text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/8
 Решение на Съда (шести състав) от 15 май 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-503/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 79/409/ЕИО - Опазване на дивите птици - Отклонения от системата за защита на дивите птици - Регион Лигурия)
 (2008/C 171/13)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: D. Recchia)
 Ответник: Италианска република (представители: I. Braguglia и G. Fiengo, avvocato dello Stato)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Приемане и прилагане от регион Лигурия на законодателство, с което се разрешават отклонения от системата за защита на дивите птици, без да се спазват условията по член 9 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици (ОВ L 103, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 77)
 Диспозитив
 1)
 Поради приемането и прилагането от регион Лигурия на правна уредба, разрешаваща отклонения от системата за защита на дивите птици, която не отговаря на условията по член 9 от Директива 79/409/ЕИО на Съвета от 2 април 1979 г. относно опазването на дивите птици, Република Италия не е изпълнила задълженията си по нея.
 2)
 Осъжда Република Италия да заплати съдебните разноски, включително свързаните с обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 82, 14.4.2007 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/58
 Жалба, предявена на 21 декември 2007 г. — Imperial Chemical Industries/СХВП (FACTORY FINISH)
 (Дело T-487/07)
 (2008/C 51/106)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Imperial Chemical Industries (ICI) plc (Лондон, Обединено кралство) (представител: адв. S. Malynicz, barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на четвърти апелативен състав от 24 октомври 2007 г. по преписка No R 668/2007-4,
 —
 Да се осъди Службата да заплати собствените си разноски, както и тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „FACTORY FINISH“ за стоки от клас 2 — заявка No 4 538 518.
 Решение на проверителя: Отказва регистрацията.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като „FACTORY FINISH“ не е описателно, а е необичайно съчетание от думи, което представлява лексикално откритие, и нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94, тъй като заявената марка не е лишена от отличителни белези.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/14
 Иск, предявен на 25 октомври 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Нидерландия
 (Дело C-508/10)
 ()
 2011/C 30/23
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Condou-Durande и R. Troosters)
 Ответник: Кралство Нидерландия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като изисква високи и непропорционални такси от гражданите на трети държави и членовете на техните семейства, които кандидатстват за получаване на статут на дългосрочно пребиваващи, Кралство Нидерландия не изпълнява задълженията си по Директива 2003/109/ЕО (1), а следователно и задълженията си по член 258 ДФЕС,
 —
 Кралство Нидерландия да бъде осъдено да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията поддържа, че сумата от 201 EUR до 830 EUR в зависимост от случая, събирана за обработването на молбата за получаване на статут на дългосрочно пребиваващ, е непропорционална в сравнение със сумата от 30 EUR, която гражданите на ЕС заплащат за издаване на удостоверение за пребиваване. В този смисъл подобна процедура не можело да се разглежда като „справедлива“. Според Комисията, независимо дали с тях се покриват действително направени разходи, толкова високи такси могат да съставляват „спънка за упражняването на правото на пребиваване“ по смисъла на съображение 10 от Директивата и по този начин да оказват възпиращ ефект за гражданите на трети държави, които искат да упражнят предоставените им с Директивата права. В подкрепа на това Комисията сочи получените от нея жалби от граждани по този въпрос.
 (1) Директива на Съвета от 25 ноември 2003 година относно статута на дългосрочно пребиваващи граждани от трети страни (ОВ L 16, 2004 г., стр. 44; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 225).


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/31
 Определение на председателя на Общия съд от 31 август 2010 г. — Babcock Noell/Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика
 (Дело T-299/10 R)
 (Обезпечително производство - Обществени поръчки - Процедура за възлагане на обществени поръчки - Отхвърляне на оферта - Молба за спиране на изпълнението - Fumus boni juris - Неотложност - Претегляне на интереси)
 2010/C 301/53
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Babcock Noell GmbH (Würzburg, Германия) (представители: M. Werner и C. Elbreht, avocats)
 Ответник: Европейско съвместно предприятие за ITER и развитието на термоядрената енергетика (представители: A. Verpont, подпомаган от C. Kennedy-Loest, K. Wilson и C. Thomas, solicitors и N. Pourbaix, avocat)
 Предмет
 Искане за спиране на изпълнението на взетите от ответника решения в рамките на процедура за възлагане на обществени поръчки за отхвърляне на офертите на жалбоподателя и възлагане на друг оферент на лот D от обществената поръчка за доставката на ITER пакети с намотки от тороидални полеви бобини
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за обезпечително производство.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 24.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 279/9
 Решение на Съда (пети състав) от 25 юни 2015 г. (преюдициално запитване от Administratīvā apgabaltiesa — Латвия) — VAS „Ceļu satiksmes drošības direkcija“, Latvijas Republikas Satiksmes ministrija/Kaspars Nīmanis
 (Дело C-664/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Транспорт - Свидетелство за управление на моторно превозно средство - Подновяване от държавата членка, която е издала свидетелството за управление - Условие за пребиваване на територията на тази държава членка - Деклариране на пребиваването))
 (2015/C 279/10)
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Administratīvā apgabaltiesa
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: VAS „Ceļu satiksmes drošības direkcija“, Latvijas Republikas Satiksmes ministrija
 Ответник: Kaspars Nīmanis
 Диспозитив
 Член 12 от Директива 2006/126/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, по силата на която единственият начин, с който разполага дадено лице, което иска да му бъде издадено или подновено свидетелство за управление на моторно превозно средство в тази държава членка, за да докаже, че отговаря на условието за обичайно пребиваване на територията на посочената държава членка по смисъла на член 12, което условие е предвидено в член 7, параграф 1, буква д) и параграф 3, буква б) от Директивата, се състои в установяването на адресна регистрация на територията на съответната държава членка.
 (1) ОВ C 71, 8.3.2014 г.


text:
 22.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/40
 Жалба, подадена на 30 април 2015 г. — Fiesta Hotels & Resorts/СХВП — Residencial Palladium (PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA)
 (Дело T-217/15)
 (2015/C 205/54)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Fiesta Hotels & Resorts, SL (Ибиса, Испания) (представители: J. Devaureix, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Residencial Palladium, SL (Ибиса, Испания)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словните елементи „PALLADIUM PALACE IBIZA RESORT & SPA“ — Марка на Общността No 10 524 213
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 23 февруари 2015 г. по преписка R 2391/2013-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на втори апелативен състав на СХВП от 23 февруари 2015 г.,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 53, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009 във връзка с член 8, параграф 4 от същия регламент,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/31
 Решение на Общия съд от 25 ноември 2015 г. — Ewald Dörken/СХВП — Schürmann (VENT ROLL)
 (Дело T-223/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Общността „VENT ROLL“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 52, параграф 1 и член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 016/37)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ewald Dörken AG (Хердеке, Германия) (представител: N. Grüger, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Fischer)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Wolfram Schürmann (Нойхаузен, Швейцария) (представител: M. Wesle, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 30 януари 2014 г. (преписка R 2156/2012-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни г-н Wolfram Schürmann и Ewald Dörken AG
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Ewald Dörken AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 184, 16.6.2014 г.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/41
 Жалба, подадена на 11 януари 2010 г. — Inuit Tapiriit Kanatami и др./Парламент и Съвет
 (Дело T-18/10)
 2010/C 100/64
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Inuit Tapiriit Kanatami (Отава, Канада), Nattivak Hunters & Trappers Association (Qikiqtarjuaq, Канада) Pangnirtung Hunters’ and Trappers’ Organisation (Pangnirtung, Канада), Jaypootie Moesesie (Qikiqtarjuaq, Канада), Allen Kooneeliusie (Qikiqtarjuaq, Канада), Toomasie Newkingnak (Qikiqtarjuaq, Канада), David Kuptana (Ulukhaktok, Канада), Karliin Aariak (Iqaluit, Канада), Efstathios Andreas Agathos (Атина, Гърция), Canadian Seal Marketing Group (Квебек, Канада), Ta Ma Su Seal Products (Cap-aux-Meules, Канада), Fur Institute of Canada (Отава, Канада), NuTan Furs, Inc (Catalina, Канада), Inuit Circumpolar Conference Greenland (ICC) (Nuuk, Канада), Johannes Egede (Nuuk, Канада), Kalaallit Nunaanni Aalisartut Piniartullu Kattuffiat (KNAPK) (Nuuk, Канада) (представители: J. Bouckaert, M. van der Woude и H. Viaene, lawyers)
 Ответници: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се обяви жалбата за допустима,
 —
 да се отмени Регламент No 1007/2009 на основание член 263 ДФЕС,
 —
 да се осъдят ответниците да заплатят съдебните разноски, направени от жалбоподателите,
 —
 да се осъдят ответниците да понесат направените от тях съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателите, инуити — ловци на тюлени и трапери, физически лица, чиято дейност е свързана с тюленови продукти, организации, представляващи интересите на инуитите, както и други физически лица и дружества, упражняващи дейност по обработка на тюленови продукти, искат отмяната на Регламент (ЕО) No 1007/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година относно търговията с тюленови продукти (1), който предвижда ограничения за пускането в продажба на тюленови продукти на пазара на Европейския съюз.
 Жалбоподателите изтъкват три правни основания в подкрепа на исканията си.
 Първо, жалбоподателите твърдят, че Европейският парламент и Съветът на Европейския съюз са допуснали грешка при прилагане на правото като са възприели член 95 ЕО (понастоящем член 114 ДФЕС) като правно основание за приемането на обжалвания регламент. В това отношение жалбоподателите поддържат, че постоянната практика на Съда потвърждава, че посочените в член 95 ЕО мерки трябва действително да имат за предмет подобряването на условията за създаването и функционирането на вътрешния пазар и че само обстоятелството, че посочените мерки имат отношение към създаването на този пазар не е достатъчно, за да обоснове прилагането на член 95 ЕО. Според жалбоподателите обжалваният регламент няма да доведе до изискваното от практиката на Съда подобряване, а напротив, ще изключи в действителност всяка възможност за създаване на вътрешен пазар по отношение на тюленовите продукти, попадащи в приложното поле на регламента.
 Второ, жалбоподателите твърдят, че ответниците са допуснали грешка при прилагане на правото като са нарушили принципите на субсидиарност и на пропорционалност, закрепени в член 5 ДЕС и доразвити в Протокола относно прилагането на принципите на субсидиарност и на пропорционалност. Жалбоподателите поддържат, че ответниците не са обосновали защо е необходима намеса на равнището на Европейския съюз. Те изтъкват, че само две държави членки вече са въвели забрана относно тюленовите продукти. Освен това жалбоподателите твърдят, че дори действията на равнището на Европейския съюз да целят да се отговори на


text:
изискванията, свързани със субсидиарността, по-малко обременителни мерки биха били достатъчни, за да се постигнат целите на регламента. Жалбоподателите оспорват факта, че ответниците са избрали почти пълна забрана на търговията с тюленови продукти, вместо да възприемат по-малко ограничителни алтернативи като изискванията относно етикетирането.
 Трето, жалбоподателите твърдят, че обжалваният регламент ограничава неоправдано възможностите им за препитание като свежда икономическата им дейност до равнището на традиционните начини на лов и препитание. Жалбоподателите поддържат, че въпреки това пряко вмешателство по отношение на всекидневната им дейност, те изобщо не са били изслушани от Съвета или от Парламента. Освен това жалбоподателите твърдят, че ответниците не са претеглили интереса на инуитската общност за оцеляване в Арктика спрямо нравствените убеждения на някои граждани на Съюза, поради което са нарушили член 1 от Протокол No 1 към Европейската конвенция за правата на човека (ЕКПЧ) и член 8 от ЕКПЧ, тълкуван във връзка с членове 9 и 10 от ЕКПЧ и пояснен в практиката на Съда, както и основното им право да бъдат изслушани.
 (1) ОВ L 286, 2009 г., стр. 36.


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/3
 Иск, предявен на 20 август 2014 г. — Комисия/Португалия
 (Дело C-398/14)
 2014/C 380/03
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Guerra e Andrade и E. Manhaeve)
 Ответник: Република Португалия
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви, че като не е осигурила подходяща степен на пречистване на градските отпадъчни води в 52 изброени агломерации, по отношение на които се установява нарушението, Португалската република не е изпълнила задълженията, произтичащи от член 4 от Директива 91/271/ЕИО (1) за пречистването на градските отпадъчни води.
 —
 да се осъди Република Португалия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Член 4 от Директива 91/271/ЕИО предвижда по-специално, че най-късно до 31 декември 2005 г. заустванията на градски отпадъчни води в сладки води и устия, произлизащи от агломерации с еквивалент жители между 2 000 и 10 000, преди заустването им да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка.
 Комисията счита, че в Португалия съществува системен проблем, тъй като португалската държава не е приела мерки за планиране с оглед изпълнението на разпоредбите на Директива 91/271/ЕИО нито на национално, нито на регионално равнище.
 (1) Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/31
 Иск, предявен на 28 февруари 2011 г. — Centre national de la recherche scientifique/Комисия
 (Дело T-125/11)
 2011/C 145/51
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Centre national de la recherche scientifique (Париж, Франция) (представител: N. Lenoir, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението от 17 декември 2010 г. в частта му, от една страна, относно прихващането между вземането, удържаното от CNRS за сметка на Общността, въз основа на Договора Contrat PIEF, и от друга страна, относно претендираното вземане на Общността по отношение на CNRS, чието изпълнение се иска по силата на Договора ALLOSTEM;
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички съдебни разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът излага шест правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на правото на защита, и по-специално на член 12, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 2321/2002 (1), доколкото Комисията не поискала становището на ищеца относно основателността на решението ѝ за на връщане на претендираното вземане чрез прихващане.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране, тъй като Комисията само препращала към общите съображения на одиторския доклад от 16 март 2009 г., без да изясни причините, поради които не взела предвид доказателствата, представени от ищеца с оглед установяване на допустимостта на декларираните от него разходи.
 3.
 Третото правно основание е изведено от явни грешки в преценката, тъй като Комисията приела, че възнаграждението на г-жа T., научен работник в CNRS в периода 1 април 2006 г.—31 март 2007 г., не спада към допустимите разходи въпреки представените от ищеца доказателства под формата на справки за изработените часове и четири научни статии, свързани с разглеждания договор.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от грешки при прилагане на правото, тъй като Комисията отхвърлила доказателствената стойност на справките за изработени часове на г-жа T. за периода 1 април 2006 г.—31 март 2007 г. и не признала допустимостта, от една страна, на възнаграждението на г-жа B., научен работник в CNRS, по време на отпуска ѝ за бременност и раждане, и от друга страна, на социалната вноска, наречена „за загуба на работното място“, която CNRS плащал за осигуряване в случай на безработица на нещатните му служители.
 5.
 Петото правно основание е изведено от нарушение на принципа на оправдани правни очаквания, тъй като Комисията:
 —
 в противоречие с това, което посочила в одиторския си доклад и по време на една от срещите, отрекла каквато и да било доказателствена стойност на четири научни публикации;
 —
 дала ново тълкувание на критериите за допустимост на разходите, свързани с отпуска за бременност и раждане;
 —
 нотифицирала решението в противоречие с уверенията ѝ в хода на процедурата за уреждане на спора по взаимно съгласие.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от нарушение на член 73, параграф 1 от Финансовия регламент (2), тъй като вземането, чието изпълнение искала Комисията, не било безспорно.
 (1) Регламент (ЕО) No 2321/2002 на Европейския парламент и Съвета от 18


text:
декември 2006 г. относно правилата за участие на предприятия, изследователски центрове и университети в и за разпространението на резултатите от изследванията за изпълнението на Шестата рамкова програма на Европейската общност (2002—2006) (ОВ L 355, стр. 23).
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (JO L 248, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 14 март 2013 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Autriche) — Jutta Leth/Republik Österreich, Land Niederösterreich
 (Дело C-420/11) (1)
 (Околна среда - Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда - Разрешение за осъществяване на такъв проект без съответна оценка - Цели на тази оценка - Условия, при изпълнението на които възниква право на обезщетение - Включване или не на защитата на частноправните субекти срещу имуществени вреди)
 2013/C 141/09
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Jutta Leth
 Ответник: Republik Österreich, Land Niederösterreich
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberster Gerichtshof — Тълкуване на член 3 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (OB L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174), изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година (ОВ L 73, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254) и Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година (OB L 156, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 8) — Разрешително за проект, без да бъде извършена съответна оценка на въздействието му върху околната среда — Искане от частно лице да бъде обезщетено за причиненото от този проект обезценяване на недвижимия му имот — Цели на оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда — Включване или не на защитата на частноправните субекти срещу имуществени вреди
 Диспозитив
 Член 3 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година и с Директива 2003/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 май 2003 година трябва да се тълкува в смисъл, че оценката на въздействието върху околната среда, която същият предвижда, не включва оценка на въздействието на разглеждания проект върху стойността на материалните придобивки. При все това, доколкото са пряка икономическа последица от въздействието върху околната среда на публичен или частен проект, имуществените вреди са обхванати от преследваната с посочената директива цел за защита.
 Съгласно правото на Съюза и без да се засягат по-малко ограничителните норми на националното право в областта на отговорността на държавата, обстоятелството, че в нарушение на споменатата директива не е извършена оценка на въздействието върху околната среда, по принцип не предоставя само по себе си право на частноправен субект на обезщетение на чисто имуществените вреди, причинени поради обезценяването на стойността на недвижимия му имот вследствие на въздействието върху околната среда на споменатия проект. Националният съд обаче следва да провери дали са изпълнени изискванията на правото на Съюза по отношение на правото на обезщетение, и по-специално наличието на пряка причинно-следствена връзка между твърдяното


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/48
 Жалба, подадена на 2 май 2014 г. — Fricopan Back/Комисия
 (Дело T-300/14)
 2014/C 223/51
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Fricopan Back GmbH Immekath (Кльоце, Германия) (представители: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme и T. Wielsch, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 година за откриване на официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС срещу Федерална република Германия във връзка с подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), доколкото то обхваща намалената допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първо правно основание: не е налице поставяне в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 Жалбоподателят твърди, че предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той посочва, че чрез разпоредбата енергоемките потребители не са поставени в по-благоприятно положение. Особеният компенсационен режим бил по-скоро за компенсиране на извънредните разходи, които жалбоподателят и други подобни потребители извършват специално за насърчаване на електроенергията от възобновяеми източници и служи за възстановяване на конкурентоспособността на енергоемките потребители, които първоначално са засегнати значително от допълнителната такса по EEG.
 2.
 Второ правно основание: липса на държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 Освен това жалбоподателят твърди, че особеният компенсационен режим не представлява мярка, предоставена от „държавата или чрез ресурси на държавата“. Във връзка с това той изтъква, че допълнителната такса по EEG сама по себе си не е държавен ресурс, следователно и отказът от този ресурс чрез особения компенсационен режим не би могъл да представлява мярка, предоставена чрез ресурси на държавата.
 —
 Допълнителната такса по EEG не се събира, управлява, нито се разпределя от държавата или от назначен или създаден от нея публичен или частен субект. Тя по-скоро може да се събира непосредствено от оператора на преносни мрежи за електроенергия въз основа на съответен гражданско-правен иск. Тази такса не влиза в полза на държавния бюджет и следователно особеният компенсационен режим по никакъв начин не намалява пряко или косвено приходите на държавата.
 —
 Допълнителната такса по EEG не е предоставена и в полза на държавни органи. Освен това липсва обществен контрол върху средствата по EEG, като например от Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Федерална служба по икономика и контрол върху износа, BAFA) или Bundesnetzagentur (Федерална агенция за мрежите).


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/23
 Жалба, подадена на 20 януари 2014 г. — Ludwig-Bölkow-Systemtechnik/Комисия
 (Дело T-53/14)
 2014/C 129/30
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ludwig-Bölkow-Systemtechnik GmbH (Отобрун, Германия) (представители: Rechtsanwälte M. Núñez Müller и T. Becker)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да установи, че в рамките на договорите SES6-CT-2004-502596 (HyWays), SES6-CT-2005-019813 (HyApproval) и SES6-CT-2005-513542 (HarmonHy), сключени между Комисията и жалбоподателя, наред с други съдоговорители, жалбоподателят е изчислил разходите си по проекта в съответствие с приложимите договорни разпоредби, по-специално с член II.19 от общите условия, и че следователно Комисията е нарушила договорните си задължения, доколкото когато е издала дебитни известия No 3241314522 и No 3241315423 (HyWays), No 3241314527 и 3241314526 (HyApproval), както и No 3241314519 и No 3241313756 (HarmonHy), тя е изчислила разходите на жалбоподателя по проекта по различен начин,
 —
 да се установи, че в рамките на договор SES6-CT-2004-502596 (HyWays) жалбоподателят е получил финансова вноска от Комисията единствено в размер на 495 269,48 EUR и че когато е издала дебитните си известия No 3241314522 и No 3241315423 Комисията неправилно е изходила от принципа, че жалбоподателят е получил финансова вноска в размер на 604 240,79 EUR,
 —
 да се установи, че преквалифицираните от Комисията разходи в рамките на договор SES-CT-2005-019813 (HyApproval) въз основа на Final Audit Report от 15 юли 2011 г. от Management (MGT) на Research (RTD) са всъщност разходи по управление,
 —
 да се установи, че в рамките на посочените договори жалбоподателят не е длъжен да изплати обезщетение (liquidated damages) съгласно член II.30 от общите условия,
 —
 да се установи, че Комисията неправилно е издала посочените дебитни известия, с изключение на сума в размер на 1 323,02 EUR за дебитно известие No 3241314523 (HyWays), сума в размер на 3 870,02 EUR за дебитно известие No 3241314527 (HyApproval), както и сума в размер на 16 868,66 EUR за дебитно известие No 3241314519 (HarmonHy) и че жалбоподателят не дължи на Комисията сумите в дебитните известия с изключение на посочените суми.
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят посочва четири основания.
 1.
 Първо основание
 Жалбоподателят изтъква, че за изчисляването на разходите по проекта е използвал метод, който съответства на член II.19 от общите условия на договорите, предмет на спора. Поради тази причина той смята, че Комисията не е имала право да постави под съмнение използвания метод за изчисляване и да приложи различен такъв, когато е издала спорните дебитни известия.
 2.
 Второ основание
 Жалбоподателят изтъква, че по проекта HyWays е получил финансова вноска в размер само на 495 269,48 EUR. Следователно, когато издала дебитните известия, Комисията неправилно изходила от принципа, че жалбоподателят се възползвал от финансова вноска в размер на 604 240,79 EUR.
 3.
 Трето основание
 Жалбоподателят изтъква, че по проекта HyApproval Комисията неправилно преквалифицирала някои разходи от „Management“ на „Research“.
 1.
 Четвърто основание
 Жалбоподателят твърди, че Комисията не е имала право да иска от него обезщетение съгласно член II.30 от общите условия на договорите, предмет на спора.


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/14
 Решение на Общия съд от 15 ноември 2011 г. — Abbott Laboratories/СХВП (RESTORE)
 (Дело T-363/10) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „RESTORE“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 - Нарушение на правото на изслушване - Задължение за мотивиране - Член 75, първо и второ изречение от Регламент No 207/2009)
 2012/C 6/24
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Abbott Laboratories (Abbot Park, Илинойс, Съединени щати) (представители: M. Kinkeldey, S. Schäffler и J. Springer, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: R. Manea)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 9 юни 2010 г. (преписка R 1560/2009-1) относно заявка за регистрация на словния знак „RESTORE“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Abbott Laboratories да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 288, 23.10.2010 г.


text:
 9.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/6
 Жалба, подадена на 13 декември 2012 г. от Koninklijke Wegenbouw Stevin BV срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 27 септември 2012 г. по дело T-357/06, Koninklijke Wegenbouw Stevin/Комисия
 (Дело C-586/12 P)
 2013/C 71/11
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Koninklijke Wegenbouw Stevin BV (представител: E. Pijnacker Hordijk, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда,
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение в частта му, с която Общият съд приема, че Комисията е представила достатъчно доказателства, че KWS е изпълнявало водеща роля в констатирания картел;
 —
 да отмени член 1, буква й) от оспорваното решение (1) в частта му, с която Комисията налага глоба на KWS в размер на 27,36 милиона евро;
 —
 да определи нов размер на глобата, която следва да бъде наложена на KWS милиона евро;
 —
 да осъди Комисията да заплати определената от Съда част съдебните разноски, направени от KWS в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят посочва две основания.
 Първо основание
 С първото основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил принципа на равно третиране и основополагащите изисквания за постановяване на безпротиворечиви съдебни решения, тъй като, без да излага каквито и да са, а още по-малко убедителни, мотиви в обжалваното решение, Общият съд разглежда и взема предвид по противоречив начин едни и същи доказателства, за да обоснове изводите си срещу всеки от жалбоподателите — KWS и Shell Nederland Verkoop Maatschappij B.V. (наричано по-нататък „SNV“) (жалбата, подадена от SNV е предмет на Решение от 27 септември 2012 г. по дело T-343/06), независимо че съгласно оспорваното решение KWS и SNV изпълняват идентични роли в рамките на картелното споразумение.
 —
 Преценката на Общия съд за предполагаемата роля на подбудител или на водещ в нарушението трябва да бъде разглеждана общо за KWS и SNV: в решението си Комисията установява, че KWS и SNV заедно са били движещата сила за картела.
 —
 Общият съд подлага на неиздържана юридически и противоречива преценка доказателствената сила на редица представени от Комисията доказателства срещу KWS и SNV.
 —
 В съответствие с всичко гореизложено не може да бъде обоснован изводът, че единствено KWS е изпълнявало ръководеща роля в констатирания картел между доставчици на битум и пътностроителни предприятия.
 Второ основание
 С второто основание жалбоподателят твърди, че Общият съд е нарушил забраната за произвол, принципа на равно третиране и принципа на пропорционалност, тъй като в обжалваното решение е приел, че може да се потвърди приложеното от Комисията увеличение на размера на глобата на KWS с 50 % поради твърдяното изпълнение на ролята подбудител и ръководещ нарушението, независимо, че Общият съд констатира, че не са налице достатъчно основания да се приеме, че KWS е изпълнявало ролята на подбудител.
 —
 Тъй като не може да се обоснове изводът, че KWS може да се счита за единственото лице, изпълняващо ръководеща роля, не може да се счита за обосновано също и увеличението на глобата.
 —
 Чрез потвърждаването на извършеното от Комисията увеличение на


text:
глобата, независимо от обстоятелството, че Комисията не е представила достатъчно доказателства относно едното от двете квалифициращи обстоятелства от значение за увеличаването на глобата, Общият съд е „компенсирал“ Комисията за недобросъвестно извършената преценка в оспорваното решение.
 —
 Принципът на равно третиране и принципът на пропорционалност не допускат Общият съд да потвърди увеличението на глобата на KWS с 50 % (още повече в пълния размер на това увеличение), при положение че Общият съд е отменил изцяло това увеличение по отношение на SNV и др. в паралелното производство по обжалване по дело e T-343/06.
 —
 В съответствие с гореизложеното не може да се обоснове предприетото в тежест на KWS увеличение на размера на глобата.
 (1) Решение C(2006) 4090 окончателен относно процедурата по член 81 [ЕО] (дело COMP/F/38.456 — Битум — Нидерландия).


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/20
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия) на 26 юни 2009 г. — G.A. Dijkman en M.A. Dijkman-Lavaleije/Belgische Staat
 (Дело C-233/09)
 2009/C 220/38
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van beroep te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: G.A. Dijkman и M.A. Dijkman-Lavaleije
 Ответник: Белгийска държава
 Преюдициален въпрос
 Представлява ли нарушение на член 56, параграф 1 ЕО фактът, че белгийски граждани, които правят инвестиции или вложения в чужбина, например в Нидерландия, с цел да избегнат облагането с допълнителния общински данък съгласно член 465 от Кодекса за данъка върху доходите от 1992 година, са задължени да се обърнат към белгийски посредник, за да им бъдат изплатени доходите от движими вещи, докато белгийските граждани, които правят инвестиции или вложения в Белгия, могат да се ползват от освобождаване в резултат на удържания при източника данък върху доходите от движими вещи и капитали съгласно член 313 от същия кодекс и така могат да избегнат облагането с допълнителния общински данък, предвиден в член 465 от Кодекса, тъй като удържаният при източника данък върху доходите от движими вещи и капитали вече е бил удържан при източника?


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/16
 Решение на Първоинстанционния съд от 1 юли 2009 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-259/05) (1)
 (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Изключване от финансиране от страна на Общността на разходи - Памуково влакно - Хмел - Банани - Доклад на ОЛАФ - Доклад на Сметната палата - Двустранно заседание, посочено в член 8, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1663/95 - Съществено процесуално нарушение - Злоупотреба - Наличие на финансова вреда за ФЕОГА)
 2009/C 193/21
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: M. Muñoz Pérez, abogado del Estado)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: T. van Rijn, L. Parpala и F. Jimeno Fernández)
 Предмет
 Жалба за частична отмяна на Решение 2005/354/ЕО на Комисията от 29 април 2005 г. за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 112, стр. 14)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля Решение 2005/354/ЕО на Комисията от 29 април 2005 година за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ в частта, в която то изключва от финансиране от страна на Общността разходи, направени от Кралство Испания, на основание отпуснатите помощи за производството на памуково влакно за стопанските години 1996/1997г. — 1999/2000 г.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 217, 3.09.2005 г.


text:
 13.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/52
 Жалба, подадена на 15 декември 2009 г. — Michail/Комисия
 (Дело F-100/09)
 2010/C 63/91
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Christos Michail (Брюксел, Белгия) (представител: C. Meidani, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на ответника, с което се отхвърля искането за съдействие на жалбоподателя, отправено на основание член 24 от Правилника, поради психически тормоз, на който твърди, че е бил подложен
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 9 март 2009 г. за отхвърляне на искането за съдействие, отправено на основание член 24 от Правилника;
 —
 да се осъди Комисията да поправи неимуществените вреди в размер на 30 000 EUR;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/36
 Жалба, подадена на 15 октомври 2013 г. — Radecki/СХВП — Vamed (AKTIVAMED)
 (Дело T-551/13)
 2013/C 367/64
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Michael Radecki (Кьолн, Германия) (представители: C. Menebröcker и V. Töbelmann, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Vamed AG (Виена, Австрия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 юли 2013 г. (преписка R 365/2012-1),
 —
 да осъди СХВП да заплати направените от нея и от жалбоподателя съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „AKTIVAMED“ за стоки и услуги от класове 5, 11 и 44 ‒ заявка за марка на Общността No 8 958 886.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Vamed AG.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: австрийска фигуративна марка и международна регистрация „VAMED“ за стоки и услуги за класове 8, 9, 10, 11, 12, 16, 20, 21, 28, 35, 36, 37, 39, 41, 42, 43, 44 и 45.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/27
 Жалба, подадена на 16 ноември 2007 г. от Aceites del Sur-Coosur, S.A., преди Aceites del Sur, S.A. срещу решението на Първоинстанционния съд (първи състав), постановено на 12 септември 2007 г. по дело T-363/04, Koipe Corporación, S.L./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 (Дело C-498/07 P)
 (2008/C 22/53)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Aceites del Sur-Coosur, S.A., преди Aceites del Sur, S.A. (представител: J.-M. Otero Lastres, abogado)
 Други страни в производството: Koipe Corporación, S.L. и Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се счете, че жалбата срещу Решението на Първоинстанционния съд (първи състав) от 12 септември 2007 г. по дело Т-363/04 за нарушение на общностното право, е подадена в срок и в надлежната форма,
 —
 да се уважи жалбата в съответствие с член 61 от Статута на Съда и член 113 от Процедурния правилник и съответно да се отмени изцяло посоченото решение на Първоинстанционния съд,
 —
 да се постанови окончателно решение, доколкото състоянието на производството го позволява,
 —
 евентуално, да се препрати делото на Първоинстанционния съд, за да се произнесе той в съответствие със задължителните указания на Съда, и ако Съдът сметне за необходимо, да се посочат последиците от отмененото решение, които трябва да се считат за окончателни по отношение на страните по спора, и освен всичко това да се осъди жалбоподателят в първоинстанционното производство и ответник по настоящата жалба да заплати съдебните разноски в съответствие с член 112 от Процедурния правилник.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба срещу Решението на Първоинстанционния съд (първи състав) от 12 септември 2007 г. се основава на двете правни основания, посочени по-долу:
 1. Нарушение на член 8, параграф 1 и параграф 2, буква а) i) и ii) от Регламент No 40/94 (1)
 Първото нарушение на общностното право, извършено с обжалваното решение, се състои в това, че то приема, че е „неотносимо“ установяването на това кои от марките, противопоставени от CARBONELL на заявката за регистрация на марката на Общността LA ESPAÑOLA No 236588, са отговаряли на условието да са „по-ранни“ марки.
 Ако беше приложен член 8, параграф 1 и параграф 2, буква а) i) и ii) от Регламент No 40/94, обжалваното решение трябваше да изключи от противопоставените марки марката на Общността CARBONELL No 338681 на KOIPE, защото тази общностна регистрация не е по-ранна марка по смисъла на член 8, параграф 2, буква а) i) от Регламент No 40/94. Ако това беше направено, единствените по-ранни марки на KOIPE, които биха могли да бъдат противопоставени на заявката за регистрация на марката на Общността LA ESPAÑOLA No 236588 на моя упълномощител, щяха да бъдат испанските регистрации на марка CARBONELL с номера 994364, 1238745 и 1698613.
 Като се ограничат по този начин по-ранните марки, които биха могли да бъдат противопоставени на заявката за регистрация на марката на Общността LA ESPAÑOLA No 236588, ще се установи, че съгласно член 8, параграф 1, буква б) са налице марки, защитени на испанска територия. Това означава, че въпросът за съществуването на вероятност от


text:
объркване между марката на Общността LA ESPAÑOLA No 236588 и по-ранните противопоставени марки на KOIPE, трябва да бъде отнесен единствено до потребителите на испанска територия, тъй като там са защитени по-ранните марки на KOIPE, а не до потребителите на територията на Общността, защото сред по-ранните марки няма нито една марка на Общността.
 2. Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94
 Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 урежда, както е добре известно, относителното основание за отказ на заявка за регистрация на марка на Общността, поради съществуването на вероятност от объркване между заявената марка на Общността и една или повече по-ранни марки, които са й противопоставени. Обжалваното решение е нарушило тази разпоредба поради следните две причини:
 Първа част
 Отражение на неоснователното ограничаване на по-ранните марки, противопоставими на заявката за регистрация на марката на Общността LA ESPAÑOLA No 236588
 Първото нарушение на член 8, параграф 1, буква б), което изтъкваме има за отправна точка неоснователното ограничаване на „по-ранните“ марки, които могат да се противопоставят на заявката за марка на Общността, и се отнася до отражението на това неоснователно ограничаване на противопоставените по-ранни марки върху начина, по-който обжалваното решение прилага член 8, параграф 1, буква б) към спора, предмет на настоящото производство.
 Въз основа на всичко изложено в тази първа част може да се заключи, че обжалваното решение е нарушило член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94, защото:
 —
 не е приело за противопоставени по-ранни марки единствено испанските марки CARBONELL No 994364, 1238745 и 1698613,
 —
 не е изключило изрично от противопоставените по-ранни марки по-късната марка на Общността CARBONELL No 338681,
 —
 като последица от двете по-горни твърдения, не е определило правилно „потребителите на територията, в която по-ранните марки са били защитени“, тъй като поради това, че по-ранните марки са изключително испански, потребителите на съответната територия са испанските потребители на маслиново масло,
 —
 въпреки че в някои от мотивите си се позовава на „испанския пазар на маслиново масло“, държи сметка за него по много частичен и ограничен начин, защото го взима предвид само при преценката на отличителния характер на фигуративните елементи на конфликтните знаци,
 —
 следователно не е взело предвид този пазар, нито при преценката в неговата цялост на фактора за приликата между знаците (тъй като нищо не се споменава за „испанския пазар на маслиново масло“ при преценката, например, на отличителния характер на словните елементи на конфликтните знаци), нито при оценката на други фактори, които също са били относими в случая, за да се произнесе относно съществуването или не на вероятност от объркване между конфликтните знаци.
 Втора част
 Последица от неоснователното ограничаване на противопоставените марки върху параметъра на потребителите на територията, в която по-ранната марка е защитена. Погрешно определяне и произтичаща от него погрешна оценка на факторите, които са относими за преценката на вероятността от объркване
 Аргументите, които посочваме в подкрепа на нарушението на член 8, параграф 1, буква б) и изтъкваме в тази втора част, почиват върху два стълба или основи. От една страна, това са всички изложени по-горе разсъждения относно


text:
неоснователното ограничаване на „противопоставените по-ранни марки“ и неговите последици върху параметъра на „потребителите на територията, в която по-ранната марка е защитена“. От друга страна това са погрешното определяне и произтичащата от него погрешна оценка на всички фактори, които е трябвало да бъдат взети предвид, за да се прецени дали е съществувала или не вероятност от объркване между заявената марка на Общността LA ESPAÑOLA No 236588 и по-ранните испански марки, които могат да бъдат противопоставени — CARBONELL No 994364, 1238745 и 1698613.
 Аргументите, на които се основава становището на жалбоподателя по тази жалба, че обжалваното решение е нарушило чрез неоснователно прилагане член 8, параграф 1, буква б), са следните:
 —
 обжалваното решение е изследвало конфликтните знаци не въз основа на критерия за „цялостна оценка“ и „цялостно впечатление“, а въз основа на отделно и последователно и поради това „аналитично“ възприемане на съставните елементи на сложните конфликтните марки, като по този начин е нарушило член 8, параграф 1, буква б) и общностната съдебна практика, която тълкува.
 Обжалваното решение не е направило това, което е трябвало да направи на първо място, а именно да изследва марките от гледна точка на „цялостната оценка“ и на „цялостното впечатление“, което създават конфликтните марки. Далеч от възприемането на този подход, обжалваното решение следва още от началото аналитичен метод и пристъпва към отделно и последователно изследване на фигуративните елементи, от една страна (точки 75-87, включително), и на словните, от друга страна (точки 88-93), като придава решаваща тежест на фигуративните елементи и не признава дори минимално значение на словните елементи. Вярно е, че обжалваното решение посочва критерия на цялостната оценка и цялостното впечатление (точка 99), но също така е вярно, че не е достатъчно да се посочи и възпроизведе критерий от съдебната практика, за да се постъпи законосъобразно, трябва освен това той да се следва и приложи правилно в конкретния случай. Именно това обжалваното решение не е направило. Всъщност при преценката на фактора за приликата между конфликтните знаци, обжалваното решение не е приложило като първи и основен критерий този за цялостната оценка и цялостното впечатление, а е възприело аналитичен критерий, като е пристъпило на първо място към разделянето на марките на техните два елемента — фигуративен и словен и като на второ място е оценило поотделно най-напред двата фигуративни елемента на конфликтните марки и след това словния елемент LA ESPAÑOLA, пропускайки всякакво позоваване на другия словен елемент на противопоставените марки, а именно фамилното име CARBONELL.
 Освен това обжалваното решение е нарушило и член 8, параграф 1, буква б), защото е пропуснало да оцени два фактора, които са относими в конкретния случай, като този за едновременното предходно съществуване през дълъг период и този за общоизвестността, които са изключително важни, за да се прецени вероятността от объркване между заявената марка на Общността LA ESPAÑOLA No 236588 и по-ранните противопоставени марки CARBONELL.
 —
 Възприемането от средния испански потребител на маслиново масло и твърдяната вероятност от объркване между конфликтните марки.
 Въпреки че споменава за профила на средния потребител, изграден от общностната съдебна практика, обжалваното решение не използва този модел на потребител, а придава на


text:
средния испански потребител на маслиново масло профил, който е по-близък до модела на средния потребител, към който прибягва немската съдебна практика, а именно „нехаен и неразумен“, отколкото до модела на европейски потребител, избран от общностната съдебна практика, а именно „нормално информирания потребител, достатъчно внимателен и съобразителен“ (решение по дело LLOYD, точка 26 и решение по дело PICASSO, точка 38). Освен тази сериозна грешка, обжалваното решение допуска и друга, която е не по-малко важна, и която се състои във „вземане предвид на по-ниското ниво на внимание“, което потребителите отделят на марките маслиново масло, вместо да се вземе предвид нивото на внимание, което обикновено отделя нормално информираният, достатъчно внимателен и съобразителенсреден испански потребител на маслиново масло.
 (1) на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ 1994 г., L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/5
 Определение на Съда (втори състав) от 20 януари 2016 г. — Skype Ultd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Sky plc, по-рано British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd
 (Дело C-383/15 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Общността - Липса на основание за произнасяне))
 (2016/C 136/07)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Skype Ultd (представители: A. Carboni, M. Browne, solicitors)
 Ответници: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock), Sky plc, по-рано British Sky Broadcasting Group plc, Sky IP International Ltd (представители: D. Rose и J. Curry, solicitors)
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Осъжда Skype Ultd да плати разноските в настоящото производство.
 (1) ОВ C 354, 26.10.2015 г.


text:
 29.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 168/10
 Решение на Съда (девети състав) от 22 март 2017 г. (преюдициални запитвания от Finanzgericht Hamburg — Германия, Rechtbank Noord-Holland — Нидерландия) — GROFA GmbH/Hauptzollamt Hannover (C-435/15), X, GoPro Coöperatief UA/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (C-666/15)
 (Съединени дела C-435/15 и C-666/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Тарифни позиции - Класиране на стоките - Записващи видеокамери - Комбинирана номенклатура - Подпозиции 8525 80 30, 8525 80 91 и 8525 80 99 - Обяснителни бележки - Тълкуване - Регламенти за изпълнение (ЕС) No 1249/2011 и (ЕС) No 876/2014 - Тълкуване - Валидност))
 (2017/C 168/11)
 Език на производството: немски и нидерландски
 Запитващи юрисдикции
 Finanzgericht Hamburg, Rechtbank Noord-Holland
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: GROFA GmbH (C-435/15), X, GoPro Coöperatief UA (C-666/15)
 Ответници: Hauptzollamt Hannover (C-435/15), Inspecteur van de Belastingdienst/Douane kantoor Rotterdam Rijnmond (C-666/15)
 Диспозитив
 1)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1249/2011 на Комисията от 29 ноември 2011 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура трябва да се тълкува в смисъл, че не е приложим по аналогия към продукти с характеристиките на трите модела камери от гамата GoPro Hero 3 Black Edition, разглеждани по дело C-435/15.
 2)
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 876/2014 на Комисията от 8 август 2014 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура трябва да се тълкува в смисъл, че е приложим по аналогия към продукти с характеристиките на трите модела камери от гамата GoPro Hero 3 Black Edition, разглеждани по дело C-435/15, но е невалиден.
 3)
 Подпозиции 8525 80 30, 8525 80 91 и 8525 80 99 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията ѝ след приемането последователно на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1006/2011 на Комисията от 27 септември 2011 г., Регламент за изпълнение (ЕС) No 927/2012 на Комисията от 9 октомври 2012 г. г и Регламент за изпълнение (ЕС) No 1001/2013 на Комисията от 4 октомври 2013 г., с оглед на обяснителните бележки към Комбинираната номенклатура за тези подпозиции, трябва да се тълкуват в смисъл, че непрекъснат запис от повече от 30 минути, записан в отделни файлове, всеки от които е с продължителност по-малко от 30 минути, трябва да се счита за непрекъснато записване най-малко 30 минути, независимо от това дали при възпроизвеждането им потребителят може да забележи преминаването от един файл към друг, или обратното, когато при възпроизвеждането им потребителят трябва по принцип да отваря поотделно всеки един от файловете.
 4)
 Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент No 2658/87, в редакцията ѝ след приемането последователно на Регламенти за изпълнение No 1006/2011, No 927/2012 и No 1001/2013 трябва да се тълкува в смисъл, че записваща камера, която може да записва сигнали от външни източници, без обаче да може да ги възпроизвежда чрез външен телевизионен екран или монитор, тъй като тази записваща видеокамера може да възпроизвежда върху външен телевизионен екран или монитор само записаните посредством


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/34
 Определение на председателя на големия състав на Съда от 22 октомври 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Landesarbeitsgericht Berlin — Германия) — Rainer Reimann/Philipp Halter GmbH & Co. Sprengunternehmen KG
 (Дело C-317/11) (1)
 2013/C 9/57
 Език на производството: немски
 Председателят на големия състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/40
 Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 2 юли 2015 г. — TDC A/S/Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet
 (Дело C-327/15)
 (2015/C 294/52)
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TDC A/S
 Ответник: Teleklagenævnet, Erhvervs- og Vækstministeriet
 Преюдициални въпроси
 1)
 Изключва ли Директива 2002/22/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за универсалната услуга“) (1), включително член 32, възможността дадена държава членка да установи правила, които да не позволяват на предприятия да искат от тази държава членка на самостоятелно основание възстановяване на нетните разходи за предоставяне на допълнителни задължителни услуги, непопадащи в обхвата на глава II от тази директива, при положение че печалбата, реализирана от предприятието при предоставянето на други услуги в обхвата на задължението му за предоставяне на универсална услуга по глава II от тази директива, надвишава загубите във връзка с предоставянето на допълнителните задължителни услуги?
 2)
 Изключва ли Директивата за универсалната услуга възможността дадена държава членка да установи правила, които да позволяват на предприятията да искат възстановяване от тази държава членка на нетните разходи за допълнителни задължителни услуги, които не попадат в обхвата на глава II от тази директива, единствено когато нетните разходи представляват неприемлива тежест за предприятията?
 3)
 При отрицателен отговор на втория въпрос, може ли държавата членка да прецени, че не е налице неприемлива тежест при предоставянето на допълнителни задължителни услуги, които не попадат в обхвата на глава II от тази директива, ако като цяло предприятието е реализирало печалба от предоставянето на тези услуги, при положение че същото предприятие е носител на задължение за предоставяне на универсална услуга, включително за предоставяне на услуги, които предприятието би предоставяло, дори и ако не беше носител на задължението за предоставяне на универсална услуга?
 4)
 Изключва ли Директивата за универсалната услуга възможността дадена държава членка да установи правила, съгласно които нетните разходи на дадено предприятие, които са във връзка с предоставянето на универсална услуга в съответствие с глава II от тази директива, следва да се изчисляват като разлика между целия приход и разходите във връзка с предоставянето на въпросната услуга, включително онези приходи и разходи, които би реализирало предприятието, дори и ако не беше носител на задължението за предоставяне на универсална услуга?
 5)
 Ако въпросните национални правила (вж. въпроси 1 — 4) се прилагат за допълнителна задължителна услуга, която трябва да се предоставя не само в Дания, но и в Дания, и в Гренландия, като последната съгласно приложение II към ДФЕС е отвъдморска страна или територия, отговорите на въпроси 1 — 4 прилагат ли се и за изискванията по отношение на Гренландия, в случай че датските органи възлагат задължението на установено в Дания дружество, което не развива друга дейност в Гренландия?
 6)
 От какво значение за отговорите на въпроси 1 — 5 са: член 107, параграф 1 ДФЕС, член 108, параграф 3 ДФЕС и Решение на Комисията от 20 декември 2011 година относно прилагането на


text:
член 106, параграф 2 ДФЕС за държавната помощ под формата на компенсация за обществена услуга, предоставена на определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (2)?
 7)
 От какво значение за отговорите на въпроси 1 — 5 е принципът за минимално нарушаване на конкуренцията, установен по-специално в член 1, параграф 2, член 3, параграф 2 и съображения 4, 18, 23 и 26 от Директивата за универсалната услуга, и в част Б от приложение IV към същата?
 8)
 В случай че разпоредбите на Директивата за универсалната услуга не допускат национални механизми като посочените в първи, втори и четвърти въпрос, имат ли директен ефект тези разпоредби или предвидените в тях пречки?
 9)
 Какви по-конкретни фактори следва да се имат предвид при преценка дали определеният на национално ниво срок за прилагане, като описания в точка 3.17, и самото му прилагане са в съответствие с принципите на лоялно сътрудничество, равностойност и ефективност, залегнали в правото на ЕС?
 (1) ОВ L 108, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 213.
 (2) ОВ L 7, 2012 г., стр. 3.


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/31
 Жалба, подадена на 12 декември 2008 г. — X-Technology Swiss/СХВП (изображение на чорап)
 (Дело T-547/08)
 (2009/C 55/58)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: X-Technology Swiss GmbH (представители: A. Herbertz и R. Jung)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение R 846/2008-4 на четвърти апелативен състав на СХВП от 6 октомври 2008 г.,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, заявена като „друга марка — позиционна марка“ с цвят „оранжев (Pantone 16-1359 TPX)“ за стоки от клас 25 (заявка за регистрация No 5 658 117).
 Решение на проверителя: отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (1), доколкото според жалбоподателя заявената марка притежава изискваната поне минимална степен на отличителен характер.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 22.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 399/16
 Решение на Общия съд от 14 ноември 2012 г. — Nexans France и Nexans/Комисия
 (Дело T-135/09) (1)
 (Конкуренция - Административно производство - Жалба за отмяна - Актове, приети по време на проверка - Междинни мерки - Недопустимост - Решение за извършване на проверка - Задължение за мотивиране - Защита на личния живот - Достатъчно сериозни улики - Съдебен контрол)
 2012/C 399/27
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Nexans France SAS (Париж, Франция) и Nexans SA (Париж) (представители: M. Powell, solicitor, J.-P. Tran-Thiet, avocat, и G. Forwood, barrister)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално X. Lewis и N. von Lingen, впоследствие N. von Lingen и V. Di Bucci)
 Предмет
 Първо, искане за отмяна на Решение C(2009) 92/1 на Комисията от 9 януари 2009 година, с което на Nexans SA и на дъщерното му дружество Nexans France SAS се разпорежда да се подчинят на проверка в съответствие с член 20, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81[ЕО] и 82 [ЕО] (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167) (преписка COMP/39.610), второ, искане Общият съд да обяви за незаконосъобразно взетото в хода на проверката решение на Комисията да копира цялото съдържание на някои файлове, за да ги разгледа в помещенията си, трето, искане за отмяна на решението на Комисията да разпита служител на Nexans France в хода на проверката, и четвърто, искане Общият съд да разпореди някои мерки срещу Комисията.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение C(2009) 92/1 на Комисията от 9 януари 2009 година, с което на Nexans SA и на дъщерното му дружество Nexans France SAS се разпорежда да се подчинят на проверка в съответствие с член 20, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 [ЕО] и 82 [ЕО], доколкото се отнася до електрическите кабели, различни от подводните и подземните електрически кабели с високо напрежение, и до свързаните с тези други кабели материали.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Nexans и Nexans France понасят направените от тях съдебни разноски, както и половината от съдебните разноски на Европейската комисия.
 4.
 Комисията понася половината от направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 141, 20.6.2009 г.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/25
 Преюдициално запитване от Finanzgericht Köln (Германия), постъпило на 28 ноември 2016 г. — Juhler Holding A/S/Bundeszentralamt für Steuern
 (Дело C-613/16)
 (2017/C 104/37)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Köln
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Juhler Holding A/S
 Ответник: Bundeszentralamt für Steuern
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допуска ли член 43 във връзка с член 48 ЕО (понастоящем член 49 във връзка с член 54 ДФЕС) национална данъчноправна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която чуждестранно дружество майка, което трайно е обособено като холдингово дружество в рамките на група, установена и активно извършваща дейност в държавата по установяването му, няма право на освобождаване от данък върху капиталовите доходи за доходите си от дивиденти,
 ако в него притежават дялово участие лица, които не биха имали право на възстановяване или освобождаване, ако получаваха пряко тези доходи, и
 1)
 за включването на чуждестранното дружество майка в съответната структура липсват икономически или други съществени причини, или
 2)
 чуждестранното дружество майка реализира не повече от 10 % от общия размер на брутните си приходи през съответната стопанска година от собствена стопанска дейност (като това условие не е изпълнено в частност когато чуждестранното дружество реализира брутните си приходи от управление на активи), или
 3)
 чуждестранното дружество майка не участва в общия икономически обмен чрез предприятие, организирано в съответствие с неговия предмет на дейност, докато установените в страната холдингови дружества имат право на освобождаване от данък върху капиталовите доходи, независимо дали отговарят на посочените условия?
 2)
 Допуска ли член 5, параграф 1 във връзка с член 1, параграф 2 от Директива 90/435/ЕИО (1) национална данъчноправна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която чуждестранно дружество майка, което трайно е обособено като холдингово дружество в рамките на група, установена и активно извършваща дейност в държавата по установяването му, няма право на освобождаване от данък върху капиталовите доходи за доходите си от дивиденти,
 ако в него притежават дялово участие лица, които не биха имали право на възстановяване или освобождаване, ако получаваха пряко тези доходи, и
 1)
 за включването на чуждестранното дружество майка в съответната структура липсват икономически или други съществени причини, или
 2)
 чуждестранното дружество майка реализира не повече от 10 % от общия размер на брутните си приходи през съответната стопанска година от собствена стопанска дейност (като това условие не е изпълнено в частност когато чуждестранното дружество реализира брутните си приходи от управление на активи), или
 3)
 чуждестранното дружество майка не участва в общия икономически обмен чрез предприятие, организирано в съответствие с неговия предмет на дейност, докато установените в страната холдингови дружества имат право на освобождаване от данък върху капиталовите доходи, независимо дали отговарят на посочените условия?
 (1) Директива 90/435/ЕИО от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки (ОВ L 225, 1990 г., стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97).


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/61
 Жалба, подадена на 18 февруари 2010 г. — IRO/Комисия
 (Дело T-69/10)
 2010/C 100/90
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Industrie Riunite Odolesi SpA (IRO) (Via Brescia, Италия) (представители: A. Giardina, avvocato, P. Tomassi, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение;
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени или намали наложената с обжалваното решение глоба;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са сходни на изтъкнатите по дело T-55/10, SP/Комисия.
 Жалбоподателят изтъква по-специално:
 —
 нарушение на закона и злоупотреба с власт, тъй като Комисията е приела решение, в което жалбоподателят е санкциониран за участие в предполагаем картел за цени, без да са били разгледани всички доказателства във връзка с липсата на приложения относно таблиците за цените,
 —
 нарушение на процедурните правила, предвидени в Регламент (ЕО) No 1/2003 (1), от момента, в който вследствие на отмяната от страна на Първоинстанционния съд на Решение от 17 декември 2002 г. No C(2002) 5087 окончателен Комисията приема решението, без да предприеме никакви процедурни действия като изпращане на страните на изложението на възраженията и/или изслушване на страните, нито приобщава националните органи, със следващите от това непълнота, несъгласуваност и незаконосъобразност на цялата процедура на Комисията и нарушаване на правото на защита на санкционираните предприятия;
 —
 порок в разследването и в мотивите, тъй като Комисията не е преценила правилно получените в хода на разследването доказателства във връзка с размерите на съответния пазар и с последиците на твърдения картел.
 При условията на евентуалност жалбоподателят иска отмяна или намаляване на наложената с обжалваното решение глоба.
 (1) Регламент (CE) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 04.01.2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/24
 Жалба, подадена на 9 юни 2009 г. — British Telecommunications/Комисия на Европейските общности
 (Дело T-226/09)
 2009/C 193/39
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: British Telecommunications plc (Лондон, Обединеното кралство) (представители: G. Robert и M. M. Newhouse, Solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени обжалваното решение,
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяната на Решение на Комисията C (2009) 685 окончателен от 11 февруари 2009 г., с което се обявява за несъвместима с общия пазар помощта, отпусната на жалбоподателя от британските власти посредством публична гаранция за пенсионния фонд на BT (Държавна помощ No C 55/2007 (ex NN 63/2007, CP 106/2006).
 В подкрепа на искането си жалбоподателят се позовава на седем правни основания.
 Първо, жалбоподателят изтъква, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е преценила, че жалбоподателят се е възползвал от селективно икономическо предимство, и че е допуснала явна грешка в преценката, като погрешно е приложила член 87, параграф 1 ЕО, както и концепцията за държавна помощ. Жалбоподателят поддържа, че Комисията е пропуснала да вземе предвид цялостния икономически и фактически контекст, в който жалбоподателят упражнява дейността си.
 Второ, жалбоподателят твърди, че като е преценила, че той се ползва от селективно икономическо предимство, поради факта че попечителите на пенсионната схема на BT (ПСBT) не са правели вноски във фонда за защита на пенсиите (ФЗП) във връзка с пенсиите на членовете на ПСBT, обхванати от публичната гаранция, Комисията е допуснала явна грешка в преценката и е нарушила принципа на равно третиране, като не е извършила сравнение между сходни положения. По мнението на жалбоподателя Комисията не е взела предвид различията между схемите от частния сектор, обхванати от ФЗП, и схемата от тип публична служба, наследена от жалбоподателя в момента на приватизацията.
 Трето, жалбоподателят поддържа, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и е нарушила принципа на оправданите правни очаквания, прехарактеризирайки мярка, която не е представлявала помощ по времето, когато е била предоставена, като „основната причина“ защо тя следва да се счита за помощ двадесет години по-късно, тъй като междувременно е била приета законодателна мярка.
 Четвърто, жалбоподателят изтъква, че с изискването попечителите на ПСBT да правят вноски във ФЗП Комисията е нарушила принципите на равно третиране и на пропорционалност.
 Пето, жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в преценката и не е разгледала дали изтъкваното от нея селективно икономическо предимство нарушава конкуренцията или засяга търговията между държавите-членки по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО.
 Шесто, жалбоподателят посочва, че Комисията е допуснала явна фактическа грешка и явна грешка при прилагане на правото, като е приела, че съществува прехвърляне на държавни ресурси.
 Седмо, жалбоподателят поддържа, че Комисията е нарушила член 253 ЕО, като не е мотивирала обжалваното решение.


text:
 22.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 350/7
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 31 март 2015 година
 по дело E-21/14
 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Неизпълнение от договаряща страна на нейните задължения — Нетранспониране — Директива 2010/30/ЕС относно посочването на консумацията на енергия и на други ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, върху етикети и в стандартна информация за продуктите)
 (2015/C 350/10)
 По дело Е-21/14 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия – ИСКАНЕ за постановяване, че като не е приела в определения срок и/или не е уведомила незабавно Надзорния орган на ЕАСТ за мерките, необходими за транспонирането на акта, посочен в точка 4 от глава IV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2010/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 г. относно посочването на консумацията на енергия и на други ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, върху етикети и в стандартна информация за продуктите), адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила в определения срок задълженията по акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП – Съдът в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия-докладчик) и Páll Hreinsson, съдии, постанови на 31 март 2015 г. решение, чийто диспозитив гласи:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Постановява, че Исландия не е изпълнила задълженията си по акта, посочен в точка 4 от глава IV от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2010/30/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 19 май 2010 г. относно посочването на консумацията на енергия и на други ресурси от продукти, свързани с енергопотреблението, върху етикети и в стандартна информация за продуктите), адаптиран към Споразумението с Протокол 1, и по член 7 от Споразумението, като не е приела в определения срок мерките, необходими за транспонирането на акта.
 2.
 Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 23.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/52
 Жалба, подадена на 29 декември 2014 г. — Spokey/СХВП — Leder Jaeger (SPOKEY)
 (Дело T-846/14)
 (2015/C 065/70)
 Език на жалбата: полски
 Страни
 Жалбоподател: Spokey sp. z o.o. (Катовице, Полша) (представител: B. Matusiewicz-Kulig, adwokat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Leder Jaeger GmbH (Зиген, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят.
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „SPOKEY“ — марка на Общността No 6 7 77 312.
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност.
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 29 октомври 2014 г. по преписка R 525/2014-4.
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 евентуално да измени обжалваното решение по отношение на определени стоки от клас 18,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и членове 75 и 76 от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на правило 50 от Регламент No 2868/95 на Комисията.


text:
 2.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 197/12
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 21 май 2008 г. — Société Zeturf Ltd/Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi — Встъпила страна: G.I.E. Pari Mutuel Urbain (PMU)
 (Дело C-212/08)
 (2008/C 197/20)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Ищец: Société Zeturf Ltd
 Ответници: Premier ministre, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche, Ministre de l'Intérieur, de l'Outre-mer et des Collectivités territoriales, Ministre de l'Économie, de l'Industrie et de l'Emploi
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли членове 49 и 50 от Договора за създаване на Европейската общност да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която закрепва режим на изключителни права по отношение на конните залагания извън хиподруми в полза на един-единствен оператор с нестопанска цел, и която макар да изглежда годна да гарантира целта за борба с престъпността, и съответно целта за защита на обществения ред, по-ефикасно отколкото биха го направили по-малко ограничителни мерки, е придружена — с оглед неутрализиране на риска от поява на неразрешени игри със залагания и насочване на залагащите към легалното предлагане — от динамична търговска политика на оператора, който вследствие на това не постига напълно целта за намаляване на възможностите за залагания?
 2)
 Подходящо ли е, с оглед на преценката дали национална правна уредба като действащата във Франция — която закрепва режим на изключителни права на управление на спортния тотализатор извън хиподруми в полза на един-единствен оператор с нестопанска цел — е в нарушение на членове 49 и 50 от Договора за създаване на Европейската общност, засягането на свободното предоставяне на услуги да се преценява единствено от гледна точка на ограниченията, наложени спрямо предлагането в областта на конните залагания по интернет, или трябва да се вземе предвид целият сектор на конните залагания, независимо от формата, под която последните се предлагат и са достъпни за залагащите?


text:
 26.5.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 117/15
 Искане за преюдициално заключение, направено от Bundesverwaltungsgericht (Германия), на 12 март 2007 г. — Hecht-Pharma GmbH/Staatliches Gewerbeaufsichtsamts Lüneburg
 (Дело C-140/07)
 (2007/C 117/23)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Hecht-Pharma GmbH.
 Ответник: Staatliches Gewerbeaufsichtsamt Lüneburg
 Beteiligte:Представляващата интересите на Федералната Република към Bundesverwaltungsgericht
 Преюдициални въпроси
 1)
 Означава ли отнасящата се до случаите на съмнение разпоредба на член 2, параграф 2 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 г. за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (1), изменена с Директива 2004/27/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 31 март 2004 г. за изменение на Директива 2001/83/EО за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (2), че Директива 2001/83/ЕО следва да се прилага по отношение на продукт, който може да бъде класифициран като лекарствен продукт, чиито лекарствени свойства обаче не са категорично установени? Каква степен на вероятност и съответно каква степен на установяване на фактите е необходима според случая, за да се обоснове прилагането на Директива 2001/83/ЕО?
 2)
 Може ли продукт, който не лекарствен продукт с представителни цели1 да бъде разглеждан като лекарствен продукт с функционално действие по смисъла на член 1 параграф 2 от Директива 2001/83/ЕО, измененена с Директива 2004/27/ЕО поради съставна част [съставка], която при определена дозировка може да предизвика промяна на физиологичните функции, чиято дозировка в подлежащия на оценка продукт, при правилна употреба, обаче е несъществена. Следва ли този въпрос да се отнесе към характеристиката „фармакологично действие “или към характеристиката „промяна на физиологичните функции на хората“?
 3)
 Съгласно определеното с Директива 2004/27/ЕО ново съдържание на понятието за лекарствен продукт, все още ли са от значение, при класификацията като лекарствен продукт, признатите в практиката на Съда на Европейските общности като характеристики, които са релевантни наред с фармакологичните свойства, „начини на употребата му и обхвата на разпространението и популярността му сред потребителите и опасностите, до които може да доведе употребата му “(Решение от 9 юни 2005 г. — Дело С-211/03 — Recueil I-5141, 5217, точка 51)?
 (1) ОВ L 311, стр. 67.
 (2) ОВ L 136, стр. 34.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/23
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 25 септември 2013 г. — X, заинтересована страна: Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-512/13)
 2013/C 367/40
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в производството по касационно обжалване: X
 Заинтересована страна: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли да се приеме, че е налице непряко разграничение, основано на гражданство, или възпрепятстване на свободното движение на работниците, което трябва да бъде обосновано, когато законодателството на държава членка позволява на влезли в страната работници да получат освободено от данъчно облагане обезщетение за екстериториални разходи и на работника, който през периода, преди да започне да упражнява трудова дейност в тази държава членка, е живеел в чужбина на разстояние над 150 километра от границата с тази държава, може да бъде предоставено, без да е необходимо да се представят някакви допълнителни доказателства, освободено от данъчно облагане обезщетение за екстериториални разходи във фиксиран размер, дори размерът на обезщетението да е по-висок от действително направените екстериториални разходи, докато по отношение на работник, който през посочения период от време е живеел на по-малко разстояние от границата с тази държава членка, освободеното от данъчно облагане обезщетение е ограничено до размера на действително извършените екстериториални разходи, които могат да бъдат доказани?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, основава ли се разглежданото нидерландско правило, предвидено в Правилника за прилагане на Закона за данъка върху възнагражденията от 1965 г., на императивни съображения от общ интерес?
 3.
 При утвърдителен отговор на втория въпрос, надхвърля ли критерият за 150 километра, установен в посоченото правило, необходимото за постигането на преследването с него цел?


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/31
 Жалба, подадена на 6 април 2017 г. — Amplexor Luxembourg/Комисия
 (Дело T-211/17)
 (2017/C 213/42)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Amplexor Luxembourg Sàrl (Бертранж, Люксембург) (представител: J.-F. Steichen, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да приеме настоящата жалба за допустима от гледна точка на формалните изисквания;
 —
 да отмени по същество решението от 13 февруари 2017 г. на Службата за публикации на Европейския съюз;
 —
 вследствие на това да отмени обществена поръчка No 10651;
 —
 да осъди ответника да заплати всички разходи и съдебни разноски по настоящото производство;
 —
 да обяви, че жалбоподателят си запазва всички останали права, правни средства за защита и искове.
 Основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена към отмяната на решението от 13 февруари 2017 г. на Службата за публикации на Европейския съюз в частта му, в която жалбоподателят е поставен на второ място в обществена поръчка No AO 10651 — Обработка на обявления за публикуване в Приложение към Официален вестник на Европейския съюз (OВ S) (ОВ 2016/S 143-258115)
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушения на правилата и принципите на правото на Европейския съюз, доколкото Службата за публикации, като е предоставила на оферентите, които не са били съдоговорител на Службата към момента на подаване на офертите, възможността да се ползват от по-голямо по размер финансиране на разходите по поемане на поръчката, е нарушила явно принципа на равенство. Според жалбоподателя подобен начин на действие, освен че е твърде дискриминационен, сериозно нарушава същността и самите основни принципи на процедурите за възлагане на обществени поръчки.
 2.
 Второто основание е изведено от злоупотреба с власт.


text:
 9.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/28
 Определение на Съда на публичната служба (втори състав) от 28 януари 2013 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-92/12)
 (Публична служба - Член 34, параграф 1 от Процедурния правилник - Молба, подадена по факс в срока за обжалване и подписана с щемпел, възпроизвеждащ подписа на адвокат или посредством друг начин на възпроизвеждане - Просрочване на жалбата - Явна недопустимост)
 2013/C 71/47
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет
 Искане за отмяна на решението за извършване на удръжки от пенсията за инвалидност на жалбоподателя с оглед покриването на сумата, която е осъден да заплати като съдебни разноски от Съда на публичната служба
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Осъжда г-н Marcuccio да понесе направените от него разноски.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/23
 Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia e Instrucción no 3 de Ávila (Испания), постъпило на 11 февруари 2014 г. — Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA/Francisco Javier Rodríguez Barbero и María Ángeles Barbero Gutiérrez
 (Дело C-75/14)
 2014/C 135/28
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia e Instrucción de Ávila
 Страни в главното производство
 Взискател: Banco de Caja España de Inversiones, Salamanca y Soria, SA
 Ответници: Francisco Javier Rodríguez Barbero и María Ángeles Barbero Gutiérrez
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съгласно Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, и по-специално съгласно член 6, параграф 1 от нея и с оглед на гарантиране на защитата на потребителите и ползвателите в съответствие с принципите на еквивалентност и ефективност, когато национална юрисдикция установи наличието на неравноправна клауза относно лихви за забава в договор за ипотечен кредит трябва ли да обяви клаузата за нищожна и необвързваща страните, или вместо това трябва да смекчи условията на тази клауза, като даде възможност на взискателя или кредитодателя да преизчисли лихвите?
 2)
 Втората преходна разпоредба на Закон 1/2013 от 14 май 2013 г. не съставлява ли явно ограничение на защитата на интересите на потребителя, доколкото задължава имплицитно юрисдикциите да смекчат условията на клауза относно лихви за забава, която може да бъде квалифицирана като неравноправна, като преизчислят уговорените лихви и запазят в сила тази клауза, която е имала неравноправен характер, вместо да обявят, че тя е нищожна и не обвързва потребителя?
 3)
 Втората преходна разпоредба на Закон 1/2013 [...] противоречи ли на Директива 93/13/ЕИО [...], и по-специално на член 6, параграф 1 от посочената директива, като възпрепятства прилагането на принципите на еквивалентност и ефективност в областта на защитата на потребителите и води до избягване на санкцията, изразяваща се в нищожност и липса на обвързващ характер на неравноправните клаузи относно лихви за забава в договори за ипотечен кредит, сключени преди влизане в сила на Закон 1/2013 от 14 май 2013 г.?
 (1) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/11
 Определение на Съда от 9 декември 2009 г. — Luigi Marcuccio/Европейска комисия
 (Дело C-528/08 P) (1)
 (Обжалване - Длъжностни лица - Социална сигурност - Мълчалив отказ на искането за възстановяване в размер на 100 % на определени медицински разходи, направени от длъжностното лице - Определение за десезиране на Съда на публичната служба - Жалба отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
 2010/C 100/17
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, A. dal Ferro, avvocato)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Общия съд (четвърти състав) от 9 септември 2008 г. по дело Marcuccio/Комисия (T-144/08), с което Общият съд отхвърля като недопустимо искането за отмяна на решението за отхвърляне на искането на жалбоподателя да се поемат в размер на 100 % определени медицински разходи, и от друга страна, искането Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя сумата от 89,56 EUR като допълнително възстановяване на неговите медицински разходи или като обезщетение за вреди
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Marcuccio да заплати съдебните разноски в производството по обжалване.
 (1) ОВ C 32, 7.2.2009 г.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/37
 Решение на Първоинстанционния съд от 30 април 2009 г. — Itochu/Комисия
 (Дело T-12/03) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на конзоли за видео игри и на касети, съвместими с игровите конзоли Nintendo - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Ограничаване на паралелния износ - Вменяване на неправомерното поведение - Глоби - Диференцирано третиране - Възпиращ ефект - Продължителност на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Сътрудничество по време на административното производство)
 2009/C 141/74
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Itochu Corp. (Токио, Япония) (представители: Y. Shibasaki, G. van Gerven, T. Franchoo, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално P. Hellström и O. Beynet, впоследствие F. Castillo de la Torre и O. Beynet)
 Предмет
 Искане за отмяна на членове 1, 3 и 5 от Решение 2003/675/ЕО на Комисията от 30 октомври 2002 година относно процедура за прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (COMP/35.587 PO Video Games, COMP/35.706 PO Nintendo Distribution и COMP/36.321 Omega — Nintendo) (ОВ, L 255, 2003 г., стр. 33) в частта, в която се отнасят до жалбоподателя или, при условията на евентуалност, искане за намаляване на размера на наложената му глоба.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Itochu Corp. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 55, 08.03.2003 г.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/45
 Решение на Общия съд от 16 февруари 2017 г. — Румъния/Комисия
 (Дело T-145/15) (1)
 ((ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Мерки, свързани с площта - Разходи, изключени от финансиране - Фиксирани финансови корекции - Член 52 от Регламент (ЕС) No 1306/2013 - Задължение за мотивиране - Пропорционалност))
 (2017/C 104/63)
 Език на производството: румънски
 Страни
 Жалбоподател: Румъния (представители: първоначално R.-H Radu, V. Angelescu, R. Mangu, D. Bulancea, N. Horumbă, E. Mierlea и T. Crainic, впоследствие R.-H Radu, V. Angelescu, R. Mangu, N. Horumbă, E. Mierlea и T. Crainic)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Biolan и G. von Rintelen)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за частична отмяна на Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103 на Комисия от 16 януари 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 16, 2015 г., стр. 33)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение за изпълнение (ЕС) 2015/103 на Комисията от 16 януари 2015 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, която се отнася до Румъния.
 2)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Румъния.
 (1) ОВ C 178, 1.6.2015 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/36
 Решение на Първоинстанционния съд от 30 септември 2009 г. — Akzo Nobel и др./Комисия
 (Дело T-175/05) (1)
 (Конкуренция - Картели - Пазар на монохлороцетна киселина - Решение за установяване на нарушение на член 81 ЕО - Жалба за отмяна - Допустимост - Разпределяне на пазара и определяне на цени - Вменяване на неправомерното поведение - Глоби - Задължение за мотивиране - Тежест и продължителност на нарушението - Възпиращ ефект)
 2009/C 282/67
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Akzo Nobel NV (Arnhem, Нидерландия); Akzo Nobel Nederland BV (Arnhem); Akzo Nobel AB (Стокхолм, Швеция); Akzo Nobel Chemicals BV (Amersfoort, Нидерландия); Akzo Nobel Functional Chemicals BV (Amersfoort); Akzo Nobel Base Chemicals AB (Skoghall, Швеция); и Eka Chemicals AB (Bohus, Швеция) (представители: първоначално C. Swaak и A. Käyhkö, а впоследствие C. Swaak и M. van der Woude, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално P. Hellström и F. Amato, а впоследствие A. Bouquet и X. Lewis)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C (2004) 4876 окончателен на Комисията от 19 януари 2005 година относно производство по прилагане на член 81 [ЕО] и на член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/E-1/37.773 — МХОК), а при условията на евентуалност за намаляване на наложената на жалбоподателите глоба.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Akzo Nobel NV, Akzo Nobel Nederland BV, Akzo Nobel AB, Akzo Nobel Chemicals BV, Akzo Nobel Functional Chemicals BV, Akzo Nobel Base Chemicals AB и Eka Chemicals AB да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 171, 9.7.2005 г.


text:
 16.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/15
 Иск, предявен на 27 ноември 2012 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-544/12)
 2013/C 46/28
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, K. Simonsson и J. Hottiaux)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 Комисията иска
 —
 да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за транспониране на Директива 2009/12/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2009 година относно летищните такси (1) или при всички положения като не е информирала Комисията, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 1, член 6, параграф 2, както и по член 7, член 8, член 9 и член 13 от тази директива,
 —
 в съответствие с член 260, параграф 3 ДФЕС да се наложи на Република Полша принудителна парична мярка поради неизпълнение на задължението да съобщи за мерките за транспониране на Директива 2009/12/ЕО в размер на 75 002,88 EUR дневно, считано от датата на обявяване на решението па настоящото дело,
 —
 да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2009/12/ЕО е изтекъл на 15 март 2011 г.
 (1) ОВ L 70, стр. 11.


text:
 15.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/13
 Решение на Съда (седми състав) от 16 март 2017 г. (преюдициално запитване от Commissione Tributaria Provinciale di Torino — Италия) — Bimotor SpA/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale II di Torino
 (Дело C-211/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данък върху добавената стойност - Принцип на данъчен неутралитет - Национална правна уредба, която предвижда фиксиран максимален размер, с който се ограничава възстановяването или прихващането на данъчен кредит или на надвнесен данък върху добавената стойност))
 (2017/C 151/17)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Commissione Tributaria Provinciale di Torino
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bimotor SpA
 Ответник: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale II di Torino
 Диспозитив
 Член 183, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, изменена с Директива 2010/45/ЕС на Съвета от 13 юли 2010 г., трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национално законодателство като разглежданото в главното производство, което ограничава прихващането на определени данъчни задължения с данъчен кредит по данъка върху добавената стойност до определен максимален размер за всеки данъчен период, при положение че във всички случаи националната правна уредба предвижда възможност данъчнозадълженото лице да си възстанови целия данъчен кредит по данъка върху добавената стойност в разумен срок.
 (1) ОВ C 251, 11.7.2016 г.