text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/28
 Иск, предявен на 23 април 2007 г. — Cros/Съд
 (Дело F-37/07)
 (2007/C 129/48)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Alexia Cros (Howald, Люксембург) (представител: E. Reveillaud, адвокат)
 Ответник: Съд на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решението на органа по назначаването (ОН) от 19 юли 2006 г., с което ищцата е назначена за длъжностно лице в срок на изпитване в качеството на юрист-лингвист, считано от 1 септември 2006 г., в частта, с която й се предоставя степен AD 7;
 —
 да се постанови, че на ищцата ще се предостави с обратна сила спрямо датата на назначаване — 1 септември 2006 г., степен AD 10, която отговаря на степента LA 6 преди влизането в сила на Регламент (ЕО, Евратом) No 723/2004 на Съвета от 22 март 2004 година за изменение на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности, както и на Условията за работа на другите служители (1);
 —
 да се разпореди признаването на пълния й трудов стаж с обратна сила спрямо 1 септември 2006 г.;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищцата твърди, че оспорваното решение, прието на основание член 12 от приложение XIII от Правилника за длъжностните лица, нарушава:
 —
 обявлението за общия конкурс CJ/LA/24 (2), според което успешно положилите изпита лица се назначават на степен LA7/LA6;
 —
 принципа на равно третиране;
 —
 принципа на оправданите правни очаквания, както и принципа на добрата администрация, на прозрачността и на задължението за полагане на грижа.
 (1) ОВ L 124, 27.4.2004 г., стр. 1.
 (2) ОВ C 182 А, 31.7.2002 г., стр. 1.


text:
 13.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/18
 Определение на председателя на девети състав на Съда от 14 ноември 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Upper Tribunal — Обединено кралство) — Anita Chieza/Secretary of State for Work and Pensions
 (Дело C-680/11) (1)
 2013/C 108/42
 Език на производството: английски
 Председателят на девети състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 65, 3.3.2012 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/29
 Иск, предявен на 25 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-512/08)
 (2009/C 44/48)
 Език на производството: фреснки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Rozet и E. Traversa)
 Ответник: Френска република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че:
 —
 като е подчинила съгласно член R-332-4 от Кодекса за социално осигуряване възстановяването на разходите за медицински услуги в градски кабинет, за които е необходимо използването на тежко материално оборудване, включено в II от член R-712-2 от Кодекса на общественото здравеопазване, на издаването на предварително разрешение,
 —
 като не е предвидила в член R-332-4 или в друга разпоредба на френското законодателство възможността на пациент, социално осигурен по френската система, да се предостави допълнително възстановяване на разходи в условията, предвидени в точка 53 на Решение от 12 юли 2001 г. по дело Vanbraekel и др. (C-368/98),
 Френската република не е изпълнила задълженията си по член 49 от Договора за EО;
 —
 да се осъди Френската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си Комисията отправя две твърдения за нарушения.
 С първото си твърдение за нарушение Комисията оспорва изискването, въведено от ответника за получаване на предварително разрешение за възстановяване на разходите за някои извънболнични грижи, предоставени в друга държава-членка. Макар това изискване всъщност да може да се обоснове, когато се отнася до медицински услуги, предоставени в болнично заведение, с необходимостта от осигуряване едновременно на достатъчен и постоянен достъп до балансирана гама от качествени болнични услуги и контрол върху свързаните с тях разходи, то изглежда непропорционално, когато става въпрос за извънболнични услуги. Много фактори са от естество да ограничат евентуалното финансово отражение на премахването на предварително разрешение като възможността за държавите-членки да определят обхвата на здравното покритие, от което се ползват осигурените лица, или националните условия за предоставяне на услугите, доколкото те не представляват нито израз на дискриминация, нито пречка пред свободното движение на хора.
 С второто си твърдение за нарушение Комисията изразява съжаление за липсата във френското законодателство на разпоредба, позволяваща на пациент, включен в схемата на френското социално осигуряване, да получи допълнително възстановяване на разходите в условията, предвидени в точка 53 на Решение от 12 юли 2001 г. по дело Vanbraekel и др., а именно възстановяване на разходите, съответстващо на разликата спрямо сумата, на която би имал право, ако болничните грижи му бяха предоставени в собствената му държава-членка. Следователно пациентите, включени в споменатата схема за социално осигуряване, не биха могли да се ползват пълно от правата, които са им признати с тълкуването, дадено на член 49 EО, от Съда.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/64
 Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 12 декември 2007 г. — Керелов/Комисия
 (Дело F-110/07)
 (Публична служба - Явна недопустимост - Член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд)
 (2008/C 64/105)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Георги Керелов (Пазарджик, България) [представител: адв. A. Керелов]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет
 Жалба за отмяна, от една страна, на решението на EPSO (Службата за подбор на персонал) от 7 февруари 2007 г. да не се съобщят на жалбоподателя данните и документите относно конкурса и, от друга страна, обезщетение за претърпени вреди.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2)
 Осъжда всяка страна да заплати направените от нея съдебни разноски.


text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/21
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 ноември 2008 г. — Nalocebar/СХВП — Limiñana y Botella (Limoncello di Capri)
 (Дело T-210/05) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността Limoncello di Capri - По-ранна национална словна марка LIMONCHELO - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2009/C 6/41)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda (São Pedro, Португалия) (представители: G. Pasquarella и R. Pasquarella, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: първоначално M. Capostagno, впоследствие O. Montalto)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Limiñana y Botella, SL (Monforte del Cid, Испания)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 18 март 2005 г. (преписка R 646/2004-1) относно процедура по възражение между Limiñana y Botella, SL и Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Nalocebar — Consultores e Serviços, Lda да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 182, 23.7.2005 г.


text:
 27.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/39
 Жалба, подадена на 5 януари 2017 г. — Golden Balls/EUIPO — Intra-Presse („GOLDEN BALLS“)
 (Дело T-8/17)
 (2017/C 063/51)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Golden Balls Ltd (Лондон, Обединено кралство) (представители: M. Edenborough QC, M. Hawkins, Solicitor и T. Dolde, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Intra-Presse (Булон Биянкур, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „GOLDEN BALLS“ — заявка за регистрация No 6 036 503
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 30 септември 2016 г. по преписка R 1962/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009.


text:
 10.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 244/13
 Жалба, подадена на 6 август 2009 г. — Earle Beauty/СХВП — (NATURALLY ACTIVE)
 (Дело T-307/09)
 2009/C 244/21
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Liz Earle Beauty Co. Ltd (Ryde, Обединено кралство) (представител: M. Cover, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 май 2009 г. по преписка R 27/2009-2 и да се обяви, че разглежданата марка на Общността може да се публикува и регистрира, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „NATURALLY ACTIVE“ за стоки и услуги от класове 3, 5, 16, 18, 35 и 44
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация като марка на Общността
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета), тъй като апелативният състав неправилно е заключил, че изразът „Naturally Active“ е общоупотребим в английския език и следователно има положителен смисъл и е лесно разбираем от потребителите като цяло, като поради това няма присъщ отличителен характер; нарушение на член 7, параграф 3 от Регламент No 40/94 на Съвета (понастоящем член 7, параграф 3 от Регламент No 207/2009 на Съвета), тъй като апелативният състав: (i) неправилно е заключил, че разглежданата марка не е придобила отличителен характер в резултат на използването ѝ; и (ii) явно не е отдал необходимото значение на обективните доказателства, представени от жалбоподателя, и поради това не е изложил състоятелни и пълни мотиви за свързания с тази разпоредба извод; нарушение на член 7, параграф 2 от Регламент No 40/94 на Съвета (понастоящем член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009 на Съвета), тъй като във връзка с извода по член 7, параграф 3 от Регламент No 40/94 апелативният състав неправилно е извършил проверката по тази разпоредба по отношение на всички държави — членки на ЕС, вместо да извърши съответната проверка само за държавите членки, в които се говори предимно английски език.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/5
 Определение на Съда (седми състав) от 27 февруари 2014 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Latina —Италия) — Francesco Acanfora/Equitalia Sud SpA — Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina
 (Дело C-181/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 107 ДФЕС - Понятие за държавна помощ - Национална правна уредба, която при неплащане на данъка предвижда задължение за данъчнозадълженото лице да заплати на дружеството, на което е възложено събирането на публичните вземания, сума в размер на 9 % от дължимите суми като плащане за дейността по събирането - Описание на фактическата обстановка - Недостатъчност - Явна недопустимост))
 2014/C 184/07
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Commissione tributaria provinciale di Latina
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Francesco Acanfo
 Ответници: Equitalia Sud SpA — Agente di Riscossione Latina, Agenzia delle Entrate — Ufficio di Latina
 Предмет
 Преюдициално запитване — Commissione tributaria provinciale di Latina — Тълкуване на член 107 ДФЕС — Понятие за държавна помощ — Национална правна уредба, според която при неплащане на сумите по известие за публични вземания за данъчнозадълженото лице има задължение да заплати на дружеството, на която е възложено събирането на данъците, сума в размер на 9 % от дължимите суми като разходи по събирането
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Commissione tributaria provinciale di Latina (Италия) с акт от 5 декември 2012 г., е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 7.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 267/75
 Жалба, подадена на 31 август 2009 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-347/09)
 2009/C 267/135
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и B. Klein)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение на Комисията SG-Greffe (2009) D/3985 относно държавни помощи No NN 8/2009 от 2 юли 2009 г., доколкото с него нотифицираните мерки се квалифицират като държавни помощи по смисъла член 87, параграф 1 ЕО,
 —
 да се осъди Комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят оспорва Решение K(2009) 5080 окончателен на Комисията от 2 юли 2009 г. относно държавни помощи, които се състоят, от една страна, в безвъзмездното прехвърляне на местности от национално природно наследство — собственост на федералната държава, и от друга страна, в насърчаването на мащабни проекти за защита на природата (Държавна помощ NN 8/2009 — Германия — защитени местности). В това решение Комисията изразява становище, че държавните помощи, за които тя е уведомена съгласно член 86, параграф 2 ЕО, са съвместими с общия пазар. Жалбоподателят оспорва обжалваното решение, доколкото с него се квалифицират като държавни помощи по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО мерките, за които Комисията е уведомена.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че ответникът в много аспекти неправилно е приложил член 87, параграф 1 ЕО. В това отношение се поддържа по-специално, че ответникът неоснователно е квалифицирал природозащитните организации като предприятия и неоснователно не е извършил необходимата обща преценка на мерките, за които е уведомен. Освен това природозащитните организации не се ползвали с никакво предимство, релевантно от гледна точка на областта на държавните помощи. Жалбоподателят се оплаква също така от неправилно прилагане на четвъртия критерий съгласно Решение на Съда от 24 юли 2003 г. по дело C-280/00 (Altmark Trans und Regierungspräsidium Magdeburg, Recueil, стр. I-7747).
 При условията на евентуалност се изтъква нарушение на задължението за мотивиране съгласно член 253 ЕО.


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/7
 Решение на Съда (четвърти състав) от 9 юли 2015 г. — Европейска комисия/Ирландия
 (Дело C-87/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 2003/88/ЕО - Организация на работното време - Организация на работното време на обучаващите се лекари))
 (2015/C 294/08)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. van Beek и J. Enegren)
 Ответник: Ирландия (представители: E. Creedon, E. Mc Phillips, A Joyce и B. Counihan, подпомагани от D. Fennelly, barrister)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 102, 7.4.2014 г.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/42
 Определение на Първоинстанционния съд от 2 април 2009 г. — Cachuera/СХВП — Gelkaps (Ayanda)
 (Дело T-43/09) (1)
 (Жалба в първоинстанционно производство - Изисквания за форма - Недопустимост)
 2009/C 141/90
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: La Cachuera, SA (Misiones, Аржентина) (представител: E. Armijo Chávarri, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Gelkaps GmbH (Pritzwalk, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу Решение от 19 ноември 2008 г. на втори апелативен състав на СХВП (преписка No RE 87/2008-2) относно производство по възражение между La Cachuera, SA и Gelkaps GmbH.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 La Cachuera, SA понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 69, 21.3.2009 г.


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/15
 Решение на Общия съд от 13 септември 2013 г. — Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung/Комисия
 (Дело T-73/08) (1)
 (Финансова помощ, изплатена в рамките на програмата Дафне II - Определяне на окончателния размер на помощта - Дебитно известие - Обжалваем акт - Задължение за мотивиране - Справедлив процес - Грешки при преценката)
 2013/C 313/25
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV (Берлин, Германия) (представители: първоначално B. Henning, след това U. Claus и M. Uhmann, и накрая C. Otto, S. Reichmann и L.-J. Schmidt, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Grünheid и B. Simon, след това S. Grünheid и F. Dintilhac)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Комисията, съдържащо се в дебитно известие от 26 ноември 2007 г., с което Комисията кани жалбоподателя да ѝ възстанови сумата 23 228,07EUR, която му е изплатила в изпълнение на споразумението за финансова помощ „Дафне“ (JLS/DAP/2004-1/080/YC)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Berliner Institut für Vergleichende Sozialforschung eV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 107, 26.4.2008 г.


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/31
 Жалба, подадена на 22 октомври 2012 г. — Popp und Zech/СХВП — Müller-Boré & Partner (MB)
 (Дело T-463/12)
 2012/C 379/52
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Eugen Popp (Мюнхен, Германия) и Stefan M. Zech (Мюнхен) (представители: C. Rohnke и M. Jacob, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Müller-Boré & Partner (Мюнхен, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението от 19 юли 2012 г. на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) по преписка R 506/2011-1;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „MB“ за услуги от клас 42 — заявка за регистрация на марка на Общността No 7 369 771.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Müller-Boré & Partner.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка „MBP“ и съдържащи словния елемент „MB&P“ национална фигуративна марка и фигуративна марка на Общността за услуги от класове 35 и 42.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отхвърля заявката за регистрация.
 Изложени в жалбата основания:
 —
 нарушение на член 42, параграф 2 и на член 15, параграф 1 от Регламент No 207/2009;
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/49
 Жалба, подадена на 4 октомври 2010 г. — Département du Gers/Комисия
 (Дело T-478/10)
 ()
 2010/C 346/95
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Département du Gers (Ош, Франция) (представители: S. Mabile и J.-P. Mignard, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение 2010/419/ЕС на Европейската комисия от 28 юли 2010 година, с което се разрешава търговията с продукти, съдържащи, състоящи се или произведени от генетично модифицирана царевица Bt11 (SYN-BTØ11-1), в съответствие с Регламент (ЕО) No 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета;
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят, който е френски департамент със силно развито селско стопанство и в който на значителни площи се отглежда царевица, иска да се отмени Решение 2010/419/ЕС на Комисията, с което се разрешава търговията с генетично модифицирана царевица или продукти, съдържащи такава царевица.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква две правни основания, изведени от:
 —
 твърдение за незаконосъобразност на Регламент (ЕО) No 1829/2003 на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2003 година относно генетично модифицираните храни и фуражи (1), въз основа на който е прието обжалваното решение, изразяваща се в следното:
 —
 Регламент No 1829/2003 нарушавал принципа на институционално равновесие, доколкото i) Европейският парламент нямал правомощия в рамките на процедурата за даване на разрешение, докато правомощията на Комисията били твърде съществени и ii) не била оставена свобода на преценка на държавите членки;
 —
 Регламент No 1829/2003 нарушавал принципа на предпазливост доколкото не отчитал в достатъчна степен опасността, на която генетично модифицираните храни и фуражи излагат здравето на хората, околната среда, земеделието и животновъдството;
 —
 Регламент No 1829/2003 нарушавал правата на потребителите, тъй като от една страна не предвиждал нито една мярка, позволяваща потребителите да бъдат информирани, че консумираните животни са били хранени с ГМО, и от друга позволявал предоставяне на фактически невярна информация за липса на ГМО в продукти, които съдържат ГМО, но в количество под 0,9 %;
 —
 незаконосъобразност на обжалваното решение:
 —
 поради липса на мотиви, което е съществено процесуално нарушение, доколкото решението на Комисията само препращало към становището на Европейския орган за безопасност на храните (наричан по-нататък „EFSA“);
 —
 поради неупражняване на правомощия, изразяващо се в неприлагане на предвидената процедура, тъй като Комисията не е упражнила правото си на преценка;
 —
 поради нарушение на принципа на предпазливост, тъй като използваните от EFSA методи за оценка били непълни и оценката на царевицата Bt11 била твърде несигурна;
 —
 поради нарушение на правата на потребителите вследствие на липсата на етикетиране, указващо, че животните са хранени с царевица Bt11, както и вследствие на липсата на прозрачност относно продуктите, съдържащи по-малко от 0,9 % царевица Bt11.
 (1) ОВ L 268, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 41, стр. 3.


text:
 28.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 441/26
 Жалба, подадена на 27 септември 2016 г. — CJ/ECDC
 (Дело T-692/16)
 (2016/C 441/31)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CJ (Agios Stefanos, Гърция) (представител: V. Kolias, lawyer)
 Ответник: Европейски център за профилактика и контрол върху заболяванията (ECDC)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и вследствие на това да осъди ECDC да му изплати всички възнаграждения, които жалбоподателят би получил за периода от 1 май 2012 г. до 31 декември 2014 г., ако бе продължил да е на служба в ECDC, и които при липса на уточнения от страна на ECDC жалбоподателят оценява временно на сума в размер на 140 000 EUR, както и законната лихва върху същата;
 —
 да осъди ECDC да му заплати обезщетение за неимуществени вреди в размер на 13 000 EUR;
 —
 да осъди ECDC да понесе собствените си съдебни разноски по производството, както и тези, направени от него.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание, с което се твърди, че ECDC е нарушил член 266 ДФЕС, като е приложил неправилно решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз по съединени дела F-159/12 и F-161/12, CJ/ECDC, и в частност, че
 —
 поради необратима промяна в съществени обстоятелства ECDC неправилно е придал обратно действие на обжалваното решение;
 —
 ECDC е нарушил принципа на пропорционалност, тъй като обжалваното решение не е било нито целесъобразно, нито необходимо за постигането на целта, преследвана с отмененото уволнение от 2012 г.;
 —
 ECDC е допуснал явна грешка в преценката, като не е обърнал внимание на измамата при назначаването на началника на правната служба на ECDC;
 —
 ECDC е нарушил член 22a, параграф 3 от Правилника за длъжностните лица, като е уволнил жалбоподателя в отговор на съобщаването от негова страна, in tempore non suspecto малко преди уволнението му, на факти, които повдигат подозрение за финансови злоупотреби в ECDC.
 2.
 Второ основание, с което се претендира парично обезщетение за неимуществени вреди, причинени от нарушението от ECDC на член 266 ДФЕС и от изявлението, че жалбоподателят се е стремял да насърчава непотизма.


text:
 6.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/31
 Жалба, подадена на 12 април 2017 г. — M J Quinlan & Associates/EUIPO — Intersnack Group (форма на кенгуру)
 (Дело T-219/17)
 (2017/C 178/45)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: M J Quinlan & Associates Pty Ltd (Хоуп Айсланд, Куинсланд, Австралия) (представители: M. Freiherr von Welser и A. Bender, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Intersnack Group GmbH & Co. KG (Дюселдорф, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: триизмерна марка на Европейския съюз (форма на кенгуру) — Марка на Съюза No 13 342
 Производство пред EUIPO: производство по отмяна
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 27 януари 2017 г. по преписка R 218/2016-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски;
 —
 да проведе устната фаза на производството, за са гарантира в пълнота правото на изслушване на жалбоподателя.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 51, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 51, параграф 1, буква а) във връзка с член 15, параграф 2 от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 51, параграф 1, буква а) във връзка с член 15, параграф 1, втора алинея от Регламент No 207/2009.


text:
 6.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 70/23
 Жалба, подадена на 28 декември 2016 г. — Collins/Парламент
 (Дело T-919/16)
 (2017/C 070/32)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Jane Maria Collins (Ходъм, Обединено кралство) (представител: I. Anderson, lawyer)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейския парламент от 25 октомври 2016 г. да не защитава имунитета и привилегиите на жалбоподателя,
 —
 да се произнесе по искането на жалбоподателя Парламентът да защити имунитета и привилегиите му по член 8 от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз,
 —
 да присъди обезщетение за претърпените от жалбоподателя в резултат на решението неимуществени вреди,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първото основание е твърдение за нарушение на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, тъй като Комисията по правни въпроси на Европейския парламент и самият Европейски парламент не разгледали представените от жалбоподателя доказателства.
 2.
 Второто основание е твърдение за нарушение на член 6 от Европейската конвенция за правата на човека, тъй като Комисията по правни въпроси на Европейския парламент и самият Европейски парламент не мотивирали надлежно решението си да не защитават имунитета на жалбоподателя по член 8 от Протокола за привилегиите и имунитетите на Европейския съюз.
 3.
 Третото основание е твърдение за нарушение на членове 6 и 11 от Европейската конвенция за правата на човека, тъй като Комисията по правни въпроси на Европейския парламент и самият Европейски парламент не провели безпристрастна процедура по изслушване.
 4.
 Четвъртото основание е твърдение, че Комисията по правни въпроси на Европейския парламент и самият Европейския парламент допуснали сериозна грешка при прилагане на правото.


text:
 29.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/6
 Решение на Съда (голям състав) от 28 април 2015 г. — T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda/Европейска комисия, Френска република, Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-456/13 P) (1)
 ((Обжалване - Жалба за отмяна - Член 263, четвърта алинея ДФЕС - Право на жалба - Процесуална легитимация - Физически или юридически лица - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Акт, който засяга лично жалбоподателите - Право на ефективна съдебна защита - Извънредни мерки относно пускането на извънквотна захар и изоглюкоза на пазара на Съюза - Пазарна 2010/2011 година))
 (2015/C 213/09)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: T & L Sugars Ltd, Sidul Açúcares, Unipessoal Lda (представители: D. Waelbroeck, адвокат, D. Slater, Solicitor)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: P. Ondrůšek и P. Rossi), Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas и C. Canda), Съвет на Европейския съюз (представители: É. Sitbon и A. Westerhof Löfflerová)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда T & L Sugars Ltd и Sidul Açúcares Unipessoal Lda да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г.


text:
 8.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 164/24
 Жалба, подадена на 15 април 2013 г. — B&S Europe/Комисия
 (Дело T-222/13)
 2013/C 164/40
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Business and Strategies in Europe (Брюксел, Белгия) (представител: L. Bihain, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за отмяна за допустима и основателна, вследствие на което да отмени обжалвания акт,
 —
 да разпореди на Европейската комисия да включи жалбоподателя в ограничения списък на кандидатите, поканени за участие в процедурата за възлагане на обществена поръчка в рамките на договор EuropeAid/132633/C/SER/multi, партида 7: Governance and home affaires (Управление и вътрешни работи),
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от неизпълнение на задължението за мотивиране, от нарушение на принципа на добра администрация, по-специално доколкото той включва задължение за последователност, от нарушение на принципа на състезателното начало, както и от нарушение на оправданите правни очаквания на жалбоподателя и на принципа на справедливост, тъй като в писмото си от 2 април 2013 г. вследствие на решението си от 15 февруари 2013 г. Комисията за първи път отхвърлила като неотговарящ на изискванията проект No 25, предложен от жалбоподателя с оглед изпълнение на критерия за технически възможности, като по този начин броят на отговарящите на изискванията проекти в качеството на референти проекти е паднал под необходимия минимум.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на точка 2.4.11.1.3, втора алинея от Практическото ръководство за договорни процедури за външни действия на Европейския съюз, както и на пояснение A 47 във връзка с обявлението за обществена поръчка, тъй като Комисията е тълкувала неправилно понятието за референтни проекти, отговарящи на изискванията за изпълнение на критерия за подбор, свързан с техническите възможности на кандидата.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/37
 Жалба, подадена на 10 октомври 2014 г. — Rotenberg/Съвет
 (Дело T-720/14)
 (2015/C 007/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Arkady Romanovich Rotenberg (Санкт Петербург, Русия) (представители: D. Pannick, QC, M. Lester, Barrister, S. Hey и H. Brunskill, Solicitors)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2014/508/ОВППС на Съвета и Регламент за изпълнение (EС) No 826/2014 на Съвета, доколкото тези мерки се прилагат спрямо него;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е твърдението, че Съветът не е посочил адекватни или достатъчни мотиви за включването на жалбоподателя в списъка на лицата, образуванията и органите, спрямо които се прилагат ограничителните мерки с оглед на положението в Украйна.
 2.
 Второто правно основание е твърдението, че Съветът е допуснал явна грешка, като е счел, че в случая на жалбоподателя всички критерии за вписване в обжалваните мерки са били изпълнени.
 3.
 Третото правно основание е твърдението, че Съветът е нарушил принципите за защита на данните.
 4.
 Четвъртото правно основание е твърдението, че Съветът не е опазил правото на жалбоподателя на защита и правото му на ефективен съдебен контрол.
 5.
 Петото правно основание е твърдението, че Съветът е нарушил неоснователно и непропорционално основните права на жалбоподателя, включително правото на защита на собствеността, бизнеса и репутацията.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/17
 Преюдициално запитване от Raad van State (Нидерландия), постъпило на 17 февруари 2014 г. — Nannoka Vulcanus Industries BV/College van Gedeputeerde Staten van Gelderland
 (Дело C-81/14)
 2014/C 142/24
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Nannoka Vulcanus Industries BV
 Ответник: College van Gedeputeerde Staten van Gelderland
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли приложение II Б от Директива 1999/13/ЕО (1) на Съвета от 11 март 1999 година за ограничаване на емисиите на летливи органични съединения, дължащи се на употребата на органични разтворители в определени дейности и инсталации да се тълкува в смисъл, че на оператора на инсталации, за които може да се приеме наличие на постоянно твърдо съдържание в продукта и то се използва за определяне на еталонната точка за намаляване на емисиите, може да се даде отсрочка за прилагането на плановете му за намаляване на емисиите в отклонение от установения в това приложение график, когато заместителите, които съдържат малки количества или не съдържат разтворители, са все още в процес на разработка?
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 2)
 За да се предостави отсрочка за прилагането на плана за намаляване по смисъла на приложение II Б към Директива 1999/13/ЕО, изисква ли се определено действие от страна на оператора на инсталацията или разрешение на компетентния орган?
 3)
 Въз основа на какви критерии се определя продължителността на отсрочката по смисъла на приложение II Б от Директивата?
 (1) ОВ L 85, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 5.


text:
 14.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 414/38
 Жалба, подадена на 27 октомври 2015 г. — Its Europe/Комисия
 (Дело T-604/15)
 (2015/C 414/49)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico-Its Europe) (Брюксел, Белгия) (представители: M. Wellinger и K. T’Syen, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на групата по утвърждаването на Европейската комисия от 18 август 2015 г., съгласно което жалбоподателят не може да се квалифицира като микро-, малко или средно предприятие по смисъла на Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 година относно определението за микро-, малки или средни предприятия (ОВ L 124, стр. 36), и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага осем основания.
 1.
 Първото основание е че обжалваното решение нарушава член 22, параграф 1, точка 3 от Регламент No 58/2003 (1), тъй като групата по утвърждаването го приела повече от два месеца след датата, на която образувала производството.
 2.
 Второто основание е че обжалваното решение нарушава (i) член 22, параграф 1 от Регламент No 58/2003, (ii) правото на защита на жалбоподателя и (iii) принципа на добра администрация, тъй като преди да приеме обжалваното решение, групата по утвърждаване не изслушала доводите на жалбоподателя.
 3.
 Третото основание е че обжалваното решение нарушава принципите на (i) правна сигурност, (ii) добра администрация, (iii) защита на оправданите правни очаквания на жалбоподателя и (iv) силата на присъдено нещо, тъй като групата по утвърждаване, въпреки че приела като основателни доводите, които жалбоподателят изложил на 7 февруари 2014 г., заменила първоначалното си изложение на мотивите с ново изложение, без да включи в него каквито и да било нови фактически обстоятелства.
 4.
 Четвъртото основание е че обжалваното решение нарушава Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията (наричана по-нататък „МСП препоръката“), тъй като изводът, че жалбоподателят не може да се квалифицира като предприятие, бил основан на критерии, предвидени не в МСП препоръката, а в раздел 1.1.3.1, точка 6, буква в) от Решение 2012/838/ЕС на Комисията (2).
 5.
 Петото основание е че изводът в обжалваното решение, че жалбоподателят не може да се квалифицира като МСП, не отчитал и не съответствал на ясния и недвусмислено формулиран текст на МСП препоръката, а бил основан на нейно предубедено и напълно субективно тълкуване.
 6.
 Шестото основание е че изводът в обжалваното решение, че жалбоподателят не може да се квалифицира като МСП по смисъла на МСП препоръката, е неправилен: жалбоподателят бил „предприятие“ и бил „независим“ по смисъла на приложението към МСП препоръката.
 7.
 Седмото основание е че обжалваното решение нарушава принципа на най-благоприятно третиране по Решение 2012/838/ЕС на Комисията, както и съответстващия на него текст от програмата „Хоризонт 2020“.
 8.
 Осмото основание е че обжалваното решение е опорочено поради противоречиво и непълно изложение на мотивите, тъй като групата по утвърждаването не изпълнила задължението си надлежно да го мотивира.
 (1) Регламент (ЕО) No 58/2003 на Съвета от 19 декември 2002 година относно установяването на статута на изпълнителните агенции, отговарящи


text:
за някои задачи по управлението на програмите на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 8, стр. 256).
 (2) Решение на Комисията от 18 декември 2012 година относно приемането на правила за осигуряване на последователно удостоверяване на съществуването и правния статут, както и на оперативния и финансовия капацитет на участниците в непреки дейности, подпомагани чрез безвъзмездно финансиране по Седма рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности и по Седма рамкова програма на Европейската общност за атомна енергия за ядрени изследователски дейности и обучение (ОВ L 359, стр. 45).


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/39
 Жалба, подадена на 14 май 2014 г. — Yanukovych/Съвет
 (Дело T-347/14)
 2014/C 253/53
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Viktor Viktorovych Yanukovych (Киев, Украйна) (представител: T. Beazley, QC)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2014/119/ОВППС на Съвета от 5 март 2014 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на ситуацията в Украйна (OВ L 66, стp. 26), изменено с Решение 2014/216/ОВППС на Съвета от 14 април 2014 година (OВ L 111, стp. 91) и Регламент (ЕС) No 208/2014 на Съвета от 5 март 2014 година (OВ L 66, стp. 1) относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Украйна, изменен с Регламент (ЕС) No 381/2014 на Съвета от 14 април 2014 година (OВ L 111, стp. 33), доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага седем правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от липсата на надлежно правно основание на решението и на регламента на Съвета на Европейския съюз („Съветът“). Доводите в подкрепа на това твърдение включват (a) че условията за позоваване на член 29 ДЕС от Съвета не са били изпълнени от решението. Наред с останалото: (i) изрично изтъкнатите от Съвета цели (утвърждаване на върховенството на закона и спазването на човешките права в Украйна), не биха могли фактически да бъдат поддържани от Съвета, който след това излага основанията за включването (свързани с твърдяното присвояване на украински държавни средства и незаконното им прехвърляне извън Украйна, което жалбоподателят отрича), които не съответстват и противоречат на изложените или каквито и да е релевантни цели по член 21 ДЕС. (ii) Решението и регламентът противоречат на други релевантни цели, посочени в член 21, доколкото те не осигуряват „утвърждаване и укрепване на демокрацията и принципите на международното право“, в частност съдържайки погрешни твърдения и в съответствие с това действия на това основание, че законно и демократично избраният президент на Украйна — жалбоподателят, бил „бившият президент“, противно на правото на Украйна и международното право и осигурявайки подкрепа за така наречения „временен президент и правителство“, които не са били законно и демократично избрани и които са взели властта, която са имали временно, чрез незаконна употреба на сила, противно на върховенството на закона, демократичните принципи и международното право. (б) Условията за позоваване на член 215 ДЕФС не са били изпълнени, тъй като не е било налице валидно решение по глава 1 от дял V от ДЕС. (в) Не е била налице достатъчна връзка за позоваване на член 215 ДФЕС срещу жалбоподателя.
 2.
 Второто правно основание е изведено от злоупотреба с власт от Съвета. Действителната цел на Съвета при приемането на решението (и поради това и на регламента) по съществото си е било да се опита да спечели благоразположението на така наречения „временен режим“ на Украйна, така че Украйна да пристъпи към по-тесни


text:
връзки с ЕС (след като такива тесни връзки са били отхвърлени от демократично избрания президент на Украйна и неговото правителство), а не явно изложените причини в решението и регламента.
 3.
 Третото правно основание е изведено от липса на изложени мотиви на Съвета. Изложените мотиви в решението и регламента за включването на жалбоподателя (освен, че са погрешни) са формални, неподходящи и непълни с оглед особените изисквания.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от неизпълнението по отношение на жалбоподателя на изложените критерии за лице, което да бъде включено в списъка към релевантния момент. Наред с останалото, Съветът не е предоставил релевантната информация, въпреки, че е бил осведомен, че жалбоподателят (a) в никакъв момент не е бил признат от какъвто и да е съдебен или друг компетентен орган за отговорен за присвояването на украински държавни средства и незаконното им прехвърляне, и (б) в никакъв момент не е бил обект на наказателно преследване в Украйна във връзка с разследване на престъпления, свързани с присвояването на украински държавни средства и тяхното незаконно прехвърляне в чужбина.
 5.
 Петото правно основание е изведено от явни грешки в преценката на Съвета при включването на жалбоподателя в обжалваните мерки. Наред с останалото Съветът не е имал, във всеки случай не и „конкретни“ доказателства, установяващи, че твърденията срещу жалбоподателя са били „точни по същество“ и погрешно се е позовал на твърдения на незаконния така наречен „временен режим“, който е целял да узурпира властта и е имал ясни подбуди да прави такива твърдения с цел злоупотреба.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от нарушение на правото на жалбоподателя на защита и/или от отказа на ефективна съдебна защита. Наред с останалото, Съветът не е предоставил на жалбоподателя пълно изложение на съображенията, включително доказателствата срещу него и не му е предоставил точна информация и материали, за които твърди, че обосновават замразяването на активи, а го е задължил да подаде такова искане в несправедливо кратък срок.
 7.
 Седмото правно основание е изведено от нарушение на правото на собственост на жалбоподателя по член 17, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз, доколкото, наред с останалото, ограничителните мерки са необосновано и непропорционално ограничение на това право.


text:
 11.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 173/5
 Преюдициално запитване, отправено от Oberlandesgericht Köln (Германия) на 4 март 2011 г. — ebookers.com Deutschland GmbH/Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
 (Дело C-112/11)
 2011/C 173/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Köln
 Страни в главното производство
 Ищец: ebookers.com Deutschland GmbH
 Ответник: Bundesverband der Verbraucherzentralen und Verbraucherverbände — Verbraucherzentrale Bundesverband e.V.
 Преюдициален въпрос
 Член 23, параграф 1 от Регламента (1) — съгласно който незадължителните ценови добавки се съобщават по ясен, прозрачен и недвусмислен начин в началото на всеки процес на резервация, като приемането им от страна на потребителя се основава на „възможност за избор“ („opt-in“) — включва ли в приложното си поле и цената, която е свързана със самолетно пътуване и е платена за услуги от трети лица (в случая — от лицето, което предлага застраховка при отказ), и която при продажбата на самолетния билет посредникът фактурира на пътника едновременно с въздухоплавателната тарифа, включвайки я в общата цена?
 (1) Регламент (ЕО) No 1008/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 24 септември 2008 година относно общите правила за извършване на въздухоплавателни услуги в Общността; ОВ L 293, стр. 3.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/29
 Определение на Общия съд от 14 февруари 2017 г. — Helbrecht/EUIPO — Lenci Calzature (SportEyes)
 (Дело T-333/14) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Обявяване на по-ранната фигуративна марка, на която се основава обжалваното решение, за недействителна - Липса на основание за произнасяне по същество))
 (2017/C 121/42)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Andreas Helbrecht (Хилден, Германия) (представител: C. König, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила пред Общия съд: Lenci Calzature SpA (Туркето-Монтекарло, Италия) (представители: F. Celluprica и F. Fischetti, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 27 февруари 2014 г. (преписка R 830/2013-5), постановено в производство по възражение със страни Lenci Calzature и г-н Helbrecht
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по същество по жалбата.
 2)
 Lenci Calzature SpA понася направените от него съдебни разноски, както и тези на г-н Andreas Helbrecht. Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 235, 21.7.2014 г.


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/20
 Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (Civil Division) (Обединеното кралство) на 29 май 2007 г. — Intel Corporation Inc./CPM United Kingdom Limited
 (Дело C-252/07)
 (2007/C 183/33)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 Court of Appeal (Civil Division).
 Страни в главното производство
 Ищец: Intel Corporation Inc.
 Ответник: CPM United Kingdom Limited
 Преюдициални въпроси
 1)
 За целите на член 4, параграф 4, буква а) от Първа директива 89/104 на Съвета от 21 декември 1988 г. (1), когато:
 (а)
 по-ранната марка се ползва с голямо реноме по отношение на някои специфични видове стоки и услуги,
 (б)
 тези стоки или услуги не са сходни или не са сходни в значителна степен със стоките и услугите на по-късната марка,
 (в)
 по-ранната марка е единствена по отношение на всякакви стоки и услуги
 (г)
 по-ранната марка изниква в съзнанието на средно-статистическия потребител, когато той или тя попадне на по-късната марка, използвана при услуги, за които е била определена,
 тези факти достатъчни ли са сами по себе си да установят: (i) „връзка“ по смисъла на параграфи 29 и 30 от Решение от 2003 г. по дело Adidas-Salomon AG/Fitnessworld Trading Ltd, C-408/01, Recueil, I-12537 и/или (ii) несправедливо облагодетелстване и/или вреда по смисъла на този член?
 2)
 Ако не, какви фактори националният съд трябва да вземе предвид, когато се произнася дали тези факти са достатъчни? По-специално, при цялостната преценка, за да се определи дали има „връзка“, какво значение следва да се придава на стоките и услугите при описание на по-късната марка?
 3)
 Какво е необходимо в контекста на член 4, параграф 4, буква а), за да се изпълни условието за увреждане на отличителния характер? По-специално, дали: (i) по-ранната марка трябва да бъде единствена, (ii) дали първата употреба, която е довела до конфликт, е достатъчна, за да се установи увреждане на отличителния характер и (iii) дали елемента за увреждане на отличителния характер на по-ранната марка изисква да е налице влияние върху икономическото поведение на потребителя?
 (1) ОВ L 40, 11.2.1989 г., стр. 1.


text:
 30.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 191/50
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 12 април 2016 г. — CP/Парламент
 (Дело F-98/15) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Началник на отдел - Изпитателен срок - Неутвърждаване на лице на длъжност „началник отдел“ - Изпълнение на отменително съдебно решение - Загуба на възможност))
 (2016/C 191/72)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CP (представители: L. Levi и A. Tymen, адвокат)
 Ответник: Европейски парламент (представители: V. Montebello-Demogeot и O. Caisou-Rousseau)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението от 18 юли 2014 г., с което вследствие на решение на Съда на публичната служба по дело F-8/13, CP/Европейски парламент от 26 март 2014 г. жалбоподателят е утвърден на длъжност „началник отдел“, в частта му, в която не се предвижда признаване с обратна сила на статута на началник отдел и отпускане с обратна сила на увеличението към основното възнаграждение, съответстващо на неговата длъжност (надбавка за заемане на управленска длъжност) и искане за обезщетение на твърдените претърпени имуществени и неимуществени вреди.
 Диспозитив
 1)
 Осъжда Европейския парламент да изплати на CP сумата от 3 219,55 EUR. Тази сума се увеличава с лихвите за забава, изчислени въз основа на приложимия за съответния период лихвен процент, определен от Европейската централна банка за основните операции по рефинансиране и увеличен с два пункта, считано от 1 юли 2011 г. до датата на ефективното плащане.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 294, 7.9.2015 г., стр. 86


text:
 13.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/39
 Жалба, подадена на 26 януари 2017 г. — TDH Group/EUIPO — Comercial de Servicios Agrigan (Pet Cuisine)
 (Дело T-46/17)
 (2017/C 078/54)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: TDH Group (Брюксел, Белгия) (представител: D. Chen, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Comercial de Servicios Agrigan, SA (Huesca, Испания)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка No 1 203 373 съдържаща словните елементи „Pet Cuisine“
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 10 ноември 2016 г. по преписка R 685/2016-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 12.12.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/6
 Решение на Съда (първи състав) от 13 октомври 2016 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Servoprax GmbH/Roche Diagnostics Deutschland GmbH
 (Дело C-277/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Диагностични медицински изделия in vitro - Директива 98/79/ЕО - Паралелен внос - Превод от вносителя на предоставените от производителя данни и указания за употреба - Процедура за допълнителна оценка на съответствието))
 (2016/C 462/08)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Servoprax GmbH
 Ответник: Roche Diagnostics Deutschland GmbH
 Диспозитив
 Член 9 от Директива 98/79/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 октомври 1998 година относно диагностичните медицински изделия in vitro трябва да се тълкува в смисъл, че не задължава паралелен вносител на изделие за самотестване с цел измерване на кръвната захар, което носи маркировка ЕО и е преминало оценка на съответствието от нотифициран орган, да извърши нова оценка с цел да се удостовери съответствието на етикета и указанията за употреба на посоченото изделие, поради обстоятелството че те са били преведени на официалния език на държавата членка на вноса.
 (1) ОВ C 294, 7.9.2015 г.


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/19
 Решение на Общия съд от 24 юни 2015 г. — Италия/Комисия
 (Дело T-527/13) (1)
 ((Държавни помощи - Налог в сектора на млякото и млечните продукти - Помощи, предоставени от Италия на млекопроизводителите - Схема на помощи, свързана с плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти - Условно решение - Неспазване на условие, което е позволило признаване на съответствието на помощта с вътрешния пазар - Помощ de minimis - Съществуваща помощ - Нова помощ - Изменение на съществуваща помощ - Производство за контрол върху държавните помощи - Задължение за мотивиране - Тежест на доказване))
 (2015/C 262/25)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от S. Fiorentino и P. Grasso, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Grespan, D. Nardi и P. Němečková)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2013/665/ЕС на Комисията от 17 юли 2013 година относно държавни помощи SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] — предоставени от Италия (отсрочване на плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти в Италия) (OВ L 309, стр. 40)
 Диспозитив
 1)
 Отменя член 1, параграф 2 от Решение 2013/665/ЕС на Комисията от 17 юли 2013 година относно държавни помощи SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)], предоставени от Италия (отсрочване на плащането на налога в сектора на млякото и млечните продукти в Италия).
 2)
 Отменя членове 2 — 4 от това решение, доколкото те засягат, от една страна, схемата на помощи, посочена в член 1, параграф 2, и от друга страна, предоставените въз основа на нея индивидуални помощи.
 3)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 4)
 Италианската република и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 344, 23.11.2013 г.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/61
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 1 декември 2010 г. — Nolin/Комисия
 (Дело F-82/09) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Отнемане на точките за повишаване и за предимство)
 2011/C 30/118
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Michel Nolin (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: M. J. Baquero Cruz, подпомаган от D. Waelbroeck, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на органа по назначаването от 19 декември 2008 г. относно отнемане на точките за повишаване и за предимство на жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Nolin понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 297, 5.12.2009 г., стр. 37.


text:
 20.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 81/12
 Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Héraðsdómur Reykjavíkur на 5 ноември 2013 г. по дело Gunnar V. Engilbertsson/Íslandsbanki hf.
 (Дело E-25/13)
 2014/C 81/11
 С писмо от 5 ноември 2013 г., получено в деловодството на Съда на 12 ноември 2013 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Héraðsdómur Reykjavíkur (Районния съд на Рейкявик) за консултативно становище по дело Gunnar V. Engilbertsson/Íslandsbanki hf. по следните въпроси:
 1.
 Съответства ли на разпоредбите в Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 г. относно неравноправните клаузи в потребителските договори, положение, при което съгласно законодателството в дадена държава, която е страна по Споразумението за ЕИП, договорите между потребителите и доставчиците на заеми за финансиране на закупуването на недвижими имоти могат да съдържат разпоредби, според които погасителните вноски са обвързани с предварително определен индекс?
 2.
 Ако съгласно отговора на първия въпрос обвързването с индекс на погасителните вноски по заема за финансиране на закупуването на недвижими имоти е съвместимо с разпоредбите в Директива 93/13/ЕИО, вторият въпрос гласи: ограничава ли Директивата свободата на въпросната страна от ЕИП да определя, посредством законодателство или чрез административни разпоредби, факторите, които могат да предизвикат промени в предварително определения индекс, и методите, чрез които следва да се измерват тези промени?
 3.
 Ако съгласно отговора на втория въпрос Директива 93/13/ЕИО не ограничава свободата на засегнатата държава-членка, третият въпрос гласи: счита ли се за индивидуално договорена дадена договорна клауза по смисъла на член 3, параграф 1 от Директивата, ако: а) в договора, който потребителят подписва при получаването на заема, се посочва, че неговото задължение е обвързано с индекс, и базовият индекс, който ще се използва за изчисляването на промените в цената, е посочен в договора; б) договорът е съпроводен с график за погасяване, в който в списък са изброени прогнозните плащания, които ще бъдат изпълнени на съответните дати от заема, и в графика се посочва, че тези прогнозни стойности могат претърпят промени в съответствие с разпоредбите за индексация в договора; и в) потребителят и заемодателят подпишат графика за погасяване едновременно с подписването на договора от потребителя?
 4.
 Счита ли се за описан изрично на потребителя по смисъла на параграф 2, буква г) от приложението към Директива 93/13/ЕИО методът за изчисляване на промените в цените в договорите за заеми за финансиране на недвижими имоти, когато са налице обстоятелствата, представени в третия въпрос?
 5.
 Може ли държава, която е страна по Споразумението за ЕИП, при приемането на член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО да включи в своето национално законодателство изискването, включените в договорите неравноправни клаузи по смисъла на член 6, параграф 1 от Директивата да могат да бъдат обявени за необвързващи за потребителя, или изискването такива клаузи винаги да са необвързващи за потребителя?


text:
 30.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 191/32
 Определение на председателя на Общия съд от 29 февруари 2016 г. — Chemtura Netherlands/ЕОБХ
 (Дело T-725/15 R)
 ((Обезпечително производство - Процедура за пускане на пазара на продукти за растителна защита - Публикуване на документи относно включването на активни вещества - Отхвърляне на искането за поверително третиране на определена информация - Молба за постановяване на временни мерки - Липса на неотложност))
 (2016/C 191/43)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Chemtura Netherlands BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, адвокати)
 Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ) (представители: D. Detken и S. Gabbi, подпомагани от de R. van der Hout и C. Wagner, avocats)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на решението на ЕОБХ от 10 декември 2015 г. да се публикуват изцяло изводите от оценката, извършена от експертите на ЕОБХ при преразглеждането на одобрението на активното вещество дифлубензурон, във връзка с метаболит 4-хлоранилин (PCA), по отношение на които жалбоподателят е поискал да се разглеждат като поверителна информация.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Отменя определението от 15 декември 2015 г. по дело T-725/15 R.
 3)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/55
 Жалба, подадена на 14 ноември 2016 г. — Hanso Holding/EUIPO („REAL“)
 (Дело T-798/16)
 (2017/C 006/69)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Hanso Holding AS (Tomasjord, Норвегия) (представител: M. Wirtz, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „REAL“ — заявка за регистрация No 14 020 093
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO oт 2 септември 2016 г. по преписка R 2405/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) и член 7, параграф 3 oт Регламент No 207/2009


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/42
 Жалба, подадена на 25 януари 2010 г. — Esprit International/СХВП — Marc O'Polo International (Изобразяване на буквата „e“ върху джоб на панталон)
 (Дело T-22/10)
 2010/C 100/66
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Esprit International LP (Ню Йорк, Съединени щати) (представител: M. Treis, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Marc O’Polo International GmbH (Stephanskirchen, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 ноември 2009 г. по преписка R 1666/2008-4;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, състояща се в изображение на буквата „e“ върху джоб на панталон, за стоки от класове 18 и 25 (Заявка No 5 089 859)
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Marc O’Polo International GmbH
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: по-специално германска фигуративна марка, състояща се в изображение на буквата „e“, No 303 03 672 за стоки от класове 18 и 25
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 (1), поради липсата на вероятност от объркване на конфликтните марки
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 г. относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1)


text:
 1.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 290/11
 Жалба, подадена на 25 юли 2011 г. — Turbo Compressor Manufacturer/Съвет
 (Дело T-404/11)
 2011/C 290/15
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Turbo Compressor Manufacturer (Техеран, Иран) (представител: K. Kleinschmidt, Rechtsanwalt)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2011/299/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото този нормативен акт засяга жалбоподателя,
 —
 да предприемe процесуално-организационни действия съгласно член 64 от Процедурния правилник на Общия съд, като задължи ответника да представи всички документи, свързани с обжалваното решение, доколкото се отнасят до жалбоподателя,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага следните правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че са нарушени основните права, гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 Нарушени са правата на жалбоподателя, гарантирани от Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“). Член 16 от Хартата гарантира свободата на стопанска инициатива в Европейския съюз, а член 17 гарантира правото на ползване, и по-конкретно, на разпореждане със законно придобитото имущество в Европейския съюз. Членове 20 и 21 от Хартата гарантират на жалбоподателя равно третиране и недопускане на дискриминация.
 С обжалваното решение се изключва възможността жалбоподателят да участва в търговския оборот в Европейския съюз. Така се създава опасност за икономическото оцеляване на жалбоподателя. Жалбоподателят зависи от доставки от икономическата територия на Европейския съюз.
 Не е налице обществен интерес да се ограничат свободата на жалбоподателя на стопанска инициатива, правото му на собственост, правото му на равно третиране и правото му на недопускане на дискриминация. В частност липсват доказателства, които оправдават в достатъчна степен решението на ответника и свързаното с него накърняване на основните права на жалбоподателя. Жалбоподателят по-конкретно не участва в дейности, свързани с разпространението на ядрена енергия и/или в разработването на системи за доставяне на ядрено оръжие.
 На следващо място, допуснато е недоразумение. Дружеството, посочено в обжалваното решение под наименованието „SATAK“, не съвпада с жалбоподателя. То е дружество — трето лице, което е независимо от жалбоподателя. Жалбоподателят може да си обясни факта, че в обжалваното решение е включен в списъка от приложение II към Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран единствено с това, че е налице объркване с друго дружество, което контролира дружество „SATAK“ или дружество със сходна фирма.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че е допусната явна грешка в преценката на фактите, въз основа на които е прието решението.
 Допусната е явна грешка в преценката на фактите, въз основа на които е прието решението. Жалбоподателят не участва в дейности, свързани с разпространението на ядрена енергия, търговията и/или разработването на системи за доставяне на ядрено или друго оръжие.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението, че е нарушен принципът на пропорционалност.
 В решението си ответникът не е спазил принципа на пропорционалност. След направените търсения в Интернет на ключови думи „SATAK“ и „ядрена програма на Иран“ жалбоподателят може


text:
само да предполага, че посочената в точка 31 от приложение I Б към Решение 2011/299/ОВППС доставка включва 6 съветски крилати ракети тип „круз“ (KH-55(SM)), за които се твърди, че Иран е придобил от Украйна през 2001 или 2002 г.
 Жалбоподателят нито има търговски отношения с украинското държавно предприятие „UkrSpetzExport“, нито внася съветски крилати ракети тип „круз“ (KH-55(SM)) или други оръжия, или системи за доставка на оръжие.
 Жалбоподателят не е дружеството, посочено в приложение I Б, точка 31 към обжалваното решение под наименованието „SATAK“.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от твърдението, че е нарушено правото на изслушване.
 Извършено е нарушение на правото на изслушване. Изложените в точка 31 от приложение 1 Б към обжалваното решение мотиви са неразбираеми за жалбоподателя и ответникът не му е представил разбираеми мотиви, поради което са нарушени правото на жалбоподателя на защита и правото му на ефективна съдебна защита.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/9
 Преюдициално запитване, отправено от Højesteret (Дания) на 27 февруари 2013 г. — Martin Blomqvist/Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA
 (Дело C-98/13)
 2013/C 129/17
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Højesteret
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Martin Blomqvist
 Ответници: Rolex SA, Manufacture des Montres Rolex SA
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 4, параграф 1 от Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (1) да се тълкува в смисъл, че е налице „публично разпространяване“ на защитени с авторско право стоки в държава членка, ако определено предприятие сключи договор чрез уебсайт в трета страна за продажбата и изпращането на стоките до частен купувач с известен на продавача адрес в държавата членка, където стоките са защитени с авторско право, получи цената за стоките и ги изпрати на купувача на уговорения адрес, или в подобни случаи съществува и условието преди продажбата стоките да са били предмет на предложение за продажба или на реклама, насочено/а към потребителите в държавата членка, в която са доставени стоките, или показано/а на уебсайт, предназначен за потребителите в тази държава членка?
 2.
 Трябва ли член 5, параграфи 1 и 3 от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (2) да се тълкува в смисъл, че марката се „използва в търговската дейност“ в държава членка, ако определено предприятие сключи договор чрез уебсайт в трета страна за продажбата и изпращането на обозначените с марката стоки до частен купувач с известен на продавача адрес в държавата членка, където е регистрирана марката, получи цената за стоките и ги изпрати на купувача на уговорения адрес, или в подобни случаи съществува и условието преди продажбата стоките да са били предмет на предложение за продажба или на реклама, насочено/а към потребителите във въпросната държава членка или показано/а на уебсайт, предназначен за потребителите в тази държава членка?
 3.
 Трябва ли член 9, параграфи 1 и 2 от Регламент No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (3) да се тълкува в смисъл, че марката се „използва в процеса на търговия“ в държава членка, ако определено предприятие сключи договор чрез уебсайт в трета страна за продажбата и изпращането на обозначените с марката на Общността стоки до частен купувач с известен на продавача адрес в държава членка, получи цената за стоките и ги изпрати на купувача на уговорения адрес, или в подобни случаи съществува и условието преди продажбата стоките да са били предмет на предложение за продажба или на реклама, насочено/а към потребителите във въпросната държава членка или показано/а на уебсайт, предназначен за потребителите в тази държава членка?
 4.
 Трябва ли член 2, параграф 1, буква б) от Регламент No 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 година относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост,


text:
както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост (4), да се тълкува в смисъл, че прилагането в определена държава членка на разпоредбите за предотвратяване на пускането в свободно обращение и за унищожаване на „пиратски стоки“ зависи от условието да е налице „публично разпространяване“ на стоките в тази държава членка според критериите, посочени в отговор на първия въпрос?
 5.
 Трябва ли член 2, параграф 1, буква б) от Регламент No 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 година относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост, да се тълкува в смисъл, че прилагането в определена държава членка на разпоредбите за предотвратяване на пускането в свободно обращение и за унищожаване на „имитирани стоки“ зависи от условието стоките да са използвани „в търговската дейност“, съответно „в процеса на търговия“ в тази държава членка според критериите, посочени в отговор на втория и третия въпрос?
 (1) ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230.
 (2) ОВ L 299, стр. 25.
 (3) ОВ L 78, стр. 1.
 (4) OB L 196, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 16, стр. 18.


text:
 5.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/28
 Жалба, подадена на 6 октомври 2009 г. — Vereniging Milieudefensie и Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht/Комисия
 (Дело T-396/09)
 2009/C 297/41
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Vereniging Mileudefensie (Амстердам, Нидерландия) и Stichting Stop Luchtverontreiniging Utrecht (Утрехт, Нидерландия) (представител: A.van den Biesen, advocaat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се обяви, че жалбата е основателна,
 —
 да се отмени обжалваното по настоящото дело Решение C (2009) 6121 на Комисията от 28 юли 2009 г.,
 —
 да се осъди Комисията да се произнесе по същество по искането за вътрешно преразглеждане в определен от Първоинстанционния съд срок,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите са две нидерландски организации за защита на околната среда, които са поискали от ответника съгласно член 10, параграф 1 от Регламент No 1367/2006 (1) да преразгледа предишно решение C (2009) 6121 на Комисия от 7 април 2009 г., с което последната дава разрешение на Нидерландия да изпълни задълженията си във връзка с подобряване на качеството на атмосферния въздух в съответствие с Директива 2008/50/ЕО (2) в по-късен момент. Жалбоподателите оспорват решението на Комисията да обяви за недопустимо тяхното искане за преразглеждане на предишното решение, чийто адресат е Нидерландия.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите посочват на първо място, че в обжалваното решение Комисията не се е позовала на ограничението на обхвата на Регламент No 1367/2006 в член 2, параграф 1, буква в) и поради това решението от 7 април 2009 г. не било прието в рамките на упражняване на законодателни компетенции.
 Освен това жалбоподателите посочват, че решението от 7 април 2009 г. имало само индивидуално, а не общо значение.
 На последно място жалбоподателите посочват, че когато вторичното общностно право не било в съответствие с одобрената от Съвета Орхуска конвенция (3), съответната уредба трябвало да се тълкува съобразно тази конвенция, а когато това не било възможно, органите и институциите на Общността трябвало да приложат непосредствено конвенцията. Поради това член 2, параграф 1, буква ж) от Регламент No 1367/2006 не трябвало да се прилага.
 (1) Регламент (ЕО) No 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (ОВ L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).
 (2) Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (ОВ L 152, стр. 1).
 (3) 2005/370/ЕО: Решение на Съвета от 17 февруари 2005 г. за сключване от името на Общността на конвенцията за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда (ОВ L 124, стр. 1).


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/16
 Решение на Съда (пети състав) от 29 ноември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-112/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/80/ЕО - Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Обезщетение на жертвите на престъпления - Липса на транспониране в предвидения срок)
 (2008/C 22/31)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Condou-Durande и E. De Persio)
 Ответник: Италианска република (представители: I. Braguglia, D. Del Gaizo, avocat)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с Директива 2004/80/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно обезщетението на жертвите на престъпления (OВ L 261, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 31)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приела в предвидения срок законовите, подзаконови и административни разпоредби, необходими за да се съобрази с Директива 2004/80/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно обезщетението на жертвите на престъпления, Италианската република не е изпълнила задълженията си по тази директива.
 2)
 Осъжда Италианската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 117, 26.5.2007 г.


text:
 14.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/34
 Жалба, подадена на 27 юни 2017 г. — Tengelmann Warenhandelsgesellschaft/EUIPO — C & C IP („T“)
 (Дело T-401/17)
 (2017/C 269/46)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Tengelmann Warenhandelsgesellschaft KG (Мюлхайм ан дер Рур, Германия) (представител: H. Prange, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: C & C IP Sàrl (Люксембург, Люксембург)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „T“ — заявка за регистрация No 11 623 022
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 4 април 2017 г. по преписка R 502/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и да отхвърли възражението изцяло,
 —
 да осъди EUIPO, и евентуално другата страна в производството пред апелативния състав, да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/30
 Решение на Общия съд от 25 май 2016 г. — Ice Mountain Ibiza/EUIPO – Marbella Atlantic Ocean Club (ocean beach club ibiza)
 (Дело T-5/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ocean beach club ibiza“ - По-ранни национални фигуративни марки „OC ocean club“ и „OC ocean club Ibiza“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 243/31)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Ice Mountain Ibiza, SL (Сан Антонио, Испания) (представители: J. L. Gracia Albero, F. Miazzetto и E. Cebollero González, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Palmero Cabezas)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Marbella Atlantic Ocean Club, SL (Puerto Banús, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 8 октомври 2014 г. (преписка R 2292/2013-1) относно производство по възражение между Marbella Atlantic Ocean Club и Ice Mountain Ibiza.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Ice Mountain Ibiza, SL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 73, 2.3.2015 г.


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/26
 Определение на Първоинстанционния съд от 3 септември 2008 г. — Cofra/Комисия
 (Дело T-477/07) (1)
 (Жалба за отмяна - Достъп до документите - Оттегляне на решението, с което е отказан достъп - Огласяване на документи въпреки изричния отказ на техния автор - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 (2008/C 272/50)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Cofra srl (Bari, Италия) (представител: A. Calabrese, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: P. Costa de Oliveira и G. Conte)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Комисията от 17 октомври 2007 г., с което на жалбоподателя е отказан достъп до някои документи, предадени от италианските власти на Комисията, в рамките на процедура по разглеждане на схема за държавна помощ.
 Диспозитив
 1.
 Основанието за произнасяне по същество по жалбата е отпаднало.
 2.
 Всяка страна ще понесе направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.


text:
 11.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/7
 Решение на Съда (първи състав) от 14 ноември 2013 г. (преюдициални запитвания от Consiglio di Stato — Италия) — SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola, Eridania Sadam SpA/AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali
 (Съединени дела C-187/12—C-189/12) (1)
 (Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) No 320/2006 - Регламент (ЕО) No 968/2006 - Селско стопанство - Временна схема за преструктуриране на захарната промишленост - Условия за отпускане на помощ за преструктуриране - Понятията „производствени съоръжения“ и „пълно демонтиране“)
 2014/C 9/10
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: SFIR — Società fondiaria industriale romagnola SpA, Italia Zuccheri SpA, Co.Pro.B. — Cooperativa Produttori Bieticoli Soc. coop. Agricola, Eridania Sadam SpA
 Ответници: AGEA — Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura, Ministero delle Politiche agricole, alimentari e forestali
 Предмет
 Преюдициално запитване — Consiglio di Stato — Тълкуване на членове 3 и 4 от Регламент (ЕО) No 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността и за изменение на Регламент (ЕО) No 1290/2005 относно финансиране на Общата селскостопанска политика (ОВ L 58, стр. 42; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 70, стр. 118), както и на член 4 от Регламент (ЕО) No 968/2006 на Комисията от 27 юни 2006 година относно формулиране на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 320/2006 (ОВ L 176, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 73, стр. 52) — Условия за отпускане на помощта в пълен размер — Понятията „производствени съоръжения“ и „пълно демонтиране“ — Възможност фабриките за захар, изоглюкоза и инулинов сироп да получат помощта в пълен размер в хипотезата, при която те запазват съоръжения, които не са свързани с производството на такива продукти, а се използват за други продукти
 Диспозитив
 1.
 Членове 3 и 4 от Регламент (ЕО) No 320/2006 на Съвета от 20 февруари 2006 година за установяване на временна схема за преструктуриране на захарната индустрия в Общността и за изменение на Регламент (ЕО) No 1290/2005 относно финансиране на Общата селскостопанска политика и член 4 от Регламент (ЕО) No 968/2006 на Комисията от 27 юни 2006 година относно формулиране на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 320/2006 трябва се тълкуват в смисъл, че понятието „производствени съоръжения“ включва силозите, предназначени за съхраняването на захар на получателя на помощта, и то независимо от факта, че те се използват и за други дейности. Това понятие не обхваща нито силозите, които се използват единствено за съхраняването на захар, произведена в рамките на квота и оставена на съхранение от други производители или закупена от тях, нито силозите, използвани само за разфасоването или пакетирането на захар за целите на търговското ѝ разпространение. Националната юрисдикция трябва да извърши тази преценка във всеки случай поотделно с оглед на техническите характеристики или на действителното използване на


text:
 29.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 93/19
 Иск, предявен на 10 декември 2013 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-653/13)
 2014/C 93/30
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: D. Recchia, E. Sanfrutos Cano)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Съда:
 —
 да установи, че като не е приела всички необходими мерки за изпълнение на Решение на Съда на Европейския съюз от 4 март 2010 г. по дело C-297/08, с което се установява, че като не е приела по отношение на регион Кампания всички необходими мерки, за да гарантира оползотворяването и обезвреждането на отпадъците, без да застрашава здравето на човека и без да уврежда околната среда, и по-конкретно като не е въвела интегрирана и адекватна мрежа от инсталации за обезвреждане, Италианската република не е изпълнила задълженията си по членове 4 и 5 от Директива 2006/12/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година относно отпадъците,
 —
 да наложи на Италианската република периодична имуществена санкция в размер на 256 819,2 EUR дневно (тоест 85 606,4 EUR на ден за всяка категория инсталации), платима на Комисията, след евентуално приспадане на сумата, получена в резултат от предложената формула за прогресивно намаляване, считано от датата на обявяване на решението по настоящото дело до датата на изпълнение на Решение по дело C-297/08,
 —
 да наложи на Италианската република еднократно платима на Комисията сума, определена като произведение на дневната сума от 28 089,6 EUR и броя на дните, през които е налице нарушението, считано от датата на обявяване на Решение по дело C-297/08 до датата на обявяване на решението по настоящото дело,
 —
 да осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Италия не е приела необходимите мерки за изпълнение на Решение на Съда по дело C-297/08. Предложената санкция (периодична имуществена санкция, определена подневно, и еднократно платима сума) е съобразена с тежестта и продължителността на нарушението и отчита необходимостта да се осигури нейното ефективно възпиращо действие, така че да не се допуска повторно извършване на нарушение.
 (1) Директива 2006/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 април 2006 година относно отпадъците (ОВ L 114, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 45)


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/12
 Жалба, подадена на 3 октомври 2011 г. от ENI SpA срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 13 юли 2011 г. по дело T-39/07, ENI/Комисия
 (Дело C-508/11 P)
 2011/C 340/22
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ENI SpA (представители: G. M. Roberti, D. Durante, R. Arras, E. D’Amico, I. Perego, avvocati)
 Другата страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени изцяло или отчасти обжалваното Решение на Общия съд по дело T-39/07, доколкото с него се отхвърля жалбата на ENI, и в резултат от това:
 —
 да се отмени изцяло или отчасти Решението на Комисията от 29 ноември 2006 година (дело COMP/F/38.638 — Бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация),
 —
 и/или да се отмени или най-малкото да се намали глобата, наложена на ENI с Решението на Комисията от 29 ноември 2006 година (дело COMP/F/38.638 — Бутадиенов каучук и стирен-бутадиенов каучук, получен чрез емулсионна полимеризация),
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени изцяло или отчасти обжалваното Решение по дело Т-39/07, доколкото с него се отхвърля жалбата на ENI, и да се върне делото за ново разглеждане на Общия съд, който да се произнесе по същество с оглед на указанията, предоставени му от Съда,
 —
 да бъде осъдена Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство или съдебните разноски по дело Т-39/07.
 Правни основания и основни доводи
 С първото правно основание, което се подразделя на четири части, Eni поддържа, че Общият съд е допуснал различни нарушения на правото, не е изпълнил задължението си за мотивиране и не е спазил основните принципи, установени с Хартата на основните права на ЕС и с ЕКПЧ, в ущърб на правото на защита на жалбоподателя. Eni твърди:
 —
 презумпцията за действително упражняване на решаващо влияние от страна на дружество майка не била обоснована с оглед на принципите, които уреждат възлагането на отговорност за нарушения на правото в областта на конкуренцията, и на принципите, свързани с презумпциите, установени в практиката на ЕСПЧ; при всички случаи Общият съд пропуснал да се произнесе по развитите в жалбата доводи относно обхвата на изискването за действително упражняване на решаващо влияние,
 —
 доказателствата, приведени от ENI с цел да се обори презумпцията за наличие на отговорност, не били анализирани правилно. Всъщност Общият съд се отклонил от правните канони, установени в това отношение от съответната практика на Съда и на самия Общ съд,
 —
 макар въз основа на съдебната практика Общият съд да утвърждава оборимия характер на презумпцията за наличие на отговорност, при прилагането ѝ той изопачава нейния действителен обхват, което прави невъзможно привеждането на поисканите от ENI доказателства за обратното и води до прилагането на режим на обективна отговорност,
 —
 без да излага мотиви, Общият съд приема, че не трябва да разглежда съображенията, изложени от ENI относно значението на принципа на ограничената отговорност на дружествата при възлагането на отговорност на дружеството майка по силата на презумпцията за действително упражняване на решаващо влияние, и прилага неправилно правните критерии, произтичащи от съдебната практика относно правоприемството на


text:
предприятия в рамките на правото на конкуренция.
 С второто правно основание, което се подразделя на две части, ENI твърди, че Общият съд е нарушил член 23 от Регламент 1/2003 (1), принципа на пропорционалност и задължението за мотивиране. По-специално ENI изтъква, че Общият съд:
 —
 неправилно преценява тежестта на нарушението с оглед определянето на размера на глобата, като без да излага съображения за това, отрича относимостта на доказателствата, представени в тази връзка от ENI, както и на изложените доводи относно непропорционалността на приложения мултипликационен коефициент,
 —
 основава изключването от кръга на адресатите на обжалваното решение на Syndial в отклонение от критериите, произтичащи от съдебната практика относно правоприемството на предприятия, и като не отчита съответните последици за максималния размер на глобата.
 (1) ОВ L 1, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167.


text:
 10.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/12
 Жалба, подадена на 4 май 2017 г. от GX срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 3 март 2017 г. по дело T-556/16, GX/Европейска комисия
 (Дело C-233/17 P)
 (2017/C 221/16)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: GX (представител: G.-M. Enache, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното определение и съответно да се отмени спорното решение на органа по назначаването,
 —
 да му се заплати обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които е претърпял вследствие на спорното решение,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 С жалбата до Съда жалбоподателят иска да бъде отменено определението на Общия съд от 3 март 2017 г., GX/Комисия, T-556/16, с което Общият съд отхвърля искането за отмяна на решението на конкурсната комисия в конкурса на общо основание EPSO/AD/248/13 да не включи името на жалбоподателя в списъка на издържалите конкурса кандидати.
 Жалбоподателят изтъква две основания за обжалване:
 1.
 Незаконосъобразност на обявлението за конкурса, на поправката и на основните принципи на центъра за оценяване:
 Жалбоподателят смята, че обявлението за конкурса е незаконосъобразно, доколкото не е обективно обосновано нито по отношение на ограничаването на избора на втори език (немски, английски или френски) с оглед на интереса на службата, нито по отношение на пропорционалността на това ограничение с оглед на реалните нужди на службата.
 Второ, жалбоподателят твърди, че приложимите в общите конкурси на EPSO основни принципи на центъра за оценяване са незаконосъобразни, невалидни и научно необосновани, тъй като нищо не подкрепя, доказва или потвърждава прилаганите от EPSO основни практики, опиращи се на следните принципи: (i) „поведението на лицето в миналото е най-добрият показател как то ще работи в бъдеще“ и (ii) „центровете за оценяване, при които се симулират реални работни ситуации, са най-добрият показател как лицето ще работи в реални условия“.
 Трето, жалбоподателят твърди, че публикуваната поправка на обявлението за конкурса EPSO/AD/248/13 е незаконосъобразна.
 2.
 Процесуални нарушения на етапа на центъра за оценяване:
 Жалбоподателят сочи няколко процесуални нарушения, допуснати в конкурса EPSO/AD/248/13 на етапа на центъра за оценяване.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/18
 Жалба, подадена на 17 юли 2013 г. — Gemeente Eindhoven/Комисия
 (Дело T-370/13)
 2013/C 274/31
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Gemeente Eindhoven (Айндховен, Нидерландия) (представители: G. van der Wal, M. van Heezik и L. Parret, advocaten)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени оспорваното решение в частта му, която се отнася до сключената между жалбоподателя и PSV сделка;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С подадената жалба жалбоподателят оспорва на основание член 263, параграф 4 ДФЕС решение на Комисията от 6 март 2013 г. (преписка SA.33584 [2013/C] [ex 2011/NN] — Помощ за някои професионални нидерландски футболни клубове в периода 2008—2011 г.) (ОВ C 116, стр. 19)
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на принципа на добро управление, включително на принципа на дължимата грижа.
 —
 На 26 и 28 юли 2011 г. на Комисията е представена информация в уверение на обстоятелството, че на нидерландските органи не са поставени допълнителни въпроси. На 6 март 2013 г. Комисията решава да образува официална процедура по разследване. Тъй като е изминал голям период от време (19 месеца) и предвид отсъствието на какъвто и да е диалог (по същество), поради собствените ѝ действия и бездействия, към момента на образуването на официалната процедура Комисията не е разполагала с цялостна картина на релевантните факти.
 2.
 Второ основание: нарушение на принципа на закрила на обоснованите правни очаквания и на принципа на правна сигурност
 —
 С това основание жалбоподателя изтъква, че смята, че сключената сделка следва да бъде преценена въз основата на Съобщението относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи (1), както Комисията е постъпвала при преценката на предходни сделки в сходни случаи.
 3.
 Трето основание: очевидна грешка при преценката
 —
 Тъй като е образувала официална процедура по разследване, без да е налице обосновано съмнение по смисъла на член 4, параграф 4 от Регламент No 659/1999 (2) и релевантната съдебна практика, Комисията е допуснала очевидна грешка при преценката. Дотолкова, доколкото въпреки поставените допълнителни въпроси е приела, че в конкретния случай е налице държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, Комисията не се е съобразила с временния характер на решенето по член 6 от Регламент No 659/1999.
 4.
 Четвърто основание: недостатъчни и/или погрешни мотиви
 —
 В допълнение към предходното основание — че е налице очевидна грешка в преценката — жалбоподателят изтъква в заключение, че с оспорваното решение Комисията нарушава задължението си за мотивиране съгласно член 296 ДФЕС.
 (1) Съобщение на Комисията относно елементите на държавна помощ при продажба на земя и сгради от публични органи (ОВ C 209, стр. 3; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 3, стр. 56).
 (2) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/47
 Жалба, подадена на 3 юли 2014 г. — — Staywell Hospitality Group/СХВП– Sheraton International IP (PARK REGIS)
 (Дело T-510/14)
 2014/C 303/55
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Staywell Hospitality Group Pty Ltd (Sydney, Австралия) (представител: D. Farnsworth, Solicitor)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sheraton International IP LLC (Stamford, Съединени Американски Щати)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на Пети апелативен състав от 30 април 2014 г. по преписки R 240/2013-5 и R 303/2013-5 доколкото те се отнасят до преписка Case R 240/2013-5; и
 —
 Да осъди ответника да заплати собствените си съдебни разноски и направените от жалбоподателя съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративна марка, съдържаща словни елементи „PARK REGIS“ за услуги от класове 35, 36 и 43 — Заявка за марка на Общността No 9 4 88 933
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Sheraton International IP LLC
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративна и словна марка „ST. REGIS“ за услуги от класове 36, 42 и 43, международна регистрация на марката, обозначаваща Европейския съюз, на словната марка „ST. REGIS“ за услуги от клас 36, както и общоизвестната и словната марка „ST. REGIS“ в Европейския съюз
 Решение на отдела по споровете: Уважава частично възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбите
 Изложени основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009