушенията и наказанията, не допускат националните власти да прилагат санкция за митническо нарушение, която не е изрично предвидена от националното законодателство.
 (1) ОВ C 80, 27.3.2010 г.


text:
 7.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 359/16
 Жалба, подадена на 30 септември 2013 г. — H&M Hennes & Mauritz/СХВП — Yves Saint Laurent (ръчни чанти)
 (Дело T-526/13)
 2013/C 359/31
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: H&M Hennes & Mauritz BV & Co. KG (Хамбург, Германия) (представители: H. Hartwig и A. von Mühlendahl, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Yves Saint Laurent SAS (Париж, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 8 юли 2013 г., постановено по преписка R 208/2012-3;
 —
 да обяви за недействителен регистриран промишлен дизайн на Общността No 61 3294-0002; и
 —
 да осъди ответника да заплати разноските в производството, включително и тези, направени пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн за продукта „ръчни чанти“ от клас 03-01 — регистриран промишлен дизайн на Общността No 61 3294-0002
 Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: жалбоподателят
 Основание на искането за обявяване на недействителност: основанията са тези, посочени в членове 4–9 и в член 25, параграф 1, букви в), г), д), е) и ж) от Регламент No 6/2002 на Съвета
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 6 от Регламент No 6/2002 на Съвета.


text:
 4.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 146/2
 Решение на Съда (четвърти състав) от 11 март 2015 г. (преюдициални запитвания от Bundesarbeitsgericht — Германия) — Europäische Schule München/Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)
 (Съединени дела C-464/13 и C-465/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Статут на Европейските училища - Компетентност на Съвета по жалбите към Европейските училища да се произнесе по срочен трудов договор, сключен между Европейско училище и учител, който не е назначен или командирован от държава членка))
 (2015/C 146/02)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesarbeitsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Europäische Schule München
 Ответници: Silvana Oberto (C-464/13), Barbara O’Leary (C-465/13)
 Диспозитив
 1)
 Член 27, параграф 2, първа алинея, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища, сключена в Люксембург на 21 юни 1994 г. между държавите членки и Европейските общности, трябва да се тълкува в смисъл, че назначените от Европейско училище учители на непълен работен ден, които не са командировани от държавите членки, попадат в кръга на посочените в тази разпоредба лица, за разлика от членовете на административния и помощния персонал, които са изключени от посочения кръг лица.
 2)
 Член 27, параграф 2, първа алинея, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността споразумение относно ограничаването на продължителността на трудово правоотношение, което се съдържа в сключения между училището и учителя на непълен работен ден трудов договор, да се смята за акт, който засяга неблагоприятно посочения учител.
 3)
 Член 27, параграф 2, първа алинея, първо изречение от Конвенцията за определяне на статута на Европейските училища трябва да се тълкува в смисъл, че допуска възможността акт, издаден от директора на Европейско училище при упражняване на неговите правомощия, да попада по принцип в приложното поле на тази разпоредба. Точки 1.3, 3.2 и 3.4 от Статута на учителите на непълен работен ден, назначени между 1 септември 1994 г. и 31 август 2011 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че разглеждането на спор по законосъобразността на споразумение относно ограничаването на продължителността на трудово правоотношение, което се съдържа в сключения между учител на непълен работен ден и посочения директор трудов договор, е от изключителната компетентност на Съвета по жалбите към Европейските училища.
 (1) ОВ C 336, 16.11.2013 г.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/22
 Решение на Общия съд от 22 септември 2015 г. — First Islamic Investment Bank/Съвет
 (Дело T-161/13) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на финансови средства - Грешка в преценката - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Пропорционалност))
 (2015/C 371/24)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: First Islamic Investment Bank Ltd (Лабуан, Малайзия) (представители: B. Mettetal и C. Wucher-North, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: Á. de Elera-San Miguel Hurtado и M. Bishop)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 356, стр. 71 и поправка в OB L 268, 2013 г., стр. 19) и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 356, стр. 55; поправка в OB L 268, 2013 г., стр. 18), и от друга страна, искане за отмяна на решението на Съвета за запазване на ограничителните мерки по отношение на жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Отменя в частите, в които се отнасят до First Islamic Investment Bank Ltd:
 —
 точка I от приложението към Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран,
 —
 точка I от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 First Islamic Investment Bank понася половината от собствените си съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от Съвета на Европейския съюз. Съветът понася половината от собствените си съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски, направени от First Islamic Investment Bank.
 (1) ОВ C 141, 18.5.2013 г.


text:
 16.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/33
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 15 януари 2013 г. — BO/Комисия
 (Дело F-27/11) (1)
 (Публична служба - Социално осигуряване - Поемане на разходите за транспорт, свързани с медицински услуги - Разходи за транспорт поради езикови причини)
 2013/C 79/54
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: BO (Аман, Йордания) (представители: L. Levi, M. Vandenbussche и C. Bernard-Glanz, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и D. Martin)
 Предмет
 Публична служба — Искане за отмяна на решенията на ответника, с които се отказва разрешение за поисканите от жалбоподателя медицински услуги в полза на неговия син, на неговата съпруга и на него самия.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решенията на Европейската комисия от 1 юни 2010 г., с които е отказано поемането на разходите за транспорт и за придружител на сина на BO.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези, направени от BO.
 (1) ОВ C 186, 25.6.2011 г., стр. 33.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/9
 Решение на Съда (осми състав) от 25 февруари 2010 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus, Финландия) — производство, образувано по инициатива на Lahti Energia Oy
 (Дело C-209/09) (1)
 (Директива 2000/76/ЕО - Изгаряне на отпадъци - Инсталация за изгаряне - Инсталация за съвместно изгаряне - Комплекс, състоящ се от газов завод и от електроцентрала - Изгаряне в електроцентралата на непречистен газ от термичната обработка на отпадъци в газов завод)
 2010/C 100/12
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страна в главното производство
 Lahti Energia Oy
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 3 от Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 година относно изгарянето на отпадъците (ОВ L 332, стp. 91; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 271) — Комплекс, състоящ се от завод, който произвежда газ от отпадъци, както и от електроцентрала, в чийто парен котел се изгаря отделеният в газовия завод в резултат на термичната обработка на отпадъците газ — Изгаряне в парния котел на електроцентралата на непречистен вместо на пречистен газ
 Диспозитив
 Електроцентрала, която използва като помощно гориво газ, получен в завод след приложена термична обработка към отпадъци, в допълнение към изкопаемите горива, използвани основно в производствената ѝ дейност, се счита заедно с газовия завод за „инсталация за съвместно изгаряне“ по смисъла на член 3, точка 5 от Директива 2000/76/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 декември 2000 година относно изгарянето на отпадъци, когато посоченият газ не е пречистен на територията на посочения завод.
 (1) ОВ C 193, 15.8.2009 г.


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/19
 Иск, предявен на 6 януари 2015 г. — Европейска комисия/Република Австрия
 (Дело C-1/15)
 (2015/C 073/26)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и A. Aresu)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска,
 —
 да се установи, че като е приела и запазила член 1, параграф 2, точка 1, член 2, параграф 1, точка 9, член 10, параграф 3, точка 4, член 14 във връзка с член 14a и член 14b, както и член 21, параграф 1 и член 21a от Bundesgesetz über die Niederlassung und den Aufenthalt in Österreich (Федералният закон за установяването и пребиваването в Австрия) Република Австрия е нарушила задълженията си по член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол (1) и член 13 от Решение No 1/80,
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Някои разпоредби от Bundesgesetz über die Niederlassung und den Aufenthalt in Österreich не са в съответствие с правото на Съюза, доколкото те се отнасят до турски граждани. По-специално става въпрос за:
 —
 задължението на заявителите да подават първото заявление за влизане на федерална територия пред местните компетентни представителства в чужбина и да изчакат решението в чужбина,
 —
 определянето на минимална възраст от 21 години за подаване на заявление за разрешение за пребиваване на основание събиране на семейството,
 —
 доказването на познания по немски език при подаване на първата молба за издаване на разрешение за пребиваване и въвеждането на „споразумение за интеграция“.
 Възражението на Република Австрия, че с циркулярно писмо на Bundesministerium für Inneres (Министерство на вътрешните работи) е дала указания на органите по въпросите за установяване и пребиваване да разглеждат конкретните молби от турски граждани в съответствие с европейското право, не би могло да отстрани нарушението на задълженията по член 41, параграф 1 от Допълнителния протокол и член 13 от Решение No 1/80.
 (1) Регламент (ЕИО) No 2760/72 на Съвета от 19 декември 1972 година относно сключването на Допълнителния протокол, както и на Финансовия протокол, подписани на 23 ноември 1970 година и приложени към Споразумението за асоцииране между Европейската икономическа общност и Турция, и относно мерките, които трябва да се вземат за тяхното влизане в сила, ОВ L 293, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 1, стр. 37.


text:
 27.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/49
 Жалба, подадена на 28 април 2015 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-70/15)
 (2015/C 245/61)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на окончателното решение за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, в което са приложени приетите на 3 март 2011 г. нови общи разпоредби за прилагане (ОРП) на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви за незаконосъобразен член 9 от общите разпоредби за прилагане на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица,
 —
 да се отмени решението от 28 юли 2014 г., с което се потвърждава прехвърлянето на пенсионните права, придобити от жалбоподателя преди встъпването в длъжност, в съответствие с приетите на 3 март 2011 г. общи разпоредби за прилагане на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника за длъжностните лица,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/57
 Иск, предявен на 4 септември 2007 г. — Evropaïki Dynamiki/Комисия
 (Дело T-340/07)
 (2007/C 269/104)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Evropaïki Dynamiki (Атина, Гърция) (представител: N. Korogiannakis, lawyer)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се осъди Комисията да заплати на ищеца сумата от 172 588,62 EUR, представляваща неплатени допустими разходи, понесени от ищеца в рамките на договор No EDC-53007 EEBO/27873,
 —
 да се осъди Комисията да заплати символичната сума от 1 000 EUR, съответстваща на вредата, нанесена върху реномето и репутацията на ищеца,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните и други разноски, понесени от ищеца във връзка с настоящия иск.
 Правни основания и основни доводи
 С иска, на основание член 238 ЕО и член 235 ЕО, се търси обезщетение за вредите, причинени от решението на Комисията от 16 май 2003 г. да прекрати подписания с нея договор No EDC–53007 EEBO/27873 относно проекта „e-Content Exposure and Business Opportunities“ („EEBO“), който се осъществява в рамките на многогодишната програма на Общността за стимулиране развитието и използването на европейско електронно съдържание в глобалните мрежи и за насърчаване на езиковото разнообразие в информационното общество (2001-2005 г.), проект, в чието изпълнение са включени M. Fischer et M. Marthinsen, като външни консултанти.
 В подкрепа на искането си ищецът поддържа, че решението на възложителя (DG INFSO) за прекратяване на договора съдържало очевидни грешки в преценката, в резултат на което възложителят не изпълнил договорните си задължения. Освен това ищецът твърди, че оспореното решение било прието в нарушение на принципите на добро управление и на прозрачност и, че определени представители на Комисията многократно не успявали да отстранят твърдяните конфликти на интереси. При тези обстоятелства ищецът претендира както обезщетение за вредите, претърпени вследствие на предоставените услуги, така и допустимите разходи, понесени в рамките на изпълнението на договора, включително лихвите, считано от датата, на която тези суми са станали изискуеми.


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/10
 Решение на Съда (пети състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Korkein hallinto-oikeus — Финландия) — P Oy
 (Дело C-6/12) (1)
 (Държавни помощи - Членове 107 ДФЕС и 108 ДФЕС - Условие за „селективност“ - Регламент (ЕО) No 659/1999 - Член 1, буква б), подточка i) - Съществуваща помощ - Национална правна уредба за подоходното облагане на дружествата - Право на приспадане на загубите - Изключване на приспадането при промяна на собствеността - Разрешаване на дерогации - Право на преценка на данъчната администрация)
 2013/C 260/17
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 P Oy
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein hallinto-oikeus — Тълкуване на член 107, параграф 1 ДФЕС — Разпоредби относно приспадането на реализираните от дружествата загуби — Законови разпоредби относно подоходното облагане, съгласно които осчетоводените в рамките на данъчната година загуби могат да се пренасят и приспадат през следващи данъчни години от евентуалната печалба — Изключване на приспадането при промяна на собствеността върху капитала в годината, в която е осчетоводена печалбата или след това — Дерогация от правилото, съгласно което се изключва приспадането на загубите, при наличие на съществени основания, свързани с продължаването на дейността на съответното дружество
 Диспозитив
 1.
 Данъчен режим като разглеждания в главното производство може да отговаря на условието за селективност — елемент от понятието „държавна помощ“ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, — ако бъде установено, че референтната система, а именно „обичайната“ система, се изразява в забрана на приспадането на загуби при промяна на собствеността по смисъла на член 122, алинея 1 от Закон No 1535/1992 от 30 декември 1992 г. за подоходното облагане (Tuloverolaki), а по отношение на нея разрешителната система, предвидена в алинея 3 на същия член, се явява изключение. Подобен режим може да бъде обоснован от естеството или общата структура на системата, в която се вписва, но е изключено компетентният национален орган, що се отнася до разрешението за дерогация от забраната за приспадане на загубите, да разполага с оперативна самостоятелност, която го овластява да основе решенията си за даване на разрешение на чужди на този данъчен режим критерии. Въпреки това Съдът не разполага с достатъчно данни, за да се произнесе окончателно по тези квалификации.
 2.
 Член 108, параграф 3 ДФЕС допуска данъчен режим като предвидения в член 122, алинеи 1 и 3 от Закон No 1535/1992, при положение че бъде квалифициран като „държавна помощ“, която поради характера си на съществуваща помощ продължава да се прилага в държавата членка, в която е установен този данъчен режим, без да се засяга предвидената в посочения член 108, параграф 3 ДФЕС компетентност на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 58, 25.2.2012 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/14
 Решение на Съда (трети състав) от 20 септември 2007 г. — Société des Produits Nestlé SA/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Quick restaurants SA
 (Дело C-193/06 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Фигуративна марка, съдържаща словесния елемент „QUICKY“ - Възражение на притежателя на по-ранни национални словни марки QUICKIES - Вероятност от объркване - Цялостна преценка)
 (2007/C 269/26)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Société des Produits Nestlé SA (представител: D. Masson, avocat)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral), Quick restaurants SA (представители: E. De Gryse, F. de Visscher и D. Moreau, avocats)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (първи състав) от 22 февруари 2006 г. по дело Nestlé/OHMI, с встъпила страна: Quick restaurants SA (дело T-74/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за отмяна на решението на втори апелативен състав на СХВП от 17 декември 2003 г. (по дело R 922/2001-2) относно процедура по възражение между Société des produits Nestlé SA и Quick restaurants SA
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 22 февруари 2006 г. по дело Nestlé/OHMI — Quick (QUICKY) (T-74/04), доколкото Първоинстанционният съд, в нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността, не преценява зрителната прилика между разглежданите знаци, като се основава на общото впечатление, създадено от тях.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 3)
 Връща делото на Първоинстанционния съд на Европейските общности.
 4)
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 165, 15.7.2006 г.


text:
 29.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 111/21
 Решение на Общия съд от 18 февруари 2016 г. — Jannatian/Съвет
 (Дело T-328/14) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Забрана за влизане или транзитно преминаване - Жалба за отмяна - Липса на основание за произнасяне по същество - Извъндоговорна отговорност - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Неимуществена вреда))
 (2016/C 111/25)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mahmoud Jannatian (Техеран, Иран) (представители: I. Smith Monnerville и S. Monnerville, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Naert и M. Bishop)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Съвета 2010/413/ОВППС от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (OВ L 195, стp.39); Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (OВ L 281, стp.81); Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (OВ L 281, стp.1); Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (OВ L 88, стp.1); Регламент за изпълнение (ЕС) No 350/2012 на Съвета от 23 април 2012 г. (OВ L110, стp.17); Регламент за изпълнение (ЕС) No 709/2012 на Съвета от 2 август 2012 г. (OВ L 208, стp.2); Регламент за изпълнение (ЕС) No 945/2012 на Съвета от 15 октомври 2012 г. (OВ L 282, стp.16); Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 г. (OВ L 356, стp.55); Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета от 6 юни 2013 г. (OВ L 156, стp.3); Регламент за изпълнение (ЕС) No 1203/2013 на Съвета от 26 ноември 2013 г. (OВ L 316, стp.1); и Регламент за изпълнение (ЕС) No 397/2014 на Съвета от 16 април 2014 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 356, стp.1), доколкото засягат жалбоподателя, както и искане за заплащане на обезщетение за вредите, които той твърди, че е претърпял.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по същество по жалбата относно отмяната на Решение на Съвета 2010/413/ОВППС от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС; Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413; Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007; Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010; Регламент за изпълнение (ЕС) No 350/2012 на Съвета от 23 април 2012 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 709/2012 на Съвета от 2 август 2012 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 945/2012


text:
на Съвета от 15 октомври 2012 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета от 6 юни 2013 г.; Регламент за изпълнение (ЕС) No 1203/2013 на Съвета от 26 ноември 2013 г.; и Регламент за изпълнение (ЕС) No 397/2014 на Съвета от 16 април 2014 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Г-н Mahmoud Jannatian и Съветът на Европейския съюз понасят направените от всеки от тях разноски.
 (1) ОВ C 212, 7.7.2014 г.


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/57
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 21 юли 2016 г. — Stanley/Комисия
 (Дело F-5/16) (1)
 ((Публична служба - Договорно нает служител - Искане по смисъла на член 90, параграф 1 от Правилника - Искане за преквалифициране на договора - Разумен срок - Липса - Явна недопустимост))
 (2016/C 364/75)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: John Stanley (Апия, Самоа) (представител: O. Mader, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Berscheid и C. Berardis-Kayser, и B. Wägenbaur, адвокат)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на решението на Комисията да не преквалифицира договора на жалбоподателя като договор за срочно нает служител и, евентуално, искане за обезщетение за претърпяната имуществена вреда.
 Диспозитив на определението
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда г-н John Stanley да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 145, 25.4.2016 г., стр. 37