text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/21
 Преюдициално запитване, отправено от Arbeitsgericht Passau (Германия) на 16 май 2011 г. — Konstantin Toltschin/Kaiser GmbH
 (Дело C-230/11)
 2011/C 269/39
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Arbeitsgericht Passau
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Konstantin Toltschin
 Ответник: Kaiser GmbH
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 12 декември 2007 г., съответно член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време (1) да се тълкуват в смисъл, че те не допускат национални правни разпоредби или практики, съгласно които при намаляване на дължимите работни дни през седмицата в резултат на законосъобразно разпореждане относно намаленото работно време правото на частично безработното лице на платен годишен отпуск се коригира на pro rata основа, така че да отразява съотношението между броя на работните дни в седмицата през намаленото работно време и броя на работните дни в седмицата на работник на пълно работно време, като в резултат на това през намаленото работно време частично безработното лице получава само съответстващо намалено право на отпуск?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия преюдициален въпрос:
 Следва ли член 31, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз от 12 декември 2007 г., съответно член 7, параграф 1 от Директива 2003/88/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно някои аспекти на организацията на работното време да се тълкуват в смисъл, че те не допускат национални правни разпоредби или практики, съгласно които при свеждане на дължимите работни дни през седмицата до нула в резултат на законосъобразно разпореждане относно намаленото работно време правото на частично безработното лице на платен годишен отпуск се коригира на pro rata до нула, като в резултат на това през „намаленото до нула работно време“ частично безработното лице не получава никакво право на отпуск?
 (1) ОВ L 299, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 3.


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/24
 Жалба, подадена на 17 септември 2016 г. — Márquez Alentà/EUIPO — Fiesta Hotels & Resorts (Изображение на мравка)
 (Дело T-657/16)
 (2016/C 410/34)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Marc Márquez Alentà (Сервера, Испания) (представител: J. Carbonell Callicó, abogado)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ибиса, Испания)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на мравка) — заявка за регистрация No 12 715 661
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 30 юни 2016 г. по преписка R 1242/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта, с която частично са уважени жалба R 1242/2015-1 и възражението за определени заявени стоки от клас 16 и услуги от клас 35,
 —
 вследствие на това да потвърди решението на отдела по споровете и да уважи заявката за регистрация на марката за всички стоки и услуги от класове 16, 35, 41 и 43, за които е направена,
 —
 да възложи на ответника разноските по производството в съответствие с член 87, параграф 2 от Регламента относно марката на Общността.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, букви a) и б) от Регламент No 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/55
 Жалба, подадена на 6 декември 2010 г. — Novatex/Съвет
 (Дело T-556/10)
 ()
 2011/C 30/97
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Novatex Ltd (Карачи, Пакистан) (представител: B. Servais, lawyer)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 857/2010 на Съвета от 27 септември 2010 година за налагане на окончателно изравнително мито и за окончателно събиране на временното мито, наложено върху вноса на някои видове полиетилен терефталат с произход от Иран, Пакистан и Обединените арабски емирства (1);
 —
 да се осъди Съветът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две правни основания.
 С първото правно основание жалбоподателят твърди, че Съветът е нарушил член 3 от Регламент (ЕО) No 597/2009 (2) на Съвета, като неправилно е приел, че Режимът на окончателните данъци (FTR) е схема, която лишава правителството от приходи и следователно представлява финансово подпомагане, както и че FTR неизменно облагодетелства жалбоподателя. Според жалбоподателя:
 —
 не следва да се приеме, че Режимът на окончателните данъци представлява финансово подпомагане на основание член 3, параграф 1, буква а), точка ii) от Регламент (ЕО) No 597/2009 на Съвета, тълкуван в съответствие с релевантните разпоредби на Споразумението на СТО за субсидиите и изравнителните мерки и тълкуването им съгласно съдебната практика на СТО,
 —
 обжалваният регламент нарушава член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 597/2009 на Съвета, тълкуван в съответствие с релевантните разпоредби на Споразумението на СТО за субсидиите и изравнителните мерки, тъй като с него се приема, че Режимът на окончателните данъци облагодетелства жалбоподателя.
 С второто правно основание жалбоподателят твърди, че Съветът е нарушил:
 —
 член 3, параграфи 2 и 6, буква б) от Регламент (ЕО) No 597/2009 на Съвета, тълкуван в съответствие с разпоредбите на Споразумението на СТО за субсидиите и изравнителните мерки, тъй като Съветът е приложил съществуващата през разследвания период търговска ставка, поместена на интернет страницата на Държавната банка на Пакистан, вместо търговската ставка към момента на отпускане на заема на жалбоподателя,
 —
 член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 597/2009 на Съвета, тълкуван в съответствие с разпоредбите на Споразумението на СТО за субсидиите и изравнителните мерки, тъй като Съветът е приложил неподходящ знаменател, по-специално експортния оборот вместо оборота.
 (1) ОВ L 254, 2010 г., стp. 10.
 (2) Регламент (ЕО) No 597/2009 на Съвета от 11 юни 2009 година относно защитата срещу субсидиран внос от държави, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 188, 2009 г., стp. 93).


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/3
 Решение на Съда (голям състав) от 1 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V./Bundesrepublik Deutschland
 (Дело C-461/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Околна среда - Политика на Европейския съюз в областта на водите - Директива 2000/60/ЕО - Член 4, параграф 1 - Екологични цели във връзка с повърхностните води - Влошаване на състоянието на повърхностен воден обект - Проект за преустройване на воден път - Задължение на държавите членки да не разрешат проект, който може да предизвика влошаване на състоянието на повърхностен воден обект - Определящи критерии за преценката налице ли е влошаване на състоянието на воден обект))
 (2015/C 294/04)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bund für Umwelt und Naturschutz Deutschland e.V
 Ответник: Bundesrepublik Deutschland
 в присъствието на: Freie Hansestadt Bremen
 Диспозитив
 1)
 Член 4, параграф 1, буква а), подточки i)—iii) от Директива 2000/60 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите трябва да се тълкува в смисъл, че държавите членки са длъжни, освен ако бъде предоставено изключение, да откажат разрешение за определен проект, когато той може да предизвика влошаване на състоянието на повърхностен воден обект или когато застрашава постигането на добро състояние на повърхностните води или на добър екологичен потенциал и на добро химично състояние на повърхностните води към датата, предвидена в Директивата.
 2)
 Понятието „влошаване на състоянието“ на повърхностен воден обект в член 4, параграф 1, буква а), подточка i) от Директива 2000/60 трябва да се тълкува в смисъл, че е налице влошаване, когато състоянието на поне един от качествените елементи по смисъла на приложение V към Директивата се влоши с един клас, дори влошаването да не води до влошаване на класирането на повърхностния воден обект като цяло. Ако обаче съответният качествен елемент по смисъла на приложението вече е в най-ниския клас, всяко влошаване на този елемент представлява „влошаване на състоянието“ на повърхностен воден обект по смисъла на посочения член 4, параграф 1, буква а), подточка i).
 (1) ОВ C 352, 30.11.2013 г.


text:
 26.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/18
 Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 10 юли 2009 г. — TerreStar Europe/Комисия
 (Дело T-196/09 R)
 (Обезпечително производство - Решение относно подбора на оператори на общоевропейски системи, предоставящи мобилни спътникови услуги - Молба за спиране на изпълнението и временни мерки - Липса на неотложност)
 2009/C 233/33
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: TerreStar Europe Ltd (Лондон, Обединеното кралство) (представители: R. Olofsson, avocat, и J. Killick, barrister)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: G. Braun и A. Nijenhuis, подпомагани от K. Platteau и D. Van Liedekerke, avocats)
 Предмет
 По същество, молба за спиране на изпълнението на Решение 2009/449/ЕО на Комисията от 13 май 2009 година относно подбора на оператори на общоевропейски системи, предоставящи мобилни спътникови услуги (МСУ) (ОВ L 149, стр. 65)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски


text:
 26.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/40
 Жалба, подадена на 17 ноември 2014 г. — Ica Foods/СХВП — San Lucio (GROK)
 (Дело T-774/14)
 (2015/C 026/51)
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Ica Foods SpA (Pomezia, Италия) (представител: A. Nespega, avvocato)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: San Lucio Srl (San Gervasio Bresciano, Италия)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка „GROK“ — марка на Общността No 4 439 956
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 9 септември 2014 г. по преписка R 1815/2013-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение, отнасящо се до производство за отмяна No 6374C, насочено срещу регистрацията на марка на Общността „GROK“ No 4439956 поради нарушение на членове 62 и 63 от регламента за марката на Общността и/или нарушение на член 8 на Регламент No 40/94, и/или поради недостатъчност на мотивите по изложените по-горе съображения;
 —
 да осъди ответника да заплати всички разходи и съдебни разноски в настоящото производство.
 Изложени основания
 —
 нарушение на членове 62 и 63 от регламента за марката на Общността, тъй като СХВП не е указала на жалбоподателя срока за представяне на становище по жалбата, от което е последвало нарушение на принципа на състезателност;
 —
 нарушение на член 8 от Регламент No 40/94 и липса на мотиви по отношение на сходството между млечните продукти на San Lucio и на продуктите, които са предмет на регистрация за марките на ICA;
 —
 нарушение на член 8 от Регламент No 40/94 и липса на мотиви по отношение на сходството между марката „GROK“ на San Lucio и марката „CRIK CROK“ на ICA;
 —
 нарушение на член 8 от Регламент No 40/94 и липса на мотиви относно репутацията на марката „CRIK CROK“ на ICA.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/78
 Жалба, подадена на 15 септември 2009 г. — Pucci International/СХВП — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
 (Дело T-357/09)
 2009/C 267/140
 Език, на който е подадена жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Emilio Pucci International BV (Baarn, Нидерландия) (представители: M. Boletto, E. Gavuzzi, G. Lazzeretti и P. Roncaglia, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 юни 2009 г. по съединени преписки R 770/2008-2 и R 826/2008-2, в частта, с която се приема заявка No 3 679 594 за регистрация на марка на Общността „Emidio Tucci“ за всички стоки и услуги, които тя обхваща в класове 1, 2, 4—17, 19, 20, 21, 22, 23, 26—45;
 —
 да се осъди ответника да заплати, направените от жалбоподателя разноски в хода на това производство; и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати направените от жалбоподателя разноски в хода на производството пред отдела по спорове и апелативния състав на СХВП.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „Emidio Tucci“ за стоки и услуги в класове 1—45
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Регистрация като марка на Общността на фигуративната марка „Emilio Pucci“ за стоки в класове 18 и 24; италианска регистрация на словната марка „EMILIO PUCCI“, регистрирана за стоки в класове 3, 14, 18, 21, 24, 25 и 33; италианска регистрация на словната марка „EMILIO PUCCI“ за стоки в класове 9, 12, 18, 20, 26, 27 и 34; италианска регистрация на фигуративната марка „Emilio Pucci“, регистрирана за стоки в класове 14, 18, 24 и 25
 Решение на отдела по споровете: Възражението е частично уважено
 Решение на апелативния състав: Жалбата е частично уважена по преписки R 826/2008-2 и R 770/2008-2; жалбата се отхвърля в останалата част
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е допуснал грешка в заключението си, че тези правни разпоредби не могли да се прилагат по отношение на стоки и услуги, обхванати от разглежданата марка на Общността в класове 1, 2, 4—17, 19, 20, част от 21, 22, 23 и 26—45.


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/57
 Жалба, подадена на 27 август 2010 г. — Vtesse Networks/Комисия
 (Дело T-362/10)
 ()
 (2010/C 288/106)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Vtesse Networks Ltd (Hertford, Обединеното кралство) (представител: H. Mercer QC, Barrister)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се приеме жалбата за допустима;
 —
 да се отмени параграф 72 от Решение на Комисията C(2010) 3204 по преписка за държавни помощи N 461/2009 (ОВ C 162, 2010 г., стр. 1); и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска да бъде отменено на основание член 263 ДФЕС Решение на Комисията C(2010) 3204 по преписка за държавни помощи N 461/2009 (ОВ C 162, 2010 г., стр. 1) в частта, с която е прието, че мярката за подпомагане „Cornwall & Isles of Scilly Next Generation Broadband“, с която се предоставя помощ от Европейския фонд за регионално развитие за разгръщане на широколентови мрежи от следващо поколение в района на Cornwall & Isles of Scilly, е съвместима с член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните правни основания:
 Първо, жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката на фактите, в частност като е приела:
 а)
 че е проведена открита, недискриминационна и конкурентна процедура за възлагане на обществена поръчка, а е трябвало да приеме, че не е имало никаква конкуренция при провеждане на процедурата;
 б)
 че всички оференти имат достъп до съществуващата инфраструктура при поискване, а всъщност основният оператор открито е признал, че не използва инфраструктурата, която е разделена на пакети и достъпна за всички оференти при поискване;
 в)
 че общото въздействие върху конкуренцията е положително, а всъщност конкуренцията е изключена вследствие на действията на основния оператор.
 Освен това жалбоподателят поддържа, че Комисията не е приложила и/или е нарушила член 102 ДФЕС, вследствие на което извършената в Решение C(2010) 3204 преценка на въздействието на мярката върху конкуренцията е неправилна, и поради това посоченото решение е незаконосъбразно и противоречи на член 107, параграф 3,буква в) ДФЕС като от значение с оглед на член 102 ДФЕС са следните нарушения:
 а)
 незаконосъобразно предоставяне на обвързан достъп до съществуващата инфраструктура от свободни оптични кабели с активна електроника;
 б)
 непредоставяне на достъп на конкурентните оференти до оптичните кабели и/или проводниците;
 в)
 злоупотреба чрез свиване на маржа като групирането на оптични кабели с активна електроника се използва за създаване на продукти, които не позволяват на жалбоподателя или на други конкуренти да се конкурират за възлагане на обществена поръчка.
 На последно място жалбоподателят твърди, че Комисията нарушава правото му на защита, по-специално като не извършва пълно разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС, по следните съображения:
 а)
 в светлината на първото и второто правно основание е незаконосъобразно да се приключи разследването съгласно член 108, параграф 3 ДФЕС и/или да не се извърши пълно разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС;
 б)
 приключването на разследването преди провеждането на официална процедура по разследване лишава жалбоподателя от процесуалните му права;
 в)
 нарушение на правото


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/36
 Преюдициално запитване от Juzgado Mercantil no 3 de Barcelona (Испания), постъпило на 9 декември 2014 г. — Nuria Robirosa Carrera и César Romera Navales/Banco Popular Español, S.A.
 (Дело C-570/14)
 (2015/C 046/42)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado Mercantil de Barcelona
 Страни в главното производство
 Ищци: Nuria Robirosa Carrera и César Romera Navales
 Ответник: Banco Popular Español, S.A.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Не представлява ли член 43 от испанския Закон за производството по граждански дела, който не допуска съдът да предложи на страните евентуално спиране на производството по гражданско дело, когато друг съдебен състав или друг съд е отправил преюдициално запитване до Съда на Европейския съюз, явно ограничение на предвиденото в член 7 от Директива 93/13/ЕИО (1) що се отнася до задължението на държавите членки да осигурят в интерес на потребителите и конкурентите наличието на подходящи и ефективни мерки за предотвратяване на употребата на неравноправни клаузи в договори, сключени между потребители и продавачи или доставчици?
 2)
 Не представлява член 721.2 от испанския Закон за производството по граждански дела, който не допуска съдът служебно да постанови или предложи постановяването на привременни мерки в рамките на производство по индивидуален иск, в което се разглежда недействителността на общо условие като неравноправно, явно ограничение на предвиденото в член 7 от Директива 93/13/ЕИО що се отнася до задължението на държавите членки да осигурят в интерес на потребителите и конкурентите наличието на подходящи и ефективни мерки за предотвратяване на употребата на неравноправни клаузи в договори, сключени между потребители и продавачи или доставчици?
 3)
 Не следва ли действието на привременните мерки, които могат да бъдат постановени служебно или по искане на някоя от страните в рамките на производство по индивидуален иск, да продължи до окончателното произнасяне по този иск или по колективен иск, който се конкурира с упражняването на правото на индивидуален иск, за да се осигурят подходящите и ефективни мерки, предвидени в член 7 от посочената директива?
 (1) Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, глава 15, том 2, стр. 273).


text:
 10.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/23
 Иск, предявен на 23 януари 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-20/07)
 (2007/C 56/43)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: J. Hottiaux и D. Lawunmi)
 Ответник: Ирландия
 Искания на ищеца
 —
 да се постанови, че като не е приела законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за прилагането на Директива 2004/26/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година за изменение на Директива 97/68/ЕО за сближаването на законодателствата на държавите-членки относно мерките за намаляване на емисиите на замърсяващи газове и частици от двигатели с вътрешно горене, предназначени за извънпътни подвижни машини (1), или във всички случаи, като не е уведомила Комисията за евентуално приетите такива разпоредби, Ирландия не е изпълнила задълженията си по член 3 от споменатата по-горе директива.
 —
 да се осъди Ирландия да заплати разноските, свързани с това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Крайният срок за транспониране на директивата изтече на 20 май 2005 г.
 (1) ОВ L 146, стр. 1.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/55
 Жалба, подадена на 18 юли 2011 г. — Langguth Erben/СХВП (MEDINET)
 (Дело T-378/11)
 2011/C 269/121
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Franz Wilhelm Langguth Erben GmbH & Co. KG (Traben-Trarbach, Германия) (представители: R. Kunze и G. Würtenberger, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав от 10 май 2011 г. по преписка R 1598/2010-4 във връзка със заявка No 8 786 485 за регистрация на марка на Общността,
 —
 да осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „MEDINET“ за стоки от клас 33 — Заявка No 8 786 485
 Решение на проверителя: отказва регистрацията на заявената марка с предходността на по-ранни национални и международни марки.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на членове 34, 75 и 77 от Регламент No 207/2009, тъй като апелативният състав: i) незаконосъобразно е отхвърлил регистрацията на предходността, ii) не е отговорил на доводите на жалбоподателя относно решенията на апелативните състави във връзка с претендирането на приоритет и предходност, и iii) не е насрочил заседание.


text:
 26.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/9
 Жалба, подадена на 24 януари 2011 г. — Air France/Комисия
 (Дело T-63/11)
 2011/C 95/14
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Société Air France (Roissy Charles de Gaulle, Франция) (представители: A. Wachsmann и S. Thibault-Liger, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло на основание член 263 ДФЕС Решение на Европейската комисия No C(2010) 7694 окончателен от 9 ноември 2010 г. относно процедура за прилагане на член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз, на член 53 от Споразумението за ЕИП и на член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт, Преписка COMP/39.258 — Превоз на товари по въздуха в частта, която се отнася до Société Air France, както и мотивите, на които се основава неговия диспозитив,
 —
 да отмени поне член 5 б) от Решение No C(2010) 7694 окончателен от 9 ноември 2010 г., с който на Société Air France се налага глоба и мотивите, на които той се основава, или размера на тази глоба да се намали до подходящ размер на основание член 261 ДФЕС,
 —
 във всички случаи Комисията да бъде осъдена да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят се позовава на десет правни основания, които като цяло са еднакви или подобни на изложените в рамките на дело T-62/11, Air France — KLM/Комисия.


text:
 25.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/33
 Преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство), постъпило на 30 май 2016 г. — American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
 (Дело C-304/16)
 (2016/C 270/37)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: American Express Co.
 Ответник: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury, Diners Club International Limited, MasterCard Europe S.A.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Прилага ли се изискването по член 1, параграф 5 и член 2, точка 18 от Регламент (ЕС) 2015/751 (1) („РОТ“) тристранна платежна картова схема, издаваща платежни инструменти, свързани с карти, с партньор в рамките на сътрудничество на различни марки или чрез посредник, да се приравнява на четиристранна платежна картова схема само доколкото партньорът в рамките на сътрудничество на различни марки или посредникът действа в качеството на „издател“ по смисъла на член 2, параграф 2 и съображение 29 от РОТ (по-точно когато този партньор или посредник е в договорно правоотношение с платеца, по силата на което той се договаря да му предостави платежен инструмент за иницииране и обработка на платежните операции на платеца, свързани с карти
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, невалидни ли са член 1, параграф 5 и член 2, точка 18 от РОТ, доколкото предвиждат, че такива договорености се считат за четиристранни платежни картови схеми, поради:
 a)
 липса на мотиви в съответствие с член 296 ДФЕС,
 б)
 явна грешка в преценката, и/или
 в)
 нарушение на принципа на пропорционалност?
 (1) Регламент (ЕС) 2015/751 на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2015 година относно обменните такси за платежни операции, свързани с карти (ОВ L 123, стр. 1)


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/43
 Иск, предявен на 25 януари 2010 г. — Noko Ngele/Комисия
 (Дело T-15/10)
 (2010/C 161/68)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Mariyus Noko Ngele (Брюксел, Белгия) (представител: F. Sabakunzi, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че ЦРП не замества ЦИР и няма правосубектност и качество на юридическо лице в Белгия,
 —
 да се осъдят солидарно Европейската комисия, един от нейните членове и някои от нейните служители да заплатят обезщетение за имуществени вреди в размер на двеста хиляди евро, заедно със законната годишна лихва в размер на 10 % от 1995 г. нататък, а също и лихвите от датата на предявяване на настоящия иск,
 —
 да се осъдят солидарно Европейската комисия, един от нейните членове и някои от нейните служители да заплатят обезщетение за неимуществени вреди в размер на пет милиона евро, заедно с лихви от датата на предявяване на настоящия иск,
 —
 да се допусне предварително изпълнение на решението, което ще бъде постановено,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски, както и парично обезщетение за други разноски по производството в размер на тридесет хиляди евро.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск се цели да се поправи вредата, която жалбоподателят твърди, че е претърпял в резултат на невъзможността да събере свое вземане срещу „Център за индустриално развитие (ЦИР)“ вследствие на заместването на тази организация със съвместна организация на групата на държавите от АКТБ (Африка, Карибите и Тихоокеанския басейн) и на Европейския съюз, наречена „Център за развитие на предприемачеството (ЦРП)“.


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/37
 Решение на Общия съд от 10 септември 2015 г. — Laverana/СХВП (ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION)
 (Дело T-608/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 354/44)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Laverana GmbH & Co. KG (Венигзен, Германия) (представители: J. Wachinger, M. Zöbisch и D. Chatterjee, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Walicka и D. Botis)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 2 юни 2014 г. (преписка R 121/2014-4), постановено по заявка за регистрация на фигуративния знак „ORGANIC WITH PLANT FLUID FROM OUR OWN PRODUCTION“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Laverana GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 361, 13.10.2014 г.


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/24
 Иск, предявен на 15 август 2007 г. — Кралство Нидерландия/Комисия
 (Дело T-309/07)
 (2007/C 235/45)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Кралство Нидерландия [представители: C. Wissels, M. de Grave и Y. de Vries, gemachtigden]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение 2007/395, доколкото в него Комисията заключава, че съгласно член 95, параграф 6 ЕО е необходимо нейното одобрение, за да се запазят националните разпоредби за употребата на хлорирани парафини с къса верига, които не са посочени в Директива 2002/45/ЕО.
 —
 да се осъди Комисията да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Изтъкнатите основания и доводи са аналогични на представените по дело Т-234/04, Нидерландия/Комисия (предишно дело С-103/04) (1).
 (1) ОВ C 94, 17.4.2004 г., стр. 30.


text:
 7.7.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/11
 Иск, предявен на 20 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-211/07)
 (2007/C 155/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: N. Yerrell)
 Ответник: Ирландия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като оставя в сила раздели 5.2 и 5.3 от Motor Insurance Agreement [Споразумение относно застраховките на моторните превозни средства] от 31 май 2004 г. и в частност: i) като изключва изплащането на обезщетение на ползващите превозни средства лица, ако всички участвали в произшествието превозни средства не са застраховани, и ii) като ограничава правото на обезщетение по отношение на лицата в незастраховано превозно средство, които не са причинили вреди или телесни повреди, Ирландия не е изпълнила задълженията си, произтичащи от Директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите-членки, свързани със застраховките гражданска отговорност при използването на моторни превозни средства, и в частност член 1, параграф 4, алинея трета от същата, и
 —
 да се осъди Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Раздел 5.3 от Споразумението между ирландското Министерство на транспорта и Motor Insurers' Bureau of Ireland (Националното бюро на Ирландия като страна членка на системата „Зелена карта“) от 31 май 2004 г. (наричано по-нататък „Споразумението“) предвижда да бъдат изключени от изплащане на обезщетение всички водачи на незастраховани превозни средства, независимо дали са причинили произшествието или не, и по този начин превишава разрешените предели на изключване на изплащането на обезщетение, залегнали в член 1, параграф 4, алинея трета от директивата.
 Що се отнася до положението на пътниците, превозвани в незастраховани превозни средства, раздел 5.2 от Споразумението предвижда общо изключване от изплащане на обезщетение за всички случаи, когато увреденото лице „е знаело или от гледна точка на разума е трябвало да знае, че е нямало действаща одобрена застрахователна полица“. В следствие на това, всички пътници в незастраховани превозни средства са третирани по един и същ начин, независимо дали са пътували в превозното средство, причинило вредите или телесните повреди, или не. Това е в явно противоречие с текста на член 1, параграф 4, алинея трета от директивата, който прави изрично разграничение между тези две ситуации и ограничава изключването от изплащане на обезщетение по отношение на тези лица (включително и водача) в превозното средство, причинило вредите или телесните повреди.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/25
 Жалба, подадена на 20 март 2013 г. — Selo Medical/СХВП
 (Дело T-173/13)
 2013/C 141/46
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Selo Medical GmbH (Унтернберг, Австрия) (представител: T. Schneider, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: biosyn Arzneimittel GmbH (Фелбах, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 януари 2013 г. по преписка No R 2601/2011-4 и да отхвърли възражението срещу заявлението за марка на Общността в неговата цялост,
 —
 да осъди СХВП, съответно встъпилата страна, да заплатят съдебните разноски съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „SELOGYN“ за стоки от клас 5 — заявка за марка на Общността No 9 049 016.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: biosyn Arzneimittel GmbH.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: национална словна марка „SELESYN“ за стоки и услуги от класове 5, 29 и 44.
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/40
 Решение на Общия съд от 28 октомври 2010 г. — Farmeco/СХВП — Allergan (BOTUMAX)
 (Дело T-131/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „BOTUMAX“ - По-ранни словни и фигуративни марки на Общността „BOTOX“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Засягане на реномето - Член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) и параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2010/C 346/80
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Farmeco AE Dermokallyntika (Атина, Гърция) (представител: N. Lyperis, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Allergan, Inc. (Irvine, Калифорния, Съединените щати)
 Предмет
 Жалба за отмяна срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 2 февруари 2009 г. (преписка R 60/2008-4) относно производство по възражение между Allergan Inc. и Farmeco AE Dermokallyntika
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Farmeco AE Dermokallyntika да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 129, 6.6.2009 г.


text:
 17.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 231/36
 Жалба, подадена на 12 май 2017 г. — Le Pen/Парламент
 (Дело T-284/17)
 (2017/C 231/45)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Marion Le Pen (Сен Клу, Франция) (представител: M. Ceccaldi, avocat)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейския парламент от 2 март 2017 г. по искането за снемане на имунитета на Marine Le Pen 2016/2295 (IMM),
 —
 да осъди Европейския парламент да заплати на г-жа Marine Le Pen сумата от 35 000 EUR за поправяне на претърпените неимуществени вреди,
 —
 да осъди Европейския парламент да заплати на г-жа Marine Le Pen сумата от 5 000 EUR, представляващи подлежащи на възстановяване съдебни разноски,
 —
 да осъди Европейския парламент да заплати всички разноски за производството.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 8 от Протокол No 7 относно привилегиите и имунитетите на Европейския съюз. (наричан по-нататък „Протоколът“). Това основание е разделено на четири части.
 —
 Първата част е изведена от обхвата на предвидения в член 8 от Протокола имунитет.
 —
 Втората част е изведена от предмета на предвидения в член 8 от Протокола имунитет.
 —
 Третата част е изведена от традиционното опазване от Парламента на предвидения в член 8 от Протокола имунитет.
 —
 Четвъртата част е изведена от нарушаване на предвидения в член 8 от Протокола имунитет на г-жа Le Pen.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на член 9 от Протокола. Това основание е разделено на три части.
 —
 Първата част е изведена от предмета на член 9 от Протокола.
 —
 Втората част е изведена от грешката на Европейския парламент при прилагане на правото във връзка със снемането на имунитета на г-жа Le Pen.
 —
 Третата част е изведена от обстоятелството, че решението за снемане на имунитета противоречало на независимостта на г-жа Le Pen и на институцията.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на принципа на равно третиране и на принципа на добра администрация. Това основание е разделено на две части.
 —
 Първата част е изведена от разликата в третирането на г-жа Le Pen в сравнение със сходни положения и от нарушаване на принципа на равно третиране.
 —
 Втората част е изведена от обстоятелството, че обжалваното решение представлявало очевиден случай на fumus persecutionis и нарушавало принципа на добра администрация.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от нарушение на правото на защита.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/20
 Иск, предявен на 8 април 2007 г. — Spira/Комисия
 (Дело T-108/07)
 (2007/C 129/36)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Diamanthandel A. Spira BVBA (Антверпен, Белгия) (представители: J. Bourgeois, Y. van Gerven, F. Louis и A. Vallery, адвокати)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решението на Комисията от 26 януари 2007 г. в съответствие с член 7, параграф 2 от Регламент No 773/2004 на Съвета, по дело COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice;
 —
 да се осъди Комисията да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът оспорва решението на Комисията от 26 януари 2007 г. по дело в областта на конкуренцията COMP/38.826/B-2 — Spira/De Beers/DTC Supplier of Choice, с което Комисията е отхвърлила жалбата на ищеца относно нарушения на членове 81 и 82 от ДЕО във връзка със системата „Supplier of Choice“, използвана от De Beers Group за дистрибутиране на необработени диаманти, на основание липса на достатъчен общностен интерес за по-нататъшно разглеждане на жалбата на ищеца.
 Ищецът твърди, че De Beers — производител на необработени диаманти, който според ищеца е бил ангажиран главно с етапите, предшестващи продажбата на необработени диаманти — се опитва чрез неговата система „Supplier of Choice “да разпростре своя контрол над пазара, така че да обхване цялостния канал за диаманти — от мината до потребителя, т. е. също и пазарите надолу по веригата.
 В подкрепа на своето искане ищецът изтъква три правни основания.
 Първо, ищецът заявява, че Комисията не е изпълнила задължението си да проведе внимателно и безпристрастно разследване по жалбата и да проучи с дължимата грижа и безпристрастност антиконкурентните практики, посочени в жалбата.
 Второ, ищецът твърди, че Комисията не би могла да претендира, че налице е била липса на достатъчен общностен интерес за разглеждане на жалбата, с оглед на мащаба на въпросната дейност, географския обхват на антиконкурентните практики и вредата, нанесена на конкуренцията и вътрешния пазар, причинена от нарушенията.
 На трето и последно място ищецът изтъква, че Комисията е установила липса на достатъчен общностен интерес въз основа на погрешна фактическа и правна преценка на обстоятелствата по делото, тъй като:
 1)
 Комисията не е отчела явната публично заявена антиконкурентна цел на ограничената система за избирателно дистрибутиране на De Beers;
 2)
 Комисията не е могла да прецени антиконкурентните последици от дистрибутивната система на De Beers, без преди това да прецени господстващото положение и пазарното влияние на De Beers;
 3)
 Комисията не е отчела многобройните елементи, приведени на вниманието й в жалбата, в която се показва присъщият на системата неправомерен и антиконкурентен характер;
 4)
 Комисията е преценила погрешно ефективността на преразгледания Мандат на Омбудсмана, който De Beers е представил за решаване на спорове във връзка с прилагането на системата за дистрибутиране; и
 5)
 Комисията е приложила неправилно правната норма и е допуснала явна грешка при преценка на фактите, установявайки, че системата за дистрибутиране на De Beers не налага ограничения на пазара.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/56
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 27 февруари 2014 г. — Walton/Комисия
 (Дело F-32/13) (1)
 ((Публична служба - Срочно нает служител - Обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение - Оставка, чието подаване е установено с решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности - Определяне на момента на подаване на оставката - Сила на пресъдено нещо - Решения на органа по назначаването, които са станали окончателни, тъй като не са обжалвани по съдебен ред - Неспазване на предварителната административна процедура - Явна недопустимост))
 2014/C 142/76
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Robert Walton (Оксфорд, Обединено кралство) (представител: F. Moyse, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и A.-C. Simon)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което се отхвърля искането за изплащане на неиздължения остатък от сумата, която Комисията трябвало да изплати на жалбоподателя като обезщетение при прекратяване на служебното правоотношение
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата ката явно недопустима.
 2)
 Г-н Walton понася направените от него съдебни разноски и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г., стр. 58.


text:
 8.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/14
 Преюдициално запитване, отправено от Комисия за защита от дискриминация (България) на 25 юли 2011 година — Валери Хариев Белов/„ЧЕЗ Електро България“ АД, „ЧЕЗ Разпределение България“ АД
 (Дело C-394/11)
 2011/C 298/27
 Език на производството: български
 Препращаща юрисдикция
 Комисия за защита от дискриминация
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Валери Хариев Белов
 Ответници:„ЧЕЗ Електро България“ АД, „ЧЕЗ Разпределение България“ АД Държавна комисия за енергийно и водно регулиране
 Преюдициални въпроси
 Въпрос 1: Разглежданият случай попада ли в приложното поле на Директива 2000/43 на Съвета от 29 юни 2000 година (1) относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (в това по чл.3, пар.1, б.„з“)?
 Въпрос 2; Какво следва да се разбира под „третирано по-малко благоприятно“ по смисъла на чл.2, пар.2, б.„а“ от Директива 2000/43 и под „биха поставили лицата от дадена раса или етнически произход в особено неблагоприятно положение“ по смисъла на чл.2, пар.2, б.„б“ от Директива 2000/43:
 2.1.
 дали за квалифицирането на по-малко благоприятното третиране като пряка дискриминация е непременно необходимо третирането да е по-неблагоприятно и да засяга пряко или косвено изрично установени в закон права или интереси или следва да се разбира като всяка една форма на отнасяне (отношение) в по-широк смисъл на думата, което е по-малко удобно в сравнение с отнасянето в сравнимосходна ситуация
 2.2.
 дали за квалифицирането на поставянето в особено неблагоприятно положение като непряка дискриминация се изисква същото да засяга пряко или косвено изрично установени в закон права или интереси или следва да се разбира в по-широк смисъл като всяка една форма на поставяне в особено неизгодно/неудобно положение ?
 Въпрос 3: В зависимост от отговора на втори въпрос, ако за квалификацията на пряката или непряката дискриминация по смисъла на чл.2, пар.2, б„а“ и „б“ от Директива 2000/43 се изисква по-малко благоприятното третиране или поставянето в особено неблагоприятно положение да засягат пряко или косвено установени в закон право или интерес, то
 3.1.
 разпоредбите на чл.38 от Хартата на основните права на ЕС, Директива 2006/32/ЕО (2) (съображение 29 от Преамбюла, чл.1,чл.13,пар.1), Директива 2003/54/ЕО (3) (чл. 3,пар.5) Директива 2009/72/ЕО (4) (чл.3,пар.7) установяват ли в полза на крайния потребител на електроенергия право или интерес да може редовно да проверява показанията на електромера, които да могат да се противопоставят пред националните юрисдикции в производство като главното
 и
 3.2.
 тези разпоредби допускат ли национално законодателство и/или административна практика, осъществявана с одобрението на държавния енергиен регулатор, при които се предоставя свобода на разпределителното предприятие да монтира електромерите на труднодостъпни или недостъпни места, непозволяващи на потребителите лично и редовно да проверяват и проследяват показанията на електромера?
 Въпрос 4: В зависимост от отговора на втори въпрос, ако за квалификацията на пряката или непряката дискриминация не се изисква непременно пряко или косвено засягане на установени в закон право или интерес, то тогава разпоредбите чл.2, пар.2, б„а“ и „б“ от Директива 2000/43
 —
 допускат ли национално законодателство и съдебна практика, като тези в главното производство, според които за квалификацията като дискриминация се изисква по-неблагоприятното третиране и поставянето в по-неблагоприятно положение да засягат


text:
пряко или косвено установени в закон права или интереси
 —
 и ако не допускат, националната юрисдикция длъжна ли е в случая да ги остави без приложение и да приложи дефинициите, уредени в директивата?
 Въпрос 5: Как следва да се тълкува разпоредбата на чл.8, пар.1 от Директива 2000/43:
 5.1.
 дали тя изисква жертвата да докаже факти, от които се налага категоричен, несъмнен и сигурен извод или заключение за пряка или непряка дискриминация или е достатъчно фактите да налагат само предположение/съмнение за такава
 5.2.
 фактите, че:
 а) само в двата известни като ромски квартали в града електромерите са поставени на уличните електрически стълбове на височина, недостъпна за визуален контрол над показанията им от страна на потребителите, с известни изключения вътре в някои части на тези два квартала и б) а във всички останали квартали на града електромерите са поставени на различна достъпна за визуален контрол височина (до 1,7м), най-често в имота на потребителите или на фасадата на сградата, или на оградата,
 налагат ли преместване на доказателствената тежест върху ответната страна
 5.3.
 фактите, че
 а) в двата известни като ромски квартали в града живеят не само роми, а и хора от друг етнически произход и/или б) съответно какъв е делът на хората в тези два квартала, които действително се самоопределят като роми и/или в) сочените от разпределителното предприятие за ноторно известни причини за преместване на електромерите в тези два квартала на тази височина от 7 м,
 изключват ли преместването на доказателствената тежест върху ответната страна?
 Въпрос 6: В зависимост от отговора на въпрос 5,
 6.1.
 ако правилата на чл.8, пар.1 от Директива 2000/43 следва да се тълкуват като изискващи предположение/презумпция за наличие на дискриминация и ако посочените факти налагат преместване на доказателствената тежест върху ответната страна, то тогава тези факти каква форма на дискриминация презумират — пряка, непряка и/или тормоз;
 6.2.
 разпоредбите на Директива 2000/43 допускат ли пряката дискриминация и/или тормозът да бъдат оправдавани с преследването на законна цел посредством необходими и подходящи средства;
 6.3.
 в случая с оглед изтъкнатите от разпределителното дружество законни цели, които то преследва, може ли да бъде оправдана приложената в двата квартала мярка при положение, че
 а)
 мярката се прилага заради натрупани неплатени сметки в двата квартала, чести нарушения на потребителите, нарушаващи или застрашаващи сигурното, качествено, непрекъснато и безопасно функциониране на енергийните съоръжения
 и
 мярката се прилага колективно без оглед на това дали конкретният потребител плаща или не плаща сметките си за разпределение и за доставка на електрическа енергия, и без оглед на това дали е установено конкретният потребител да е извършил някакво нарушение (манипулиране показанията на електромера, неправомерно присъединяване и/или отклоняване/консумиране на електрическа енергия, без тя да се измерва и заплаща, или каквито и да са други посегателства върху мрежата, нарушаващи или застрашаващи нейното сигурно, качествено, непрекъснато и безопасно функциониране)
 б)
 за всяко едно подобно нарушение в законодателството и в общите условия на договора за разпределение са предвидени отговорности, включително гражданска, административна и наказателна
 в)
 предвидената в чл.27, ал.2 от Общите условия на договора за разпределение клауза — разпределителното предприятие да осигурява възможност за визуален контрол над


text:
показанията на електромера по изрично писмено искане на потребителя, реално не позволява потребителят лично и редовно да проверява показанията му
 г)
 наличието на възможност за монтиране на контролен електромер в дома на потребителя въз основа на изрично писмено заявление, за което потребителят трябва да плати такса
 д)
 мярката е своеобразен и видим белег за некоректност на потребителя в една или друга форма, заради твърдяния от разпределителното дружество ноторно известен характер на причините за прилагането й
 е)
 наличие на други технически начини и средства за защита от посегателства върху електромерите
 ж)
 твърдение на процесуалния представител на разпределителното дружество, че приложената подобна мярка в ромски квартали в друг град не е била в състояние реално да предотврати посегателства
 з)
 изграденият в единия от тези квартали енергиен обект — трафопост не изглежда да е подложен на подобни мерки за сигурност като електромерите?
 (1) Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагане на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (OB L 180, стр. 22; Специално българско издание, глава 20, том 1, стр. 19)
 (2) Директива 2006/32/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година относно ефективността при крайното потребление на енергия и осъществяване на енергийни услуги и за отмяна на Директива 93/76/ЕИО на Съвета (OB L 114, стр. 64; Специално българско издание, глава 12, том 2, стр. 222)
 (3) Директива 2003/54/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО (OB L 176, стр. 37; Специално българско издание, глава 12, том 2, стр. 61)
 (4) Директива 2009/72/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и за отмяна на Директива 2003/54/ЕО (OB L 211, стр. 55)


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/4
 Решение на Съда (втори състав) от 8 декември 2011 г. — KME Germany AG, по-рано KM Europa Metal AG, KME France SAS, по-рано Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, по-рано Europa Metalli SpA/Европейска комисия
 (Дело C-272/09 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на медните тръби за промишлени цели - Глоби - Размери на пазара, продължителност на нарушението и сътрудничество, които могат да се вземат предвид - Ефективна съдебна защита)
 2012/C 32/06
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: KME Germany AG, по-рано известно като KM Europa Metal AG, KME France SAS, по-рано известно като Tréfimétaux SA, KME Italy SpA, по-рано известно като Europa Metalli SpA (представители: M. Siragusa, avvocato, A. Winckler, avocat, G. Rizza, avvocato, T. Graf, advokat, M. Piergiovanni, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: E. Gippini Fournier и J. Bourke, C. Thomas, solicitor)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (осми състав) от 6 май 2009 г. по дело KME Germany и др./Комисия (T-127/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата за намаляване на глобата, наложена на жалбоподателите с Решение 2004/421/ЕО на Комисията от 16 декември 2003 г. относно производство по член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/E-1/38.240 тръби за промишлени цели) (ОВ L 125, стр. 50) — Определяне на цени и подялба на пазари — Действително отражение върху пазара — Насоки относно метода за определяне на размера на глобите
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда KME Germany AG, KME France SAS и KME Italy SpA да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 220, 12.09.2009 г.


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/34
 Определение на председателя на Съда от 8 август 2007 г. (преюдициално запитване от арбитражния съд към търговската камара на Чешката република и земеделската камара на Чешката република — Чешка република) — Reisebüro Bühler GmbH/ Dom.info e.K., Sebastian Dieterle
 (Дело C-126/07) (1)
 (2007/C 297/66)
 Език на производството: немски
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) OВ C 117, 26.5.2007 г.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/10
 Определение на Съда (осми състав) от 14 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG/Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 (Дело C-210/13) (1)
 ((Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) No 469/2009 - Понятие за активна съставка и за комбинация от активни съставки - Адювант))
 2014/C 102/13
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Glaxosmithkline Biologicals SA, Glaxosmithkline Biologicals, Niederlassung der Smithkline Beecham Pharma GmbH & Co. KG
 Ответник: Comptroller-General of Patents, Designs and Trade Marks
 Предмет
 Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на член 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 152, стр. 1) — Понятие за „активна съставка“ и за „комбинация от активни съставки“ — Адювант, който сам по себе си няма терапевтично действие, но подсилва терапевтичното действие в антиген
 Диспозитив
 Член 1, буква б) от Регламент (EО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти трябва да се тълкува в смисъл, че както адювантът не попада в обхвата на понятието „активна съставка“ по смисъла на посочената разпоредба, така и комбинацията от две вещества, от които едното е активна съставка, притежаваща собствено терапевтично действие, а другото — адювант, позволяващ усилването на това терапевтично действие, макар сам по себе си да е лишен от собствено терапевтично действие, не попада в обхвата на понятието „комбинация от активни съставки“ по смисъла на посочената разпоредба.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/29
 Определение на Съда (осми състав) от 6 ноември 2007 г. (преюдициално запитване от Bundesfinanzhof — Германия) — Stahlwerk Ergste Westig GmbH/Finanzamt Düsseldorf-Mettmann
 (Дело C-415/06) (1)
 (Член 104, параграф 3, алинея първа от Процедурния правилник - Отговор, който се налага недвусмислено от съдебната практика - Свободно движение на капитали - Данъци върху приходите - Дружество, което има постоянни обекти в трета държава - Отчитане на загубите, реализирани от посочените обекти)
 (2008/C 51/48)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Ищец: Stahlwerk Ergste Westig GmbH
 Ответник: Finanzamt Düsseldorf-Mettmann
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesfinanzhof — Тълкуване на член 56, на член 57, параграф 1 и на член 58 ЕО — Приспадане от облагаемата печалба на национално дружество на загубите, произтичащи от дейността на постоянен обект, намиращ се в трета страна — Отказ да се допусне приспадане, който се основава на двустранна спогодба за избягване на двойното данъчно облагане, сключена с тази трета страна
 Диспозитив
 Национална данъчна уредба, съгласно която дружество със седалище в държава-членка не може, при установяване на печалбата му, да приспадне загубите от обект в трета държава, засяга предимно свободата на установяване по смисъла на членове 43 ЕО-48 ЕО. Тези разпоредби не могат да се изтъкват в хипотеза, свързана с подобен обект, разположен в трета държава.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 7.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/4
 Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 17 ноември 2015 г. — Minister Finansów/Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
 (Дело C-605/15)
 (2016/C 090/06)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Minister Finansów
 Ответник: Aviva Towarzystwo Ubezpieczeń na Życie S.A. w Warszawie
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместима ли е национална правна уредба относно освобождаването на самостоятелна група лица от данъка върху добавената стойност, която не предвижда условия или процедури относно изпълнението на условието за нарушаване на конкуренцията, с член 132, параграф 1, буква е) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) (наричана по-нататък „Директивата за ДДС“) във връзка с член 131 от Директивата за ДДС, както и с принципите на ефективност, на правната сигурност и на защита на оправданите правни очаквания?
 2)
 По какви критерии следва да се преценява дали е изпълнено условието за нарушаване на конкуренцията, предвидено в член 132, параграф 1, буква е) от Директивата за ДДС?
 3)
 За отговора на втория въпрос има ли значение обстоятелството, че самостоятелната група лица доставя услугите на членове, които са под юрисдикцията на различни държави членки?
 (1) ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в OB L 74, 19.3.2011 г., стр. 3 и в OB L 249, 14.9.2012 г., стр. 15.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/7
 Решение на Съда (втори състав) от 29 октомври 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-188/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 75/442/ЕИО - Отпадъци - Битови отпадъчни води, отвеждани чрез септични ями, в селските райони - Отпадъци, които не са обхванати от друго законодателство - Липса на транспониране)
 2009/C 312/09
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: S. Pardo Quintillán, D. Lawunmi и M. Wilderspin)
 Ответник: Ирландия (представител: D. O'Hagan)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове. 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13 и 14 от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), изменена с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година (ОВ L 78, стр. 32) — По отношение на битовите отпадъчни води, отвеждани чрез септични ями — Отпадъци, които не са обхванати от друго законодателство
 Диспозитив
 1.
 Като не е предприела, освен в графство Cavan, необходимите законодателни, подзаконови и административни мерки за съобразяване с членове 4 и 8 от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), изменена с Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година, по отношение на отделяните в селските райони битови отпадъчни води, отвеждани чрез септични ями и други системи за индивидуално третиране на използваните води, Ирландия не е изпълнила задълженията си по тази директива.
 2.
 Осъжда Ирландия да заплати три четвърти от съдебните разноски, направени от Комисията на Европейските общности и да понесе направените от нея съдебни разноски.
 3.
 Комисията на Европейските общности понася една четвърт от направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 197, 2.8.2008 г.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/13
 Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство) на 12 август 2009 г. — Secretary of State for the Home Department/Maria Dias
 (Дело C-325/09)
 2009/C 256/26
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Ищец: Secretary of State for the Home Department
 Ответник: Maria Dias
 Преюдициални въпроси
 1.
 Ако гражданка на Европейския съюз, намираща се в държава членка, на която не е гражданин, е притежавала, преди транспонирането на Директива 2004/38/ЕО (1), валидно издадено съгласно член 4, параграф 2 от Директива 68/360/ЕИО (2) разрешение за пребиваване, но в срока на валидност на разрешението, за определен период от време е била доброволно безработна, не е била икономически независима и не е отговаряла на изискванията за издаването на такова разрешение, запазила ли е тя през този период, единствено на основание на притежаваното от нея разрешение, качеството си на лице, което „пребивава законно“ в приемащата държава членка за целите на последващо придобиване на право на постоянно пребиваване съгласно член 16, параграф 1 от Директива 2004/38/ЕО?
 2.
 Ако пет годишно непрекъснато пребиваване като работник преди 30 април 2006 г. не може да доведе до възникване на правото на постоянно пребиваване, установено от член 16, параграф 1 от Директива 2004/38/ЕО, поражда ли такова непрекъснато пребиваване като работник право на постоянно пребиваване пряко по силата на член 18, параграф 1 от Договора за ЕО, поради това че в директивата има празнота?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).
 (2) Директива 68/360/ЕИО на Съвета от 15 октомври 1968 година относно премахване на ограниченията за движение и пребиваване в Общността на работниците на държавите членки и на техните семейства (ОВ L 257, стр. 13).


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/10
 Преюдициално запитване, отправено от Úřad průmyslového vlastnictví (Чешка република) на 29 януари 2013 г. — MF 7 a.s./MAFRA a.s.
 (Дело C-49/13)
 2013/C 141/16
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Úřad průmyslového vlastnictví
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: MF 7 a.s.
 Ответник: MAFRA a.s.
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 3, параграф 2, буква г) от Директива [2008/95/ЕО] (1) да се тълкува в смисъл, че за да се прецени дали заявител на марка е действал добросъвестно са релевантни само обстоятелства, настъпили преди или към момента на подаването на заявката за марката, или могат да се вземат предвид и обстоятелства, настъпили след подаването на заявката като доказателства в подкрепа на факта, че заявителят е действал добросъвестно?
 2.
 Необходимо ли е да се приложи Решение по съединени дела C-414/99—C-416/99 (2) общо за всички дела, в които се преценява дали притежателят на марка е дал съгласието си за поведение, което може да доведе до отслабване или ограничаване на неговите изключителни права?
 3.
 Възможно ли е да се направи извод за добросъвестност от страна на заявител на по-късна марка от факта, че притежателят на по-ранна марка е сключил споразумения с него, въз основа на които този притежател е дал съгласие за публикуването на периодични печатни материали, чието наименование е сходно с това на марката, заявена от заявителя на по-късната марка, дал е съгласие за регистрацията на посочените печатни материали от заявителя на по-късната марка и му е предложил подкрепа за тяхното публикуване, въпреки че съответните споразумения не уреждат изрично въпроса за правата на интелектуална собственост?
 4.
 В случай че обстоятелствата, настъпили след подаването на заявката за марка също могат да бъдат релевантни за преценката дали заявителят на марката е действал добросъвестно, възможно ли е при условията на евентуалност да се направи извод, че заявителят е действал добросъвестно, поради факта че притежателят на по-ранната марка съзнателно е търпял съществуването на спорната марка в продължение на поне десет години?
 (1) Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25).
 (2) Recueil, стр. I-8691.


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/14
 Преюдициално запитване, отправено от Consiglio di Stato (Италия) на 30 юли 2010 г. — Elenca Srl/Ministero dell’Interno
 (Дело C-385/10)
 ()
 2010/C 274/21
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Ищец: Elenca Srl
 Ответник: Ministero dell’Interno
 Преюдициални въпроси
 1)
 Циркулярното писмо, обжалвано в първоинстанционното производство и вътрешните правни норми, на които то се позовава, съвместими ли са или не с общностното право и с посочените норми, по-конкретно, нарушават ли принципите и правилата, установени от Директива 89/106/ЕИО (1) по отношение на строителните продукти, която не изисква по никакъв начин маркировката „ЕО“ и дори предвижда (член 6, параграфи 1 и 2) че „[д]ържавите членки няма да създават пречки пред свободното движение, пускането на пазара или употребата на своя територия на продукти, които отговарят на разпоредбите“ на директивата, гарантират, че „при употребата по предназначение на такива продукти няма да бъдат създавани пречки чрез правила или условия, наложени от публични органи или от частни органи, действащи като публични предприятия или действащи като публичен орган въз основа на монополните си позиции“ и разрешават „необхванатите от член 4, параграф 2 продукти да бъдат пускани на пазара на техните територии, ако те отговарят на националните разпоредби в съответствие с Договора, докато европейските технически спецификации, упоменати в глави II и III, не предвидят друго“;
 2)
 Циркулярното писмо, обжалвано в първоинстанционното производство, и вътрешните правни норми, на които то се позовава, нарушават ли по-специално членове 28—31 от Договора за ЕО, които забраняват ограниченията върху вноса и мерките с равностоен ефект; доколкото фактът, че пускането на пазара на стока с произход от друга държава—членка на Общността, е подчинено на техническо условие както в настоящия случай, а именно полагането маркировката „ЕО“ — което би било възможно и законосъобразно само ако съществуваше съответна норма за хармонизация — на практика води до възпрепятстване на вноса и на разпространението на въпросната стока на италианска територия, в нарушение на принципите, установени от горепосочените разпоредби от Договора и общностното право, които гарантират свободата и конкуренцията, като изискват правила, годни да осигурят равно и недискриминационно третиране, както и прозрачност, пропорционалност и зачитане на правата на предприятието?
 3)
 На следващо място, произтичащата от общностното право правна уредба, предназначена да осигури ефективна конкуренция и в сектора, до който се отнася настоящия спор, не следва ли да наложи на националния законодател и на администрацията да се въздържат от приемане на регулаторните мерки, които се съдържат в циркулярното писмо и в Законодателен декрет No 152/2006, посочени по-горе?
 4)
 На последно място, национална правна уредба като Законодателен декрет No 152/2006 (по-специално с оглед на член 285 и на точки 2.7 и 3.4 от част II от приложение IX) — която предвижда и налага горепосочените ограничения, може ли да осигури защитата на плурализма и на конкуренцията, гарантирани от европейското право?
 (1) ОВ L 40, стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 3.


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/44
 Жалба, подадена на 7 декември 2009 г. — MEDA Pharma/СХВП — Nycomed (ALLERNIL)
 (Дело T-492/09)
 2010/C 37/63
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: MEDA Pharma GmbH & Co. KG (Bad Homburg, Германия) (представители: G. Würtenberger и R. Kunze, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Nycomed GmbH (Konstanz, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на четвърти апелативен състав от 29 септември 2009 г. по преписка R 1386/2007-4 относно подадено възражение при позоваване на германска марка No 1 042 583„ALLERGODIL“ срещу частта от заявка за международна регистрация No 845 934„ALLERNIL“, която се отнася за Европейските общности;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Лице, което иска разпростиране на закрилата: Nycomed GmbH
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „ALLERNIL“ за стоки от клас 5 (заявка за международна регистрация с посочване на Европейските общности No 845 934)
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: германска словна марка No 1 042 583„ALLERGODIL“ за стоки от клас 5
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1), тъй като принципите на правото относно марките що се отнася до вероятността от объркване не се правилно приложени;
 —
 нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009 поради липса на мотиви на обжалваното решение.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ 2009, L 78, стр. 1) .


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/26
 Определение на Съда (девети състав) от 19 юни 2014 г. — Република Гърция/Европейска комисия
 (Дело C-552/12 P) (1)
 ((Обжалване - ЕФОГСС, ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, които се изключват от финансиране на Европейския съюз - Разходи, направени от Република Гърция))
 2014/C 315/40
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias и E. Leftheriotou)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe и A. Markoulli)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 32, 2.2.2013 г.


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/50
 Жалба, подадена на 13 май 2016 г. — Янукович/Съвет
 (Дело T-245/16)
 (2016/C 243/56)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Александър Викторович Янукович (Донецк, Украйна) (представител: T. Beazley, QC)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ОВППС) 2016/318 на Съвета от 4 март 2016 година за изменение на Решение 2014/119/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ 2016 L 60, стp. 76) в частта, в която се отнася до жалбоподателя;
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/311 на Съвета от 4 март 2016 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 208/2014 относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна (OВ 2016 L 60, стp. 1) поради това, че не отменя Регламент No 208/2014, в частта, в която се прилага за жалбоподателя;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания.
 1.
 В първото основание се твърди, че Съветът на Европейския съюз (наричан по-нататък „Съветът“) няма правно основание, за да приеме спорните мерки. Доводите в подкрепа на това и следващите основания са следните. Спорните мерки не изпълняват условията, необходими на Съвета за да се позове на член 29 ДЕС. Тези мерки са несъвместими с изрично изтъкнатите от Съвета цели в Решение (ОВППС) 2016/318 (утвърждаване на върховенството на закона и спазването на човешките права в Украйна). В действителност, спорните мерки не зачитат върховенството на закона и човешките права, тъй като подкрепят режим, за който няма съмнение, че не спазва човешките права и върховенството на закона. Съветът не може валидно да се позовава на решенията на украинската главна прокуратура и на украинските съдилища, по-специално тъй като те не са нито независими, нито безпристрастни, а се поддават на политическа намеса от настоящия украински режим. Украинските власти са нарушили многократно презумпцията за невиновност, на която жалбоподателят може да се позовава.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдението, че Съветът е злоупотребил с правомощията си. Реалната цел, преследвана от него със спорните мерки, е и винаги е била да се получи благоволението на настоящия украински режим и да се увеличи неговото политическо влияние, което не представлява адекватно упражняване на съответните правомощия.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдението, че Съветът не е представил адекватни или достатъчни мотиви, а се позовава само на формални и неточни изявления.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от твърдението, че по времето, когато е включен в списъка, жалбоподателят не е отговарял на критериите за това. Материалите, на които се позовава Съветът, не са подкрепени в достатъчна степен с факти за може жалбоподателят да бъде включен в списъка.
 5.
 Петото основание е изведено от твърдението, че Съветът е допуснал явна грешка в преценката, като е включил жалбоподателя в спорните мерки. Съветът не е разполагал с конкретни, фактически потвърдени и последователни доказателства, които да обосноват спорните мерки, и не разгледал достатъчно стриктно


text:
ограничената информация, с която разполагал.
 6.
 Шестото основание е изведено от твърдението, че е нарушено правото на жалбоподателя на защита и/или че той е бил лишен от ефективна съдебна защита. Освен другите нарушения, Съветът не се консултирал надлежно с жалбоподателя, преди да го включи в списъка, и не му е била дадена съответната възможност да коригира грешките или да предостави релевантна информация.
 7.
 Седмото основание е изведено от твърдението, че е нарушено правото на жалбоподателя на собственост по член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на ЕС.


text:
 26.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 159/14
 Преюдициално запитване от Augstākā tiesa (Латвия), постъпило на 18 март 2014 г. — Andrejs Surmačs/Finanšu un kapitāla tirgus komisija
 (Дело C-127/14)
 2014/C 159/20
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākā tiesa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Andrejs Surmačs
 Ответник: Finanšu un kapitāla tirgus komisija
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли точка 7 от приложение I към Директива 94/19/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета относно схемите за гарантиране на депозити да се тълкува в смисъл, че съдържащото се в нея изброяване на лица, които трябва да се считат за свързани със съответната кредитна институция и на които трябва да се откаже правото на гарантирана компенсация, е изчерпателно?
 2)
 Може ли да се приеме за ръководител на кредитна институция или за друго от лицата, посочени в точка 7 от приложение I към Директивата, лице, което, съгласно длъжностната характеристика за неговата длъжност, има правото да планира, координира и контролира част от дейността на кредитната институция или изпълнението на функция, но не дейността на кредитната институция като цяло и което не разполага с възможността да дава разпореждания или да взема обвързващи решения спрямо други лица? Трябва ли да се вземе предвид обхватът на посочената част от дейността на кредитната институция или на конкретната функция?
 3)
 Следва ли точка 7 от приложение I към Директивата да се тълкува в смисъл, че държава членка може да откаже плащане на гарантираната компенсация на лице, което, съобразно с правата и задълженията, посочени в длъжностната характеристика за неговата длъжност, не може да се счита за ръководител, но фактически има значително влияние върху решенията на ръководителите на кредитната институция или на лично отговорните за тази институция лица? В този контекст от значение ли е влиянието което има само неформален характер и произтича от авторитета, компетентността или познанията на лицето във връзка с дейността на кредитната институция?
 (1) ОВ L 135, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 163.


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/43
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 декември 2007 г. — Ирландия и др./Комисия на Европейските общности
 (Съединени дела T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06, T-62/06 и T-69/06) (1)
 (Държавни помощи - Директива 92/81/ЕИО - Акциз върху минералните масла - Минерални масла, използвани като гориво за производството на алуминиев оксид - Освобождаване, прилагано от френските, ирландските и италианските органи - Нови помощи - Съществуващи помощи - Задължение за мотивиране - Служебно установяване)
 (2008/C 22/80)
 Езици на производството: английски, френски и италиански
 Страни
 Жалбоподател по дело T-50/06: Ирландия (представител: D. O'Hagan, подпомаган от P. McGarry, barrister)
 Жалбоподател по дело T-56/06: Френска република (представители: G. de Bergues и S. Ramet)
 Жалбоподател по дело T-60/06: Италианска република (представител: G. Aiello, avvocato dello Stato)
 Жалбоподател по дело T-62/06: Eurallumina SpA (Portoscuso, Италия) (представители: L. Martin Alegi, R. Denton и M. Garcia, solicitors)
 Жалбоподател по дело T-69/06: Aughinish Alumina Ltd. (Askeaton, Ирландия) (представители: J. Handoll и C. Waterson, solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Di Bucci, N. Khan, P. Stancanelli и K. Walkerová)
 Предмет
 Искания за отмяна на Решение 2006/323/ЕО на Комисията от 7 декември 2005 г. относно освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производството на алуминиев оксид в района на Gardanne, района на Shannon и в Сардиния, въведено съответно от Франция, Ирландия и Италия (ОВ 2006 г, L 119, стр. 12).
 Диспозитив
 1)
 Съединява дела T-50/06, T-56/06, T-60/06, T-62/06 и T-69/06 за целите на съдебното решение.
 2)
 Отменя Решение 2006/323/ЕО на Комисията от 7 декември 2005 г. относно освобождаването от акциз на минералните масла, използвани като гориво за производството на алуминиев оксид в района на Gardanne, района на Shannon и в Сардиния, въведено съответно от Франция, Ирландия и Италия.
 3)
 Отхвърля жалбата по дело Т-62/06 в останалата й част.
 4)
 Комисията понася своите съдебни разноски и съдебните разноски, направени от жалбоподателите, включително свързаните с обезпечителното производство по дело T-69/06 R.
 (1) ОВ C 86, 8.4.2006 г.


text:
 12.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 337/14
 Жалба, подадена на 6 юли 2015 г. — Австрия/Комисия
 (Дело T-356/15)
 (2015/C 337/17)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Република Австрия (представители: C. Pesendorfer и H. Kristoferitsch, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ЕС) 2015/658 на Комисията от 8 октомври 2014 година относно мярката за помощ SA.34947 (2013/C) (ex 2013/N), която Обединеното кралство възнамерява да приведе в действие за подкрепа на атомната електроцентрала „Hinkley Point C“ (нотифицирано под номер C(2014) 7142) (ОВ L 109, стр. 44);
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага десет основания.
 1.
 Първо основание: допускане на грешка при прилагането на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС — неправилно определяне на пазара и погрешно приемане, че е налице неефективност на пазара
 Според жалбоподателя Комисията неправилно одобрила планираната помощ съгласно член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, тъй като погрешно приела, че пазарът за ядрена електроенергия бил отделен и също погрешно допускала наличието на пазарна неефективност на този пазар.
 2.
 Второ основание: нарушаване на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС — грешка в преценката на ядрената електроцентрала като „нова технология“
 Във връзка с това се посочва, че решението страдало от порок, обуславящ неговата недействителност, защото Комисията се позовавала на обстоятелството, че разглежданата технология представлявала технология от нов вид.
 3.
 Трето основание: допускане на грешка при прилагането на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС — погрешно приемане, че е налице инвестиционна помощ
 С третото основание жалбоподателят изтъква, че Комисията приела погрешно, че предвидените мерки представлявали изцяло инвестиционна помощ; в действителност обаче помощта далеч надхвърляла изцяло инвестиционната помощ и представлявала оперативна помощ, чието предоставяне било недопустимо съгласно практиката на съдилищата на Съюза.
 4.
 Четвърто основание: допускане на грешка при прилагането на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС — липса на цел от общ интерес
 Във връзка с това жалбоподателят посочва, че решението страдало от порок, обуславящ неговата недействителност, защото, противно на застъпеното от Комисията становище, не бил налице необходимият за разрешаването на помощта общ интерес съгласно член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС.
 5.
 Пето основание: недостатъчна определеност на помощта
 В подкрепа на жалбата си Република Австрия посочва освен това, че Комисията идентифицирала помощта по съвършено недостатъчен начин.
 6.
 Шесто основание: допускане на грешка при прилагането на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС — нецелесъобразност на мерките
 Според жалбоподателя изложените от Комисията съображения относно целесъобразността на помощта не били нито верни, нито разбираеми, което също така обуславяло недействителността на решението.
 7.
 Седмо основание: нарушение на основните изисквания по отношение на процедурата за възлагане на обществени поръчки
 В това основание жалбоподателят посочва, че помощта не следвало да бъде разрешавана и тъй като Обединеното кралство не провело публична процедура по възлагане на обществена поръчка и нарушила установените в правото на Съюза принципи на равно третиране и на прозрачност.
 8.
 Осмо основание: нарушение на известието относно гаранциите (1)
 Във връзка с това жалбоподателят се оплаква, че


text:
държавната гаранция, одобрена като част от държавната помощ, не била проверена въз основата на установените в известието относно гаранциите критерии.
 9.
 Девето основание: неизпълнение на задължението за мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС
 По-нататък Комисията нарушила задължението си за мотивиране — при това многократно и особено сериозно.
 10.
 Десето основание: нарушение на правото на изслушване
 Накрая се излагат доводи за нарушаване на правото на изслушване.
 (1) Известие на Комисията относно прилагането на членове 87 и 88 от Договора за ЕО по отношение на държавните помощи под формата на гаранции (ОВ C 155, 20.6.2008 г., стр. 10).


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/18
 Преюдициално запитване от Supreme Court of the United Kingdom (Обединеното кралство), постъпило на 14 август 2017 г. — Hoteles Piñero Canarias, S.L./Keefe (с процесуален представител Eyton)
 (Дело C-491/17)
 (2017/C 347/24)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court of the United Kingdom
 Страни в главното производство
 Касатор: Hoteles Piñero Canarias, S.L.
 Ответник: Keefe (с процесуален представител Eyton)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Изисква ли се от член 11, параграф 3 [от Регламент No 44/2001] (1) искът на увреденото лице срещу притежателя на полицата/застрахования да се отнася до материя във връзка със застраховката, тоест да поставя въпрос относно валидността или действието на полицата?
 2)
 Изисква ли член 11, параграф 3 [от Регламент No 44/2001] да съществува риск от противоречиви съдебни решения, освен ако не се допусне съединяването?
 3)
 Разполага ли съдът с право на преценка дали да допусне съединяване на иск, който попада в обхвата на член 11, параграф 3 [от Регламент No 44/2001]?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74 и поправка в ОВ L 10, 2014 г., стр. 32).


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/47
 Жалба, подадена на 16 май 2008 г. — Schuhpark Fascies/СХВП — Leder & Schuh (jello SCHUHPARK)
 (Дело T-183/08)
 (2008/C 171/89)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Schuhpark Fascies GmbH (Warendorf, Германия) (представители: A. Peter и J. Braune, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Leder & Schuh AG (Грац, Австрия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 13 март 2008 г. на Четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) по преписка No 1560/2006-4,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Leder & Schuh AG.
 Марка на Общността, предмет на спора Словната и фигуративна марка „jello SCHUHPARK“ за стоки от класове1, 3, 9, 14, 16, 18, 21, 24-26 и 28 (Заявка No 1 269 372).
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Германската словна марка „Schuhpark“ за стоки от клас 25 (No 1 007 149), като възражението е предявено срещу включването в класове 18, 21, 25 и 26.
 Решение на отдела по споровете: Уважава частично възражението и отхвърля частично заявката.
 Решение на апелативния състав: Отменя обжалваното решение и отхвърля възражението.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 43, параграф 1, второ изречение и член 43, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), както и на правило 22, параграф 2, изречение 2 от Регламент (ЕО) No 2868/95 (2), тъй като жалбоподателят е доказал правомерното използване на спорната марка в достатъчна степен.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994, L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г, глава 17, том 1, стр. 146).
 (2) Регламент (ЕО) No 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г, глава 17, том 1, стр. 189).


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/40
 Жалба, подадена на 17 юли 2009 г. — CEVA/Комисия
 (Дело T-285/09)
 2009/C 220/85
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Centre d’Étude et de Valorisation des Algues SA (CEVA) (Pleubian, Франция) (представител: J.-M. Peyrical, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 от една страна да се установи липсата на мотиви в изпълнителните титули, произтичащи от четири дебитни известия No 3230901933, No 3230901935, No 323090136 и No 3230901937 с дата 11 май 2009 г. на Европейската комисия,
 —
 от друга страна да се установи вероятността за неоснователно обогатяване на Комисията в случай на възстановяване от CEVA на сумата от 173 435 EUR, заедно с лихвите за забава,
 —
 вследствие на това да се отменят изпълнителните титули, произтичащи от четири дебитни известия No 3230901933, No 3230901935, No 323090136 и No 3230901937 с дата 11 май 2009 г.,
 —
 накрая да се установи, че Комисията не е спазила договорните разпоредби по договор No Q5RS-2000-31334, наречен „SEAPURA“,
 —
 по-специално неспазване на разпоредбите на член 22 5, параграф 3 от приложение II, на член 3.5 от приложение II към договор No Q5RS-2000-31334,
 —
 вследствие на това да се отменят изпълнителните титули, произтичащи от четири дебитни известия No 3230901933, No 3230901935, No 323090136 и No 3230901937 с дата 11 май 2009 г.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на изпълнителните титули, с които Комисията е поискала възстановяване на всички авансови средства, изплатени на жалбоподателя в рамките на договор SEAPURA No Q5RS-2000-31334 относно проект за научни изследвани и технологично развитие.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания, изведени от:
 —
 липса на достатъчно мотиви, доколкото Комисията се основавала на твърдяно нарушение на договорните задължения от страна на жалбоподателя, без обаче да е посочила правните и фактически основания в подкрепа на това твърдение,
 —
 нарушение на принципа за недопускане на неоснователно обогатяване, тъй като пълното възстановяване на исканата сума от Комисията би довело до неоснователно обогатяване на последната, доколкото тя би разполагала с трудове и изследвания, извършени от жалбоподателя, без обаче да е платила за тяхното осъществяване,
 —
 неспазване от страна на Комисията на нейните контролни правомощия по време на изпълнението на договора.


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/41
 Жалба, подадена на 23 януари 2015 г. — Abertis Telecom Terrestre/Комисия
 (Дело T-37/15)
 (2015/C 089/49)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Abertis Telecom Terrestre, SA (Барселона, Испания) (представители: J. Buendía Sierra, A. Lamadrid de Pablo, A. Balcells Cartagena и M. Bolsa Ferruz, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и по-специално член 1, доколкото се приема, че е налице държавна помощ, несъвместима с вътрешния пазар,
 —
 като последица от отмяната му да отмени разпорежданията за възстановяване в членове 3 и 4 от решението и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Основанията и основните доводи са посочени по дело T-36/15, HISPASAT/Комисия.


text:
 29.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 314/13
 Преюдициално запитване от Højesteret (Дания), постъпило на 6 юли 2016 г. — Assens Havn/Navigators Management (UK) Limited
 (Дело C-368/16)
 (2016/C 314/18)
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Højesteret
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Assens Havn
 Ответник: Navigators Management (UK) Limited
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 13, точка 5, във връзка с член 14, точка 2, буква а) от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела, да се тълкува в смисъл, че увредената страна, която съгласно националното право може да предяви иск пряко срещу дружеството, предоставящо застрахователно покритие за страната, причинила увреждането, е обвързана от споразумението относно компетентността, валидно сключено между застрахователя и притежателя на полицата съгласно член 13, точка 5, във връзка с член 14, точка 2, буква а) от посочения регламент?
 (1) OВ L 12, 2001 г., стp. 1.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/42
 Решение на Общия съд от 16 февруари 2017 г. — Holistic Innovation Institute/REA
 (Дело T-706/14) (1)
 ((Научни изследвания и технологично развитие - Финансирани от Съюза проекти за научни изследвания - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007 — 2013 г.) - Проекти „ZONeSEC“ и „Inachus“ - Решение да се откаже участието на жалбоподателя - Жалба за отмяна и иск за отговорност))
 (2017/C 104/58)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Holistic Innovation Institute, SLU (Посуело де Аларкон, Испания) (представители: първоначално R. Muñiz García, впоследствие J. Marín López, адвокати)
 Ответник: Изпълнителна агенция за научни изследвания (представители: S. Payan-Lagrou и V. Canetti, подпомагани от J. Rivas, avocat)
 Предмет
 От една страна, искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение от 24 юли 2014 г. на директора на REA [ARES (2014) 2461172] за прекратяване на преговорите с жалбоподателя и за отказ на участието му в европейските проекти „Inachus“ и „ZONeSEC“, и от друга страна, искане на основание член 268 ДФЕС за присъждане на обезщетение за вредите, които жалбоподателят твърди, че е претърпял поради изключването му от участие в посочените проекти и от оповестяването на някои данни за него вследствие на това решение
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Holistic Innovation Institute, SLU да заплати съдебните разноски в настоящото производство.
 3)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски в обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 421, 24.11.2014 г.


text:
 8.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 164/12
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Bayonne (Франция) на 15 април 2013 г. — Raquel Gianni Da Silva/Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 (Дело C-189/13)
 2013/C 164/22
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de grande instance de Bayonne
 Страни в главното производство
 Молител: Raquel Gianni Da Silva
 Ответник: Préfet des Pyrénées-Atlantiques
 Преюдициален въпрос
 Правото на Съюза допуска ли национална правна уредба, която предвижда наказание лишаване от свобода за незаконното влизане на гражданин на трета страна, на когото не са наложени принудителните мерки, предвидени в Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 г. (1)?
 (1) Директива 2008/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2008 година относно общите стандарти и процедури, приложими в държавите членки за връщане на незаконно пребиваващи граждани на трети страни (ОВ L 348, стр. 98).


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/14
 Жалба, подадена на 2 май 2017 г. от Holistic Innovation Institute, S.L.U. срещу решението, постановено от Общия съд (пети състав) на 16 февруари 2017 г. по дело T-706/14, Holistic Innovation Institute/REA
 (Дело C-241/17 P)
 (2017/C 221/18)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Holistic Innovation Institute, S.L.U. (представител: J.J. Marín López, abogado)
 Друга страна в производството: Изпълнителна агенция за научни изследвания (REA)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Общия съд (пети състав) от 16 февруари 2017 г., Holistic Innovation Institute/REA, T-706/14, EU:T:2017:89,
 —
 да се отмени решението на директора на Изпълнителната агенция за научни изследвания от 24 юли 2014 г. [ARES(2014) 2461172], с което се слага край на преговорите с Holistic Innovation Institute, S.L.U. и се изключва неговото участие в европейските проекти Inachus и ZONeSEC,
 —
 да се присъди на Holistic Innovation Institute, S.L.U. обезщетение, както е поискано в точка 177 от жалбата.
 Основания и основни доводи
 1.
 Грешка при прилагане на правото, състояща се в това, че в обжалваното решение се приема, че REA е компетентна и не е надхвърлила рамките на задачите, възложени ѝ във връзка с управлението на Седмата рамкова програма, като е оценила капацитета на Holistic Innovation Institute и като го е изключила от преговорите по проектите Inachus и ZONeSEC (точка 39 от обжалваното съдебно решение).
 2.
 Грешка при прилагане на правото, състояща се в тълкуване на член 2.2.2, параграф 1 от приложението към Решение 2012/838 в смисъл, че позволява на REA да изключи Holistic Innovation Institute от преговорите по проектите Inachus и ZONeSEC (точка 126 от обжалваното съдебно решение).
 3.
 Грешка при прилагане на правото, която се състои в това, че в обжалваното съдебно решение се приема за мотивирано обжалваното пред Общия съд решение (точка 67 от обжалваното съдебно решение), въпреки че обжалваното пред Общия съд решение се основава, като неразделна част от мотивите си, от една страна на Решение на Комисията от 13 март 2014 г. [ARES (2014) 710158], с което жалбоподателят се изключва от участие в проекта eDIGIREGION (точки 57 и 60 — 62 от обжалваното съдебно решение), и от друга страна, на окончателните одиторски доклади 11-INFS-025 и 11-BA119-016 (точки 63 и 64 от обжалваното съдебно решение), независимо че както цитираното Решение на Комисията от 13 март 2014 г. [ARES (2014) 710158], така и окончателните одиторски доклади 11-INFS-025 и 11-BA119-016 са обжалвани.
 4.
 Грешка при прилагане на правото, която се състои в това, че обжалваното съдебно решение изопачава преценката на събраните доказателства, като потвърждава, че REA е поискала от жалбоподателя „при различни поводи“ определена информация (точка 75 от обжалваното съдебно решение), че „поддържа искането си“ посредством писмено изявление от 14 май 2014 г. (точка 78 от обжалваното съдебно решение) и че е „разменила редица писмени изявления с жалбоподателя“ (точка 118 от обжалваното съдебно решение).
 5.
 Грешка при прилагане на правото, състояща се в това, че обжалваното съдебно решение изопачава преценката на събраните доказателства, като се позовава в точки 8, 77 и 78 на несъществуващ документ, който не фигурира в преписката.
 6.