text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/67
 Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 4 септември 2014 г. — Prigent/Комисия
 (Дело F-111/13) (1)
 ((Публична служба - Конкурс на общо основание - Обявления за конкурси на общо основание EPSO/AD/230/12 (AD 5) и EPSO/AD/231/12 (AD 7) - Неизпълнено условие за допускане до конкурс EPSO/AD/231/12 (AD 7), свързано с професионалния опит - Прехвърляне към конкурс EPSO/AD/230/12 (AD 5) - Включване в списъка с резерви по конкурс EPSO/AD/230/12 (AD 5) - Правен интерес - Просрочено подаване на жалба по административен ред - Последователни искания за преразглеждане))
 (2014/C 395/82)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Oliver Prigent (Фентанж, Люксембург) (представител: F. Moyse, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и G. Gattinara, адвокати)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна, от една страна, на решението на EPSO да не допусне жалбоподателя до фазата на подбор в конкурс EPSO/AD/231/12 (AD7) и да го прехвърли към конкурс EPSO/AD/230/12 (AD5) и, от друга страна, на решението да го включи в списъка с резерви по посочения по-горе конкурс AD5, както и за обезщетение за имуществените и неимуществените вреди, които твърди, че е претърпял
 Диспозитив на определението
 1)
 Отхвърля жалбата отчасти като явно недопустима и отчасти като явно неоснователна.
 2)
 Осъжда г-н Prigent да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 31, 1.2.2014 г., стр. 22.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/35
 Определение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2008 г. — Tachelet/Комисия
 (Дело T-293/04) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Междинно решение - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 (2008/C 301/59)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Guy Tachelet (Rijmenam, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и H. Krämer)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на решението на Комисията от 2 септември 2003 г., с което се променя класирането на жалбоподателя в степен, доколкото това решение определя класирането му в стъпка към датата на назначаване в степен B 4, втора стъпка и доколкото не отчита кариерното развитие на жалбоподателя в степен, и искане за отмяна на решението, с което се отхвърля жалбата на жалбоподателя, и от друга страна, искане за обезщетение на вредата, за която се твърди, че е настъпила вследствие на това решение.
 Диспозитив
 1.
 Основанието за постановяване на решение по същество по настоящата жалба е отпаднало.
 2.
 Комисията понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 262, 23.10.2004 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 14.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 302/6
 Решение на Съда (трети състав) от 16 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano — Италия) — Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)/FS Retail, Luna srl, Gatsby srl
 (Дело C-95/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Свободно движение на стоки - Членове 34—36 ДФЕС - Мерки с равностоен ефект - Директива 94/11/ЕО - Членове 3 и 5 - Изчерпателно хармонизиране - Забрана за възпрепятстване на пускането на пазара на обувки, които отговарят на изискванията за етикетиране по Директива 94/11 - Национално законодателство, изискващо посочване на страната на произход в етикета на стоки, които са преработени в чужбина и върху които е отбелязана италианската дума „pelle“ - Обувки, допуснати за свободно обращение))
 (2015/C 302/07)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Milano
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Unione nazionale industria conciaria (UNIC), Unione Nazionale dei Consumatori di Prodotti in Pelle, Materie Concianti, Accessori e Componenti (Unicopel)
 Ответници: FS Retail, Luna srl, Gatsby srl
 Диспозитив
 Членове 3 и 5 от Директива 94/11/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 март 1994 година относно сближаването на законовите, подзаконови и административни разпоредби на държавите членки в областта на етикетирането на материалите, използвани в основните компоненти на обувките, предназначени за продажба на потребителите, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат законодателство на държава членка като разглежданото в главното производство, забраняващо по-специално пускането в продажба на кожени компоненти за обувки, които са с произход от други държави членки или от трети страни и които в последния случай вече са били пуснати в продажба в друга държава членка или в съответната държава членка, ако на тези стоки не е посочена тяхната страна на произход.
 (1) ОВ C 245, 28.7.2014 г.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/33
 Решение на Общия съд от 16 октомври 2012 г. — Monier Roofing Components/СХВП (CLIMA COMFORT)
 (Дело T-371/11) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността CLIMA COMFORT - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Право на изслушване - Член 75, второ изречение от Регламент No 207/2009 - Служебна проверка на фактите - Член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009)
 2012/C 366/65
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Monier Roofing Components GmbH (Oberursel, Германия) (представител: F. Ekey, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 28 април 2011 г. (преписка R 2026/2010-1) относно заявка за регистрация на словния знак CLIMA COMFORT като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Monier Roofing Components GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 269, 10.9.2011 г.


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/31
 Решение на Общия съд от 7 март 2013 г. — Cindu Chemicals и др./ECHA
 (Дело T-95/10) (1)
 (REACH - Идентифициране на антраценовото масло с ниско съдържание на антрацен като пораждащо сериозно безпокойство вещество - Жалба за отмяна - Акт, подлежащ на обжалване - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Пряко засягане - Допустимост - Равно третиране - Пропорционалност)
 2013/C 114/48
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Cindu Chemicals BV (Uithoorn, Нидерландия), Deza, a.s. (Valašske Meziříčí, Чешка република), Koppers Denmark A/S (Nyborg, Дания) и Koppers UK Ltd (Scunthorpe, Обединеното кралство) (представители: първоначално K. Van Maldegem, R. Cana, avocats, и P. Sellar, solicitor, впоследствие K. Van Maldegem и R. Cana)
 Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA) (представители: M. Heikkilä и W. Broere, подпомагани от J. Stuyck, avocat)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: първоначално P. Oliver и G. Wilms, впоследствие P. Oliver и E. Manhaeve, подпомагани от K. Sawyer, barrister, а след това P. Oliver и E. Manhaeve)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на публикуваното на 13 януари 2010 г. решение на ECHA, с което в съответствие с член 59 от Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (ОВ L 396, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60, стр. 3 и поправки в ОВ L 36/84 от 5.2.2009 г. и ОВ L 118/89 от 12.5.2010 г.) антраценовото масло с ниско съдържание на антрацен (ЕО No 292-604-8) е идентифицирано като вещество, отговарящо на критериите по член 57 от посочения регламент
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Cindu Chemicals BV, Deza, a.s., Koppers Denmark A/S и Koppers UK Ltd понасят освен направените от тях съдебни разноски и разноските на Европейската агенция по химикалите (ECHA).
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 19.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/45
 Жалба, подадена на 28 април 2017 г. — Robert Bosch/EUIPO (Simply. Connected.)
 (Дело T-252/17)
 (2017/C 195/60)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Robert Bosch GmbH (Щутгарт, Германия) (представители: S. Völker и M. Pemsel, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словните елементи „Simply. Connected.“ — заявка за регистрация No 14 814 032
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 9 март 2017 г. по преписка R 947/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително съдебните разноски в производството по обжалване.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 64 от Регламент No 207/2009 във връзка с член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009


text:
 6.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/9
 Определение на Съда (шести състав) от 13 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Landesgericht Salzburg — Австрия) — GREP GmbH/Freitstaat Bayern
 (Дело C-156/12) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 47 и член 51, параграф 1 - Прилагане на правото на Съюза - Жалба срещу декларация за изпълняемост на постановен в друга държава членка съдебен акт, с който се налагат обезпечителни мерки - Ефективна съдебна защита - Право на достъп до правосъдие - Правна помощ - Национална правна уредба, с която не се допуска предоставяне на правна помощ на юридическите лица)
 2012/C 303/19
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesgericht Salzburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: GREP GmbH
 Ответник: Freitstaat Bayern
 Предмет
 Преюдициално запитване — Landesgericht Salzburg — Тълкуване на член 51, параграф 1, първо изречение и на член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и при условията на евентуалност на член 43, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) и на член 6, параграф 1 от Конвенцията за защита правата на човека и основните свободи — Приложно поле на Хартата на основните права — Процедура по изпълнение на постановено в друга държава членка съдебно решение — Право на правна помощ — Допустимост на национална уредба, която не допуска на юридическите лица да се предоставя това право
 Диспозитив
 Жалбата, подадена на основание на член 43 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела срещу издадена в съответствие с членове 38—42 от този регламент декларация за изпълняемост на определение, с което се налагат обезпечителни мерки, представлява прилагане на правото на Съюза по смисъла на член 51 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 Принципът на ефективна правна защита така, както е установен в член 47 от Хартата на основните права, може да включва правото на освобождаване от задължението за заплащане на съдебни разноски и/или на разноски за един адвокат в производството за разглеждане на такава жалба.
 Въпреки това, задължение на националния съд е да провери дали условията за предоставяне на такава помощ не представляват ограничение на правото на достъп до правосъдие, нарушаващо самата същност на това право, дали с тях се преследва обоснована цел и дали съществува разумна степен на пропорционалност между използваните средства и преследваната цел.
 В рамките на тази преценка националният съд може да вземе предвид предмета на спора, доколко има основания да се очаква, че молителят ще спечели делото, значимостта на неговия интерес, сложността на приложимото право и производство и възможността му ефективно да защитава позицията си по делото. За да прецени пропорционалността, националният съд може освен това да вземе под внимание размера


text:
на разноските във връзка с производството, които трябва да се платят предварително, и дали те представляват непреодолимо препятствие пред достъпа до правосъдие.
 Що се отнася до юридическите лица, националният съд може по-специално да отчита тяхното положение. Така той може да вземе под внимание най-вече правно-организационната форма и дали съответното юридическо лице преследва стопанска цел, както и финансовите възможности на неговите съдружници или акционери и възможността им да си осигурят необходимите средства за предявяването на иска или подаването на жалбата.
 (1) ОВ C 194, 30.6.2012 г.


text:
 5.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 72/8
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 8 декември 2010 г. — Staatssecretaris van Financiën, andere partij: P. Mook
 (Дело C-579/10)
 2011/C 72/12
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Staatssecretaris van Financiën
 Ответник: P. Mook
 Преюдициални въпроси
 Предвид разпоредбата на член 18 ЕО (понастоящем член 21 ДФЕС) урежда ли общностното право случая, в който държава членка облага с данък пускането в употреба на автомобил по пътната мрежа на нейна територия, при положение че този автомобил е регистриран в друга държава членка и местно лице на другата държава го заема на местно лице на първата държава членка, което го използва за частни пътувания между тези две държави членки?


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/55
 Жалба, подадена на 6 ноември 2009 г. — Centre national de la recherche scientifique/Комисия
 (Дело T-447/09)
 2010/C 24/98
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Centre national de la recherche scientifique (Париж, Франция) (представител: N. Lenoir, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 28 август 2009 г. за прихващане на вземането по договор FP7 239108 ICT — VAMDC/=PF=, от една страна, с твърдяното вземане на Общността, което тя изисква от CNRS на основание договор NEMAGENETAG, от друга страна,
 —
 да се осъди Комисията да заплати всички свързани с производството разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба Centre national de la recherche scientifique (CNRS) иска отмяна на акта за прихващане, съдържащ се в Решение BUDG/C3 D (2009) 10.5-1232 от 28 август 2009 г. и с който Комисията пристъпва към събиране на сумите, изплатени на жалбоподателя на основание договора NEMAGENETAG, свързан с проект по 6-тата Рамкова програма за научни изследвания и технологично развитие.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят представя три правни основания, изведени от:
 —
 нарушение на правото на защита, тъй като Комисията е приела решението без да разгледа подробните сведения, които CNRS представя в отговор на окончателния одитен доклад,
 —
 грешки при прилагане на правото и явни грешки в преценката на фактите, които са допуснати в решението и водят до това, от една страна, Комисията да отхвърли разходи, като измени критериите за преценка на допустимите разходи, и от друга страна, неправилно да не вземе предвид доказателства за направените във връзка с проекта разходи,
 —
 нарушение на член 73, параграф 1 от Финансовия регламент, доколкото, на първо място, спорното вземане не може да се приеме за „безспорно, ликвидно и изискуемо“ поради сериозното му оспорване и на второ място, вземанията, между които се извършва прихващане, не могат да се приемат за насрещни, тъй като едното е колективно, а другото — лично, и на последно място, сумата по дължимото по договор VAMDC предварително финансиране не е изискуема към момента на приемане на акта за прихващане.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/13
 Преюдициално запитване от Rechtbank van eerste aanleg Antwerpen (Белгия), постъпило на 25 януари 2016 г. — Argenta Spaarbank NV/Belgische Staat
 (Дело C-39/16)
 (2016/C 136/18)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg Antwerpen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Argenta Spaarbank NV
 Ответник: Belgische Staat
 Преюдициални въпроси
 1)
 Нарушава ли член 198, точка 10 от WIB92, в редакцията му в сила през 2000 и 2001 данъчни години, член 4, параграф 2 от Директивата от 23 юли 1990 година относно данъчното облагане на дружествата майки и дъщерните дружества (Директива 90/435/EИО на Съвета (1)), доколкото първата разпоредба гласи, че не се считат за оперативни разходи лихвите до размера на подлежащите на приспадане по членове 202 — 204 дивиденти, които дадено дружество е получило от дяловете или акциите, които към момента на прехвърлянето това дружество не е притежавало за непрекъснат срок от минимум една година, като не се прави разлика дали посочените разходи за лихви са във връзка, или не са във връзка с (финансирането на) придобиването на капиталовото участие, въз основа на което са получени подлежащите на освобождаване от облагане дивиденти?
 2)
 Представлява ли член 198, точка 10 от WIB92, в редакцията му в сила през 2000 и 2001 данъчни години разпоредба, която има за цел предотвратяване на отклоняването от данъчно облагане, измамите и злоупотребите по смисъла на член 1 от Директивата от 23 юли 1990 година относно данъчното облагане на дружествата майки и дъщерните дружества (Директива 90/435/EИО на Съвета) и, при утвърдителен отговор, надхвърля ли в този случай член 198, точка 10 от WIB92 необходимата мярка за предотвратяването на тези отклонения от данъчно облагане, злоупотреби и измами, доколкото предвижда, че не се считат за оперативни разходи лихвите до размера на подлежащите на приспадане по членове 202 — 204 дивиденти, получени от дадено дружество по дяловете или акциите, които към момента на прехвърлянето това дружество не е притежавало за непрекъснат срок от минимум една година, като не се прави разлика дали посочените разходи за лихви са във връзка, или не са във връзка с (финансирането на) придобиването на капиталовото участие, въз основа на което са получени подлежащите на освобождаване от облагане дивиденти?
 (1) Директива 90/435/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане на дружества майки и дъщерни дружества от различни държави членки (OB L 225, стр. 6; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 97).


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/35
 Преюдициално запитване от Lietuvos apeliacinis teismas (Литва), постъпило на 19 януари 2017 г. — AB „flyLAL-Lithuanian Airlines“, в ликвидация/Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation A/S“
 (Дело C-27/17)
 (2017/C 104/50)
 Език на производството: литовски
 Запитваща юрисдикция
 Lietuvos apeliacinis teismas
 Страни в главното производство
 Ищец: AB „flyLAL-Lithuanian Airlines“, в ликвидация
 Ответник: Starptautiskā lidosta „Rīga“ VAS, „Air Baltic Corporation A/S“
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли при обстоятелствата по настоящото дело изразът „мястото, където е настъпило вредоносното събитие“ по член 5, параграф 3 от Регламент Брюксел I (1), да се разбира като мястото, на което ответниците са сключили незаконосъобразното споразумение, нарушаващо член 82, буква в) от Договора за създаването на Европейската общност (понастоящем член 102, буква в) ДФЕС), или като мястото, където са извършени действията по използване на финансовата облага, получена по силата на това споразумение, чрез прилагане на хищнически цени (кръстосано субсидиране) на едни и същи съответни пазари в конкуренция с ищеца?
 2.
 Може ли по настоящото дело вредата (загуба на приходи), понесена от ищеца поради посочените незаконосъобразни действия на ответниците, да се счита за вреда по смисъла на член 5, параграф 3 от Регламент Брюксел I?
 3.
 Следва ли при обстоятелствата по настоящото дело дейността на клона на Air Baltic Corporation в Република Литва да се счита за дейност на клон по смисъла на член 5, параграф 5 от Регламент Брюксел I?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ 2001 L 12, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


text:
 12.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/51
 Жалба, подадена на 8 февруари 2008 г. — Wiame/Комисия
 (Дело F-15/08)
 (2008/C 92/105)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Valérie Wiame (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marshal, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението на конкурсната комисия, определена за конкурс EPSO/AST/7/05, с което на жалбоподателя е поставена оценка, недостатъчна за включването му в списъка с резерви.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на конкурсната комисия, определена за конкурс EPSO/AST/7/05, с което на жалбоподателя е поставена оценка, недостатъчна за включването му в списъка с резерви,
 —
 да се осъди Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


text:
 24.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/33
 Жалба, подадена на 6 март 2017 г. — Numbi/Съвет
 (Дело T-144/17)
 (2017/C 129/50)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: John Numbi (Киншаса, Демократична република Конго) (представител: O. Okito, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент (ЕС) 2016/2230 за изпълнение на Решение 2016/2231/ОВППС на Съвета от 12 декември 2016 година за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу лица, нарушаващи оръжейното ембарго по отношение на Демократична република Конго и за изменение на Решение 2010/788/ОВППС, в частта, която се отнася до г-н John Numbi,
 —
 да осъди Съвета да понесе наред със собствените си разноски и разноските на жалбоподателя и на всички встъпили страни.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания, които в основната си част са идентични или сходни на изложените по дело T-139/17, Kibelisa/Съвет.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/1
 (2009/C 44/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 32, 7.2.2009 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 19, 24.1.2009 г.
 ОВ C 6, 10.1.2009 г.
 ОВ C 327, 20.12.2008 г.
 ОВ C 313, 6.12.2008 г.
 ОВ C 301, 22.11.2008 г.
 ОВ C 285, 8.11.2008 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/53
 Жалба, подадена на 18 ноември 2014 г. — Actega Terra/СХВП — Heidelberger Druckmaschinen (FoodSafe)
 (Дело T-766/14)
 (2015/C 046/68)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Actega Terra GmbH (Лерте, Германия) (представител: Rechtsanwältin C. Onken)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Heidelberger Druckmaschinen AG (Хайделберг, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Общността „FoodSafe“ — заявка за регистрация No 9 5 02 551
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 8.9.2014 г. по преписка R 2440/2013-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да измени обжалваното решение, като отмени решението на отдела по отмяна от 14 октомври 2013 г., Az 6912 C и отхвърли искането за обявяване на марката на Общността No 9 5 02 551 за недействителна,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 52, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009.


text:
 30.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/6
 Решение на Съда (трети състав) от 9 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Vicenza — Италия) — Electrosteel Europe sa/Edil Centro SpA
 (Дело C-87/10) (1)
 (Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по граждански и търговски дела - Регламент (ЕО) No 44/2001 - Специална компетентност - Член 5, точка 1, буква б), първо тире - Съд по мястото на изпълнение на договорното задължение, на което се основава искът - Продажба на стоки - Място на доставка - Договор, съдържащ клаузата „Предаване: франко завод“)
 2011/C 226/09
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Ordinario di Vicenza
 Страни в главното производство
 Ищец: Electrosteel Europe sa
 Ответник: Edil Centro SpA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Ordinario di Vicenza — Тълкуване на член 5, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Специална компетентност — Понятие за място, където съгласно договора стоките са доставени или е трябвало да бъдат доставени — Крайно местоназначение на стоките, предмет на договора, или място, където продавачът се освобождава от задължението за доставка
 Диспозитив
 Член 5, точка 1, буква б), първо тире от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че при дистанционна продажба мястото, където съгласно договора стоките са доставени или е трябвало да бъдат доставени, трябва да се определи въз основа на разпоредбите на този договор.
 За да провери дали мястото на доставка е определено „съгласно договора“, сезираната национална юрисдикция трябва да вземе предвид всички релевантни термини и клаузи на този договор, които могат ясно да укажат това място, включително термините и клаузите, които са общопризнати и установени в международния търговски обичай, като изготвените от Международната търговска камара клаузи Инкотермс („international commercial terms“), в публикуваната им през 2000 г. редакция.
 Ако е невъзможно мястото на доставка да се определи на тази база, без да се направи позоваване на приложимото за договора материално право, това място е там, където е извършено физическото предаване на стоките, посредством което купувачът е придобил или е трябвало да придобие право на ефективно разпореждане с тези стоки в крайното местоназначение на сделката по продажба.
 (1) ОВ C 100, 17.4.2010 г.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/5
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesfinanzhof (Германия) на 29 февруари 2012 г. — Finanzamt Köln-Nord/Wolfram Becker
 (Дело C-104/12)
 2012/C 138/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в производството по ревизионно обжалване: Finanzamt Köln-Nord
 Ответник в производството по ревизионно обжалване: Wolfram Becker
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли пряката и непосредствена връзка, която в практиката на Съда се приема за решаваща при тълкуването на израза „за нуждите на неговите облагаеми сделки“ по смисъла на член 17, параграф 2, буква а) от Директива 77/388/ЕИО (1) да се определя в зависимост
 —
 от обективното съдържание на получената доставка от данъчнозадълженото лице (в конкретния случай — предоставяните услуги от защитник в наказателното производство, с които се цели дадено физическо лице да не бъде осъдено с присъда за извършено престъпление) или
 —
 от причината за възникване на необходимостта за получената доставка (в конкретния случай — икономическата дейност на данъчнозадълженото лице, в рамките на която се твърди, че дадено физическо лице е извършило престъпление)?
 2.
 В случай че от решаващо значение е причината за възникване на необходимостта за получената доставка, данъчнозадължено лице, възложило съвместно с негов служител извършването на конкретна доставка, има ли право на пълно или на частично приспадане на платения ДДС по получената доставка съгласно член 17, параграф 2, буква а) от Директива 77/388/ЕИО и в случай че доставката е получена от няколко лица, какви изисквания се поставят при издаването на фактурата с оглед на член 22, параграф 3, буква б), пето тире от Директива 77/388/ЕИО?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1).


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/58
 Жалба, подадена на 3 февруари 2017 г. — Constantin Film Produktion/EUIPO (Fack Ju Göhte)
 (Дело T-69/17)
 (2017/C 104/81)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Constantin Film Produktion GmbH (Мюнхен, Германия) (представители: E. Saarmann и P. Baronikians, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „Fack Ju Göhte“ — заявка за регистрация No 13 971 163
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 1 декември 2016 г. по преписка R 2205/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да отмени решение No 013971163 на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост от 25 септември 2015 г.,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква е) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/19
 Жалба, подадена на 27 ноември 2013 г. от Zucchetti Rubinetteria SpA срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 16 септември 2013 г. по дело T-396/13, Zucchetti Rubinetteria/Европейска комисия
 (Дело C-618/13 P)
 2014/C 45/35
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Zucchetti Rubinetteria SpA (представители: M. Condinanzi, P. Ziotti и N. Vasile, avvocati)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение, доколкото с него Общият съд отхвърля жалбата по дело T-396/10 в частта, в която [жалбоподателят] иска отмяната или намаляването на глобата, наложена с член 2 от спорното Решение C(2010) 4185 окончателен от 23 юни 2010 година относно производство по член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/39.092 — Оборудване за баня),
 —
 и като се произнесе окончателно по спора по смисъла на член 61 от Статута на Съда на Европейския съюз, да отмени или поне да намали, при упражняване на своето правомощие за пълен съдебен контрол, наложената глобата с посоченото решение на Комисията,
 —
 във всеки случай да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени както в настоящото производство, така и в производството по дело T-396/10.
 Правни основания и основни доводи
 Нарушение на правото на Европейския съюз що се отнася до изчисляването на глобите и преценката на тежестта на нарушението, противоречие и липса на мотиви, както и непълен съдебен контрол. По-специално, нарушение на член 23, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1) и на принципите на лична отговорност, пропорционалност и равно третиране при прилагането на санкциите в областта на конкуренцията.
 В обжалваното съдебно решение Общият съд констатирал противоречието и незаконосъобразността на спорното решение, доколкото се приема, че извършеното от Zucchetti Rubinetteria S.p.A. нарушение не е толкова тежко като това на участващите в картела мултинационални предприятия, без да е участвало, нито да е съзнавало разширяването на обхвата на картела в пазари, различни от италианските, без обаче да направи необходимите изводи от това за определяне на размера на санкцията. Следователно прилагането на същите коефициенти за умножение и изключването на смекчаващите обстоятелства, довело до отхвърлянето на жалбата и относно отмяната или намаляването на наложената санкция, представлявало нарушение на горепосочените основни принципи и на разпоредбите, предвидени в точки 25 и 29 от Насоките относно метода за определяне на глобите, но и на член 23, параграф 2 от Регламент No 1/2003.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/17
 Жалба, подадена на 3 септември 2010 г. от Volker Mauerhofer срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 29 юни 2010 г. по дело T-515/08: Volker Mauerhofer/Европейска комисия
 (Дело C-433/10 P)
 ()
 2010/C 301/24
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Volker Mauerhofer (представител: J. Schartmüller, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да се произнесе окончателно по същество и да отмени спорния акт или, при условията на евентуалност, да върне делото на Общия съд за повторно произнасяне и
 —
 да упражни неограничената си компетентност и да му присъди обезщетение в размер на 5 500 EUR за имуществени вреди, претърпени в резултат от неправомерното поведение, изразяващо се в приемането на спорния акт и в липсата на подходящи указания за ръководителя на екипа (експерт 1);
 —
 да разпореди на екипа за подпомагане във връзка с рамковия договор да представи формуляра за оценка на изпълнителите относно проекта, който е предмет на спора;
 —
 да осъди ответника да заплати разноските както в производството пред Общия съд, така и в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква следните правни основания в подкрепа на искането си за отмяна на спорното решение:
 —
 Изопачаване на фактите, отнасящи се до езиковата проверка на частта от окончателния доклад, изготвената от жалбоподателя;
 —
 Неправилен анализ на правните основания на обжалваното решение, отнасящи се до езиковата проверка;
 —
 Неправилен анализ на въпроса, засягащ действията на ответника;
 —
 Незаконосъобразно приемане, че спорното решение не засяга положението на жалбоподателя като трета страна;
 —
 Незаконосъобразно приемане, че спорният акт не води до явна промяна на правното положение на жалбоподателя;
 —
 Незаконосъобразно приемане, че спорният акт не е приет от ответника при упражняване на правомощията му на публичноправен орган;
 —
 Незаконосъобразно приемане, че спорният акт е оформен правилно и своевременно;
 —
 Незаконосъобразно засягане на интересите на жалбоподателя поради неспазването на предвидените процедури;
 —
 Нарушение на общия принцип на общностното право на равно третиране и засягане на основните права на жалбоподателя;
 —
 Незаконосъобразно приемане на „несъществено изменение в разпределението на работните дни между експертите“;
 —
 Нарушение на общото общностно право на справедлив процес.


text:
 4.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 124/17
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 19 декември 2008 година
 по съединени дела E-11/07 и Е-1/08 между Olga Rindal (Дело E-11/07); Therese Slinning, представлявана от законния си настойник Olav Slinning (Дело E-1/08) и Норвегия, представлявана от Отдела за освобождавания и искания за лечение в чужбина;
 (социално осигуряване — свобода на предоставяне на услуги — национални здравноосигурителни системи — разходи за болнично лечение в друга държава от ЕИП — експериментално и пробно лечение)
 2009/C 124/07
 По Съединени дела Е-11/07 и Е-1/08 между Olga Rindal (Дело E-11/07) и Therese Slinning (Дело E-1/08), от една страна, и Норвегия, представлявана от Отдела за освобождавания и искания за лечение в чужбина, от друга страна, по ИСКАНЕ до Съда от Borgarting lagmannsrett (Апелативен съд на Borgarting) и Oslo tingrett (Районен съд на Осло) относно тълкуването на правилата, отнасящи се до свободното движение на услуги в Европейското икономическо пространство, и по-специално тълкуването на членове 36 и 37 от Споразумението за ЕИП и на член 22 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, адаптиран към Споразумението за ЕИП с протокол 1 към него, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател и съдия-докладчик, Henrik Bull и Thorgeir Örlygsson, съдии, излезе с решение на 19 декември 2008 г., чийто диспозитив постановява:
 1.
 Отказът за възстановяването на разходите за лечение в чужбина, което съгласно международната медицина трябва да се счита за експериментално или пробно, в случаите когато лицето няма право на ползване на такова лечение в собствената си държава, може да се счита за съвместим с членове 36 и 37 от Споразумението за ЕИП. На първо място, такъв е случаят, ако системата за възстановяване на разходи за лечение в чужбина не изисква по-големи вноски от лицата, които получават лечение в чужбина, в сравнение с тези, получаващи болнично лечение в рамките на социалноосигурителната система на собствената им държава. На второ място, това ще е така, ако подобни по-високи вноски са резултат единствено от необходими и умерени средства, използвани за постигането на цели, които могат основателно да оправдаят ограничения върху свободното движение на болнични услуги.
 2.
 Без значение е, че самият метод на лечение е международно признат и документирано използван за медицински симптоми, различни от тези на въпросния пациент.
 Без значение за отговора на първия въпрос е, че въпросният метод на лечение трябва да се счита за използван в държавата, която го прилага само под формата на изследователски проекти или по изключение в зависимост от всеки отделен случай. Нито е от значение, че собствената държава на пациента смята да използва този метод в бъдеще.
 3.
 Отказът за възстановяване на разходите за болнично лечение в чужбина може да се счита за съвместим с членове 36 и 37 от Споразумението за ЕИП, ако пациентът може да получи в собствената си държава оферта за адекватно медицинско обслужване, оценено съгласно приети международни стандарти в рамките на оправдан от медицинска гледна точка срок.
 Без значение за отговора на третия


text:
въпрос е, че пациентът, който е решил да се подложи на лечение в чужбина, вместо на адекватно лечение в собствената си държава, не получава възстановяване на разходите на лечението в чужбина в същата степен, в която би струвало лечението в собствената държава.
 4.
 Без значение за отговорите на първия въпрос и на първия абзац от третия въпрос е, че:
 —
 собствената държава в действителност не предлага лечението, предоставено в чужбина;
 —
 на пациента в действителност не му е било предложено въпросното лечение в собствената му държава, защото не му е бил направен преглед за това лечение, въпреки че самото лечение се предлага в държавата;
 —
 на пациента е направен преглед в собствената му държава, но не му е направена оферта за по-нататъшно хирургично лечение, тъй като не се е счело, че той ще получи документирана полза от лечението;
 —
 лечението, на което е бил подложен пациентът в чужбина, е имало за резултат действително подобрение на здравословното състояние на пациента.
 За отговора на първия абзац от третия въпрос обаче може да е от значение, че в действителност на въпросния пациент не е било предложено адекватно лечение в собствената му държава в рамките на оправдан от медицинска гледна точка срок. Това е така, когато собствената държава на пациента откаже да възстанови разходите за лечение в чужбина, когато не е могла в приемлив от медицинска гледна точка срок, да изпълни задължение по собственото си социалноосигурително законодателство да предложи лечение на пациента в една от собствените си болници.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/9
 Преюдициално запитване, отправено от Augstākās tiesas Senāta (Република Латвия) на 4 януари 2012 г. — Nadežda Riežniece/L
 (Дело C-7/12)
 2012/C 65/17
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākās tiesas Senāta
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Nadežda Riežniece
 Ответник: Zemkopības ministrija (Република Латвия), Lauku atbalsta dienests
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли разпоредбите на Директива 2002/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 септември 2002 г. (1) за изменение на Директива 76/207/ЕИО на Съвета за прилагането на принципа на равно третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до заетост, професионално обучение и повишаване, и условията на труд, и тези на Рамковото споразумение за родителския отпуск, включено в приложение към Директива 96/34/ЕО на Съвета от 3 юни 1996 г. (2) относно рамковото споразумение за родителския отпуск, сключено между Съюза на конфедерациите на индустриалците и на работодателите в Европа (UNICE), Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) и Европейската конфедерация на профсъюзите (ЕКП), да се тълкуват в смисъл, че не допускат работодател да предприеме каквото и да е действие (в частност, оценяване на работник в негово отсъствие), вследствие на което жена, ползваща родителски отпуск, може да загуби длъжността си след връщането си на работа ?
 2.
 Отговорът на първия въпрос ще бъде ли различен, ако посоченото действие на работодателя е мотивирано от факта, че поради икономическата рецесия в страната се извършва оптимизиране на броя на държавните служители и съкращение на работни места във всички държавни администрации?
 3.
 Трябва ли да се счита за непряка дискриминация оценката на работата и квалификацията на жалбоподателката, която взема предвид последната ѝ годишна оценка на резултатите от нейната работа като държавен служител преди родителския отпуск, спрямо оценката, дадена в съответствие с нови критерии, на работата и квалификацията на други държавни служители, които са продължили да работят ефективно (което освен това им е позволило да се възползват от възможността да повишават квалификацията си)?
 (1) ОВ L 269, стр. 15; Специално издание на български език, глава 5, том 6, стр. 143.
 (2) ОВ L 145, стр. 4; Специално издание на български език, глава 5, том 3, стр. 160.


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/11
 Решение на Съда (трети състав) от 22 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Luxembourg) — État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement et des domaines/Pierre Feltgen (синдик на Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA
 (Дело C-116/10) (1)
 (Шеста директива ДДС - Случаи на освобождаване - Член 15, точка 4, буква а) и точка 5 - Освобождаване на сделки по наемане на морски плавателни съдове - Обхват)
 2011/C 63/20
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg
 Страни в главното производство
 Ищци: État du Grand-duché de Luxembourg, Administration de l'enregistrement и des domaines
 Ответници: Адв. Pierre Feltgen (синдик на Bacino Charter Company SA), Bacino Charter Company SA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour de cassation du Grand-Duché de Luxembourg — Тълкуване на член 15, точка 4, буква а) и точка 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Освобождаване на сделки по наемане на морски плавателни съдове — Освобождаване, подчинено на условието морските плавателни съдове да се използват за плаване в открито море и платен превоз на пътници или за извършване на търговски, промишлени или риболовни дейности.
 Диспозитив
 Член 15, точка 5 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 91/680/ЕИО на Съвета от 16 декември 1991 г., трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в тази разпоредба освобождаване от данък върху добавената стойност не се прилага за доставките на услуги, при които плавателен съд се предоставя възмездно заедно с екипаж на разположение на физически лица за пътувания с развлекателна цел в открито море.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 24.3.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/17
 Решение на Първоинстанционния съд от 31 януари 2007 г. — С/Комисия
 (Дело T-166/04) (1)
 („Длъжностни лица - Изпълнение на решение на Първоинстанционния съд - Иск за отмяна - Липса на основание за постановяване на решение - Иск за обезщетение на вреди - Служебно нарушение - Загуба на възможност“)
 (2007/C 69/40)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: С (Брюксел, Белгия) (представители: J. Sambon, P.-P. Van Gehuchten и P. Reyniers, aдвокати)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и L. Lozano Palacios)
 Предмет
 От една страна искане за отмяна на мълчаливия отказ относно искането на ищеца за изпълнение на решението на Първоинстанционния съд, постановено на [поверително] (2) по дело [поверително], както и, доколкото е необходимо, на решението за отхвърляне на жалбата му от 12 февруари 2004 г., а от друга страна, искане за поправяне на материалните и морални вреди, за които се твърди, че са претърпени.
 Диспозитив
 1)
 Основанието за произнасяне по искането за отмяна е отпаднало.
 2)
 Комисията се осъжда да заплати на ищеца, г-н С, сумата от 15 000 еуро.
 3)
 Комисията се осъжда да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 179, 10.7.2004 г.
 (2) Неотбелязани поверителни данни.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/3
 Решение на Съда (трери състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Sozialgericht Würzburg — Германия) — Doris Reichel-Albert/Deutsche Rentenversicherung Nordbayern
 (Дело C-522/10) (1)
 (Социална сигурност на работниците мигранти - Регламент (ЕО) No 987/2009 - Член 44, параграф 2 - Разглеждане на правото на пенсия за старост - Отчитане на периодите за гледане на малко дете, завършени в друга държава членка - Приложимост - Член 21 ДФЕС - Свободно движение на граждани)
 2012/C 295/05
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Sozialgericht Würzburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Doris Reichel-Albert
 Ответник: Deutsche Rentenversicherung Nordbayern
 Предмет
 Преюдициално запитване — Sozialgericht Würzburg — Тълкуване на член 44, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 987/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за установяване процедурата за прилагане на Регламент (ЕО) No 883/2004 за координация на системите за социална сигурност (ОВ L 284, стр. 1) — Условия за отчитане на периодите за гледане на малко дете, завършени в друга държава членка, във връзка с правото на пенсия за старост — Национална правна уредба, която във връзка с отчитането на такива периоди поставя условието съответното лице по време на отглеждането или непосредствено преди раждането на детето да е плащало задължителни осигурителни вноски като заето или самостоятелно заето лице и която има за резултат периодът за гледане на малко дете да не бъде отчетен нито в държавата членка по пребиваване при отглеждането на детето, нито в компетентната държава членка
 Диспозитив
 В случай като разглеждания в главното производство член 21 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че задължава компетентната институция на първата държава членка да отчете за целите на предоставяне на пенсия за старост периодите за гледане на малко дете, завършени във втората държава членка, като завършени на нейна територия от лице, което е упражнявало професионална дейност единствено в първата държава членка и което в момента на раждането на децата му временно е преустановило работа и се е установило да живее поради строго семейни причини на територията на втората държава членка.
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/50
 Решение на Общия съд от 7 декември 2011 г. — HTTS/Съвет
 (Дело T-562/10) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Задължение за мотивиране - Неприсъствено производство - Молба за встъпване - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 (2012/C 25/96)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH (Хамбург, Германия) (представители: J. Kienzle и M. Schlingmann, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и Z. Kupčová)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1) в частта, която засяга жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по молбите за встъпване на Европейската комисия и на Федерална република Германия.
 2.
 Отменя Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 в частта, която засяга HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping GmbH.
 3.
 Действието на Регламент No 961/2010 в частта, която засяга HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping, се запазва за период, не по-дълъг от два месеца, считано от датата на постановяване на настоящото решение.
 4.
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от HTTS Hanseatic Trade Trust & Shipping.
 (1) ОВ C 46, 12.2.2011 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/34
 Жалба, подадена на 3 септември 2010 г. — Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia и др./Комисия
 (Дело T-367/10)
 ()
 2010/C 301/58
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Bloufin Touna Ellas Naftiki Etaireia (Атина, Гърция), Chrisderic (St Cyprien, Франция), André Sébastien Fortassier (Grau D’Agde, Франция) (представители: V. Akritidis и E. Petritsi, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени Регламент (ЕС) No 498/2010 на Комисията от 9 юни 2010 година за забрана на риболовни дейности от страна на кораби с мрежи гъргър под флага на Франция или Гърция или регистрирани във Франция или Гърция, извършващи риболов на червен тон в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (1),
 —
 да се осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателите разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват три правни основания.
 На първо място те считат, че обжалваният регламент е приет в нарушение на принципите на равно третиране и на недопускане на дискриминация, установени в член 18 ДФЕС за забрана на дискриминацията на основание гражданство и член 40, параграф 2 ДФЕС за забрана на дискриминацията между производители и потребители в селскостопанския сектор, както и в нарушение на общия принцип на правото на Европейския съюз по смисъла на член 21, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 Във връзка с това жалбоподателите твърдят, че Комисията е допуснала дискриминация на две основания. На първо място тя е забранила на Гърция, Франция и Испания (2) да извършват по-нататъшни риболовни дейности преди края на риболовния сезон, въпреки че квотата на Гърция е изчерпана в значително по-малка степен в сравнение с тази на Испания. На второ място, въпреки че Комисията е уведомила трите държави членки за предстоящото прекратяване на риболовните дейности, тя е публикувала два различни пораждащи задължително правно действие регламента за прекратяване — първият за Гърция и Франция, а вторият за Испания, като с последния на практика се разрешава на испанската флота да продължи риболова до края на риболовния сезон. Жалбоподателите твърдят, че доколкото им е известно, не съществува обективна причина, която да обосновава подобно различно третиране.
 На второ място жалбоподателите твърдят, че Комисията е нарушила установения в член 5, параграф 4 ДФЕС и в приложения към този договор Протокол No 2 общ принцип на пропорционалност, който е признат в постоянната съдебна практика за правна норма от по-висок ранг за защита на частноправните субекти. Според жалбоподателите Комисията е могла да приеме по-пропорционална мярка, за да гарантира, че държавите — членки на ЕС, спазват установения с Регламент (ЕО) No 1224/2009 (3) режим, и да забрани риболова на червен тон, когато националните квоти достигнат по-критично, близко до пълно изчерпване ниво. Комисията е могла също така да забрани тази дейност от една и съща дата за всички засегнати държави членки.
 На трето място жалбоподателите считат, че обжалваният регламент е приет в нарушение на общия принцип на добра администрация и/или задължението за полагане на грижа, установени в постоянната съдебна практика и предвидени в


text:
член 41 от Хартата за основните права на Европейския съюз.
 (1) OB L 142, 2010 г., стр. 1.
 (2) Регламент (ЕС) No 508/2010 на Комисията от 14 юни 2010 година относно забрана за риболовна дейност за кораби с мрежи гъргър под флага на или регистрирани в Испания, извършващи риболов на червен тон в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (OB L 149, 2010 г., стр. 7).
 (3) Регламент (ЕО) No 1224/2009 на Съвета от 20 ноември 2009 година за създаване на система за контрол на Общността за гарантиране на спазването на правилата на общата политика в областта на рибарството, за изменение на регламенти (ЕО) No 847/96, (ЕО) No 2371/2002, (ЕО) No 811/2004, (ЕО) No 768/2005, (ЕО) No 2115/2005, (ЕО) No 2166/2005, (ЕО) No 388/2006, (ЕО) No 509/2007, (ЕО) No 676/2007, (ЕО) No 1098/2007, (ЕО) No 1300/2008, (ЕО) No 1342/2008 и за отмяна на регламенти (ЕИО) No 2847/93, (ЕО) No 1627/94 и (ЕО) No 1966/2006 (OB L 343, 2009 г., стр. 1)


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/15
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Trani (Italia) на 13 януари 2010 г. — Vino Cosimo Damiano/Poste Italiane SpA
 (Дело C-20/10)
 2010/C 134/24
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Trani
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Vino Cosimo Damiano
 Ответник: Poste Italiane SpA
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допуска ли клауза 8, точка 3 от Рамковото споразумение, което е част от Директива 1999/70/ЕО (1) национална правна уредба (като съдържащата се в член 2, параграф 1 bis от законодателния декрет 368/2001), която при транспонирането на Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), въвежда във вътрешния правен ред хипотеза за наемане на работа на срочен трудов договор на работници и служители в SpA Poste Italiane (режим, въведен в Италия с член 2, параграф 1 bis от законодателен декрет 368/2001), без да уточнява причината за това ?
 2.
 Достатъчно ли е, за да се обоснове „reformatio in pejus“ на предходната правна уредба в областта на срочните трудови договори и за да не се прибегне до забраната, предвидена в точка 3 от клауза 8 от утвърденото с Директива 1999/70/ЕО Рамково споразумение, вътрешният законодател да преследва всякаква друга цел, с изключение на целта за прилагане на посочената по-горе директива, или е необходимо тази цел не само да подлежи най-малкото на равностойна защита в сравнение с целта, за която са наложени санкциите, но също така и да бъде изрично „заявена“ ?
 3.
 Допуска ли клауза 3, точка 1 от Рамковото споразумение, което е част от Директива 1999/70/ЕО, национална правна уредба (като съдържащата се в член 2, параграф 1 bis, от законодателния декрет 368/2001), която при транспонирането на Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), въвежда във вътрешния правен ред хипотеза за наемане на работа на срочен трудов договор на работници и служители в SpA Poste Italiane (режим, въведен в Италия с член 2, параграф 1 bis от законодателен декрет 368/2001), без да уточнява причината за това?
 4.
 Допуска ли основният принцип на недопускане на дискриминация и на равенство, прогласен в общностното право национална правна уредба (като съдържащата се в член 2, параграф 1 bis, от законодателния декрет 368/2001), която при транспонирането на Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), въвежда в италианския правен ред хипотеза, без да посочва причината за нея, която поставя работниците и служителите на SpA Poste Italiane в неизгодно положение както по отношение на това дружество, така и по отношение на други предприятия от същия или от друг сектор?
 5.
 Допускат


text:
ли членове 82, параграф 1 и 86, параграфи 1 и 2 ЕО национална правна уредба (като съдържащата се в член 2, параграф 1 bis, от законодателния декрет 368/2001), която при транспонирането на Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP), въвежда в италианския правен ред хипотеза, без да уточнява причината за това, единствено в полза на SpA Poste Italiane (предприятие изцяло с публичен капитал), като по този начин създава възможност за възползване от господстващо положение?
 6.
 Ако отговорът на предходните въпроси е утвърдителен, има ли задължение националният съд да не взема под внимание (или да не прилага) националната правна уредба, която е в противоречие с общностното право?
 (1) ОВ L 175, стр.43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 5, стр.129


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/5
 Решение на Съда (четвърти състав) от 14 февруари 2008 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Bruxelles — Белгия) — Sophiane Gysen/Groupe S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
 (Дело C-449/06) (1)
 (Длъжностни лица - Заплата - Правилник - Семейни надбавки - Определяне на размера на националните семейни надбавки - Определяне на ранг на децата - Дете, което предоставя право на установените в Правилника семейни надбавки)
 (2008/C 79/08)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Tribunal du travail de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Ищец: Sophiane Gysen
 Ответник: S-Caisse d'Assurances sociales pour indépendants
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal du travail de Bruxelles — Тълкуване на член 67 от Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) No 259/68 на Съвета от 29 февруари 1968 година относно определяне на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности и Условията за работа на другите служители на тези Общности и относно постановяване на специални мерки, временно приложими за длъжностните лица на Комисията (Правилник за длъжностните лица) (ОВ L 56, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 8, стр. 12) — Семейни надбавки — Допустимост на национален режим на семейни надбавки, който при изчисляване на ранг на децата изключва децата, които предоставят право на установените в Правилника семейни надбавки — Правна квалификация на Правилника за длъжностните лица по националното право
 Диспозитив
 Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) No 259/68 на Съвета от 29 февруари 1968 година относно определяне на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности и Условията за работа на другите служители на тези Общности и относно постановяване на специални мерки, временно приложими за длъжностните лица на Комисията, изменен с Регламент (ЕИО, Евратом, ЕОВС) No 2074/83 на Съвета от 21 юли 1983 година, е акт с общо приложение, задължителен в своята цялост и се прилага пряко във всички държави-членки. Предвид на пряката приложимост на посочения регламент в правния ред на държавите-членки, детето, което предоставя право на семейни надбавки по Правилника за длъжностните лица на Европейските общности, трябва да се приравни на дете, което предоставя право на такива надбавки по вътрешното право или по международна конвенция за социална сигурност в сила в съответната държава-членка.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 24.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/8
 Решение на Общия съд от 9 юли 2013 г. — Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro/Комисия
 (Дело T-552/11) (1)
 (Жалба за отмяна - Договор за финансова помощ от Съюза за проект в областта на медицинското сътрудничество - Дебитно известие - Договорен характер на спора - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост - Насрещен осъдителен иск)
 2013/C 245/11
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE (Атина, Гърция) (представител: E. Tzannini, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: M. Condou-Durande и S. Lejeune, подпомагани от E. Petritsi, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на дебитно известие, издадено от Комисията на 9 септември 2011 г., за да си възстанови сумата от 83 001,09 EUR, изплатена на жалбоподателя като финансова помощ за определен проект, и насрещен иск жалбоподателят да бъде осъден да плати посочената сума заедно с лихвите
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата за отмяна като недопустима.
 2.
 Осъжда Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro AE да плати на Европейската комисия сумата от 83 001,09 EUR главница и 11,37 EUR на ден лихва за забава, считано от 25 октомври 2011 г. до пълното изплащане на главницата.
 3.
 Осъжда Lito Maieftiko Gynaikologiko kai Cheirourgiko Kentro да заплати съдебните разноски, включително по обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 6, 7.1.2012 г.


text:
 26.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/6
 Иск, предявен на 8 юли 2009г. — Комисия на Европейските общности/Република Унгария
 (Дело C-253/09)
 2009/C 233/10
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal и K. Ritzné Talabér)
 Ответник: Република Унгария
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Унгария не е изпълнила задълженията си по членове 18 ЕО, 39 ЕО и 43 ЕО, и по членове 28 и 31 от Споразумението за ЕИП, като прилага към покупката на жилище, разположено в Унгария, в замяна на жилище, разположено в друга държава, по-неблагоприятно третиране отколкото прилаганото към покупката на разположено в Унгария жилище вместо жилище, разположено в същата тази държава.
 —
 да се осъди Република Унгария да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Предмет на настоящия иск е унгарската данъчна норма, по силата на която при определянето на данъчната основа за данъка, дължим към момента на придобиване на собственост на жилище, разположено на територията на страната, е позволено да се приспадне от стойността на придобитото жилище цената на продаденото жилище, само ако последното се намира на територията на страната.
 Тази разпоредба противоречи на свободното движение на хора и на свободата на установяване съгласно членове 18 ЕО, 39 ЕО и 43 ЕО и членове 28 и 32 от Споразумението за ЕИП.
 Целта на цитираните разпоредби на общностното право е да се улеснят гражданите на държавите-членки при упражняването на каквато и да е професионална дейност където и да е в Общността и в същото време да се забрани всяка мярка, в резултат на която гражданите на една държава — членка на Общността, които, ползвайки се от правото си на свободно движение, желаят да упражняват икономическа дейност на територията на друга държава членка, могат да попаднат в по-неблагоприятно положение. Постоянна съдебна практика е, че разпоредби, които възпрепятстват или възпират гражданин на една държава членка да напусне страната си по произход, за да упражнява правото си на свободно движение, съставляват препятствия пред посочената свобода, макар да се прилагат независимо от гражданството на засегнатите лица.
 Въпреки това, унгарският данъчен закон, предмет на настоящия иск представлява норма с описаните характеристики. Действително, поради изключването от посоченото данъчно предимство на чуждестранните или унгарски граждани, които, ползвайки се от правото си на свободно движение, пребивават в продължение на известно време в друга държава членка и придобиват жилище там, биха получили по-малко стимули за придобиване на жилище в Унгария, отколкото тези, които пребивават в Унгария и са придобили ново жилище вместо това, което са имали на територията на страната. По този начин унгарското законодателство може очевидно да има възпиращ ефект за установяването на гражданите на други държави-членки в Унгария. Комисията счита, че тези лица, които евентуално вече са платили данъци в подобен размер в държавата по предходното си пребиваване, когато са придобивали жилището си, ще бъдат поставени в същото положение като тези, които са придобили предишното си жилище в Унгария. Следователно посочените лица трябва да бъдат третирани по същия начин. Същевременно, понеже унгарското законодателство поставя в по-неблагоприятно положение тези, които придобиват в Унгария


text:
жилище вместо жилището, разположено в която и да е друга държава членка, в сравнение с тези, които също са придобили жилище, но вече са разполагали с жилище на територията на страната, то третира обективно еднакви положения по различен начин и поради това е дискриминационно.
 Единственият довод, формулиран от правителството на Република Унгария, не е от естество да обоснове такова нарушение на правото.
 На първо място, що се отнася до възражението, свързано с необходимостта да се гарантира съгласуваност на данъчната система, трябва да се отбележи, че по настоящото дело не може да се открие никаква пряка връзка между данъчното предимство, за което става въпрос, и компенсирането на посоченото предимство посредством определена данъчна основа, което пък представлява изискване, за да може споменатата необходимост да се гарантира съгласуваност на данъчната система да представлява оправдано ограничение на упражняването на основните свободи. От икономическа гледна точка не съществува пряка връзка между придобиването на друго жилище и задължението за плащане на данъка, и продажбата на първото жилище и платените към онзи момент данъци; това са елементи, които само унгарският законодател свързва помежду им.
 Накрая, относно изтъкнатия от унгарското правителство довод, че нуждата да се вземат предвид имотите, продадени в друга държава членка, и платените към момента на придобиването им данъци, и предотвратяването на евентуални злоупотреби във връзка с тези сделки би породила сериозни административни затруднения, Комисията посочва, че потенциалните административни затруднения не могат в никакъв случай да оправдаят нарушаването на основните свободи, гарантирани от общностното право. Република Унгария със сигурност има възможността да налага определени изисквания, за да получи необходимата информация, но тези изисквания не могат да бъдат непропорционални спрямо преследваната цел.


text:
 26.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/16
 Решение на Общия съд от 4 май 2017 г. — Schräder/CPVO — Hansson (SEIMORA)
 (Съединени дела T-425/15, T-426/15 и T-428/15) (1)
 ((Сортове растения - Искане за отнемане на правната закрила на Общността на сортовете растения, предоставена за сорта „SEIMORA“ - Заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения за сорта „SUMOST 02“ - Състав на отделението по жалбите на CPVO - Принцип на безпристрастност))
 (2017/C 202/28)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Ralf Schräder (Людингхаузен, Германия) (представител: T. Leidereiter, адвокат)
 Ответник: Служба на Общността за сортовете растения (CPVO) (представители: M. Ekvad и F. Mattina, подпомагани от A. von Mühlendahl и H. Hartwig, адвокати)
 Друга страна в производството пред отделението по жалбите на CPVO, встъпила в производството пред Общия съд: Jørn Hansson (Сьондерсьо, Дания) (представители: G. Würtenberger и R. Kunze, адвокати)
 Предмет
 По дело T-425/15, жалба срещу решението на отделението по жалбите на CPVO от 24 февруари 2015 г. (преписка A 003/2010), постановено по искане за отнемане на правната закрила на Общността на сортовете растения, предоставена за сорта „SEIMORA“; по дело T-426/15, жалба срещу решението на отделението по жалбите на CPVO от 24 февруари 2015 г. (преписка A 002/2014), постановено по искане за обявяване на нищожност на правната закрила на Общността на сортовете растения, предоставена за сорта „SEIMORA“; и по дело T-428/15, жалба срещу решението на отделението по жалбите на CPVO от 24 февруари 2015 г. (преписка A 007/2009), постановено п заявка за правна закрила на Общността на сортовете растения за сорта „SUMOST 02“
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбите.
 2)
 Осъжда г-н Ralf Schräder да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 328, 5.10.2015 г.


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/18
 Жалба, подадена на 14 май 2007 г. от Derya Beyatli срещу Определение на Първоинстанционния съд от 5 март 2007 г. по дело T-455/04, Derya Beyatli и Armagan Candan/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-238/07 P)
 (2007/C 183/30)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Derya Beyatli (представител: A. Demetriades, Δικηγόρος)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени оспорваното определение
 —
 да отмени решението на ответника от 5 май 2004 г.
 —
 да осъди ответника да заплати разноските по настоящото производство по обжалване
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че оспорваното решение трябва да бъде отменено на следните основания:
 Първоинстанционният съд е допуснал правна грешка, като не е потърсил доказателства, чрез събиране на доказателства или мерки по разследване за отваряне на архивите не само на EPSO, но и на Представителството на Европейската комисия в Кипър, и/или на Комисията като цяло;
 Като резултат от пропуска на Първоинстанционния съд, ответникът не е представил цялата относима кореспонденция между Представителството на Европейската комисия в Кипър и/или на Комисията и/или EPSO. Следователно правото на справедлив процес на жалбоподателя е нарушено по време на производството пред Първоинстанционния съд.


text:
 6.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/14
 Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Baden-Württemberg (Германия) на 22 септември 2008 г. — Swiss Caps AG/Hauptzollamt Singen
 (Дело C-410/08)
 (2008/C 313/20)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Finanzgericht Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Swiss Caps AG
 Ответник: Hauptzollamt Singen
 Преюдициални въпроси
 1)
 Позиция 1517 от Комбинираната номенклатура (приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година — Комбинирана номенклатура (КН)) (1) трябва ли да се тълкува в смисъл, че в нея следва да бъдат класирани препарати от само една концентрирана мазнина или едно концентрирано масло, към която/което е добавен единствено витамин Е и която/което освен това не е било/а подложено/а на обработка?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 Трябва ли позиция 1517 от Комбинираната номенклатура да се тълкува в смисъл, че добавянето на определено количество концентриран витамин Е (концентрат на D-алфа-токоферол), равняващо се на 22,8 mg за 600 mg концентрирано рибено масло (Incromega EPA SR 500 TG), води до изключване на стоката от тази позиция?
 3)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос и отрицателен отговор на втория въпрос:
 Правило 5 от Общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура трябва ли да се тълкува в смисъл, че обвивките на капсули, съставени от 212,8 mg желатин, 77,7 mg глицерол и 159,6 mg пречистена вода и съдържащи вещество, използвано като хранителна добавка, следва да се разглеждат като опаковка?
 4)
 При отрицателен отговор на третия въпрос:
 Трябва ли позиция 1517 от Комбинираната номенклатура да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че обвивката на капсулата съдържа 212,8 mg желатин, 77,7 mg глицерол и 159,6 mg пречистена вода, води до изключването от тази позиция на описаните по-горе капсули?
 (1) ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/53
 Жалба, подадена на 6 юли 2011 г. — Bial — Portela & Ca/СХВП — Isdin (ZEBEXIR)
 (Дело T-366/11)
 2011/C 269/118
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bial — Portela & Ca, SA (São Mamede do Coronado, Португалия) (представители: B. Braga da Cruz и J. M. Pimenta, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Isdin, SA (Барселона, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 април 2011 г. по преписка R 1212/2009-1;
 —
 да се осъди ответникът да откаже регистрацията на марка на Общността No 6809008 „ZEBEXIR“; и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „ZEBEXIR“, за стоки от класове 3 и 5 — Заявка за марка на Общността No 6809008
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността „ZEBINIX“, за стоки и услуги от класове 3, 5 и 42, регистрирана под No 3424223
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно преценява, че разглежданите марки не са дотолкова сходни, че да се стига до объркване.


text:
 13.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 238/29
 Жалба, подадена на 14 юни 2011 г. — Leopardi Dittajuti/СХВП — Llopart Vilarós (CONTE LEOPARDI DITTAJUTI)
 (Дело T-303/11)
 2011/C 238/50
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Piervittorio Francesco Leopardi Dittajuti (Numana, Италия) (представители: D. De Simone, D. Demarinis и G. Orsoni, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Pedro Llopart Vilarós (Sant Sadurní D'Anoia, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 април 2011 г. по преписка R 1437/2010-2 и вследствие на това да изиска от Службата приемане на необходимите мерки за съобразяване с постановеното решение, и
 —
 да осъди ответника да заплати разноските, направени в производствата пред всички инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: Словната марка на Общността „CONTE LEOPARDI DITTAJUTI“ за стоки и услуги от класове 33, 35, 40 и 43, регистрирана под No 6428338
 Притежател на марката или знака, на която/който се прави позоваване в процедурата по възражение: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който се прави позоваване в подкрепа на възражението: Фигуративната марка „Leopardi“, регистрирана в Испания под No 2073540 за стоки от клас 33
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението за част от оспорваните стоки и услуги
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата като недопустима
 Изложени правни основания: Неправилно тълкуване на член 60 от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, на правило 49, параграф 1 и правило 20, параграф 7, буква в) от Регламент (ЕО) No 2868/95 на Комисията, приложим към производството по обжалване по силата на правило 50, параграф 1 от същия регламент, доколкото апелативният състав: (i) неправилно е решил да откаже спиране на производството и отлагане на срока, както съвместно са поискали страните; (ii) неправилно е взел предвид съвместното искане на страните едва след изтичане на срока за представяне на правни основания, като по този начин на практика е попречил на заинтересованата страна да ги представи в надлежния срок и е провокирал изтичането на същия; и (iii) е нарушил процесуалните изисквания, доколкото не разгледал основанията за обжалване, при все че релевантните твърдения били представени след изтичането на срока, с което е нарушил и общите принципи на процесуална икономия и на защита на валидността на процесуалните действия.


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/30
 Решение на Общия съд от 24 ноември 2015 г. — Нидерландия/Комисия
 (Дело T-126/14) (1)
 ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Финансова корекция, приложена с оглед на неотчитането на лихви - Задължение за мотивиране - Задължение за осчетоводяване на лихви - Член 32, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1290/2005 - Принцип на равностойност - Задължение за полагане на дължима грижа))
 (2016/C 016/36)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: M. K. Bulterman, J. Langer и M. Noort)
 Ответник: Европейска комисия (представители: H. Kranenborg и P. Rossi)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение за изпълнение 2013/763/ЕС на Комисията от 12 декември 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 338, стр. 81)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение за изпълнение на Комисията 2013/763/ЕС на Комисия от 12 декември 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР), в частта, с която на Кралство Нидерландия се налага финансова корекция в размер на 4 703 231,78 EUR за неотчетени лихви, отнасящи се до вземания, свързани с късно изплатени преди 1 април 1993 г. допълнителни такси и за недължимо внесени преди 1 април 1995 г. възстановявания при износ.
 2)
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, които са направени от Кралство Нидерландия.
 (1) ОВ C 112, 14.4.2014 г.


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/49
 Иск, предявен на 15 август 2014 г. — Diapharm/Комисия
 (Дело T-620/14)
 2014/C 409/70
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Diapharm GmbH & Co. KG (Мюнстер, Германия) (представители: M. Weidner, N. Hußmann и T. Guttau, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 да установи, че в нарушение на член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244) ответникът е допуснал бездействие, като не е възложил на Европейския орган за безопасност на храните осъществяването на научна оценка на здравните претенции за растителните вещества във връзка с приемането на списък на Общността на разрешените претенции за растителните вещества съгласно член 13, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1924/2006, както и на всички необходими условия за използване на тези претенции,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът излага едно правно основание, свързано с нарушение на член 13, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1924/2006 (1)
 Според ищеца бездействието на Комисията е в нарушение на член 13, параграф 3 от Регламент No 1924/2006, предвиждащ фиксиран срок за прилагане до 31 януари 2010 г. Ищецът упреква Комисията, че е оставила този срок да изтече. В това отношение той изтъква, че Комисията няма право да забавя неограничено във времето научната оценка на здравните претенции за растителните вещества. По мнение на ищеца бездействието на ответника съдейства за разпокъсаност на правилата в целия Съюз и противоречи на основната цел на регламента да създаде единни европейски правила.
 (1) Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244).


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/32
 Решение на Общия съд от 21 януари 2016 г. — Spokey/СХВП — Leder Jaeger (SPOKeY)
 (Дело T-846/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Фигуративна марка на Общността „SPOKeY“ - По-ранна словна марка на Общността „SPOOKY“ - Обявяване за частично недействителна - Член 53, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 - Разглеждане на доказателствата - Член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75 от Регламент No 207/2009))
 (2016/C 136/46)
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Spokey sp. z o.o. (Катовице, Полша) (представител: B. Matusiewicz-Kulig, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: K. Zajfert и A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Leder Jaeger GmbH (Зиген, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 29 октомври 2014 г. (преписка R 525/2014-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Leder Jaeger GmbH и Spokey sp. z o.o.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Spokey sp. z o.o. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 65, 23.2.2015 г.


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/54
 Жалба, подадена на 26 август 2010 г. — Milux/СХВП (VESICACONTROL)
 (Дело T-351/10)
 ()
 (2010/C 288/100)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Milux Holding SA (Люксембург, Люксембург) (представител: J. Bojs, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 28 юли 2010 г. по преписка R 1439/2009-4; и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „VESICACONTROL“ за стоки и услуги от класове 9, 10 и 44
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на Регламент No 207/2009 на Съвета, доколкото апелативният състав е приложил неправилно принципа на недопускане на дискриминация към фактите в настоящия случай; при условията на евентуалност, нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав погрешно е приел, че заявената марка няма вътрешноприсъщ отличителен характер.


text:
 9.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/22
 Определение на Общия съд от 12 декември 2012 г. — Bauer/Комисия
 (Дело T-253/00) (1)
 (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Намаления на социалноосигурителни вноски в полза на предприятия, установени на територията на Венеция и Киоджа - Решение, с което схемата за помощ се обявява за несъвместима с общия пазар и се разпорежда възстановяване на изплатените помощи - Жалба, която е отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна)
 2013/C 38/38
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Bauer SpA (Рим, Италия) (представители: G. M. Roberti, F. Sciaudone и A. Bortoluzzi, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: V. Di Bucci, подпомаган от A. Dal Ferro, avocat)
 Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателя: Италианска република (представители: първоначално U. Leanza, впоследствие I. Braguglia, впоследствие R. Adam, и накрая I. Bruni, подпомагани от G. Aiello и P. Gentili, avvocati dello Stato
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощи в полза на предприятията, установени на територията на Венеция и Киоджа, предвидени в Закон No 30/1997 и в Закон No 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски (ОВ L 150, 2000 г., стр. 50).
 Диспозитив
 1.
 Произнася се по посоченото от Европейската комисия възражение за недопустимост с решението по същество.
 2.
 Отхвърля жалбата като отчасти явно недопустима и отчасти явно неоснователна.
 3.
 Bauer SpA понася наред с направените от него съдебни разноски и тези на Комисията.
 4.
 Италианската република понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 355, 9.12.2000 г.


text:
 5.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 72/22
 Жалба, подадена на 7 януари 2011 г. — Export Development Bank of Iran/Съвет на Европейския съюз
 (Дело T-4/11)
 2011/C 72/38
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Export Development Bank of Iran (представител: J.-M. Thouvenin, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета в частта, която се отнася до жалбоподателя;
 —
 да приеме, че Решение 2010/413/ОВППС не се прилага за жалбоподателя;
 —
 да отмени член 16, параграф 2, букви a) и б) от Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета доколкото се отнася до жалбоподателя;
 —
 да отмени решението на Съвета за включване на жалбоподателя в списъка, съдържащ се в приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета;
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания.
 1.
 Първо правно основание, изведено от липсата на правно основание за приемане на Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (1) и/или на член 16, параграф 2, букви a) и б) от него
 —
 В рамките на първата част от това основание жалбоподателят поддържа, че член 215 ДФЕС не би могъл да бъде правно основание за приемане на Регламент No 961/2010 след като Решение 2010/413/ОВППС не го предвижда;
 —
 В рамките на втората част жалбоподателят изтъква, че член 215 ДФЕС не би могъл да бъде правно основание за приемане на Регламент No 961/2010 след като Решение 2010/413/ОВППС не е прието съгласно глава 2 на дял V от ДЕС. Ето защо това решение следвало да не бъде приложено като неприложимо в конкретния случай.
 2.
 Второ правно основание, изведено от липсата на правно основание за Второ правно основание, изведено от нарушение на член 16, параграф 2, букви а) и б) от Регламент (ЕС) No 961/2010, доколкото с тези разпоредби не се изпълнявало решение на Съвета за сигурност и се нарушавал установеният от международното право принцип на ненамеса.
 3.
 Трето правно основание, изведено от нарушение на член 215 ДФЕС, тъй като процедурата за включване в списъка в приложение VIII противоречала на процедурата, предвидена в член 215 ДФЕС.
 4.
 Четвърто правно основание, изведено от нарушение на правото на защита, на правото на добра администрация и на правото на ефективна съдебна защита доколкото Съветът не зачел правото на жалбоподателя да бъде изслушан, не мотивирал достатъчно своите решения и не му предоставил достъп до преписката.
 5.
 Пето правно основание, изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.
 —
 Най-напред жалбоподателят поддържа, че оспорваните решения са неподходящи, доколкото замразяването на управляваните от жалбоподателя финансови средства и други ресурси означавало замразяване на финансови средства и ресурси, с които той не разполагал и които принадлежали на неговите клиенти.
 —
 По-нататък жалбоподателят поддържа, че наложената му санкция била непропорционална от гледна точка на твърдените деяния и се основава на минали и недоказани факти.
 6.
 Шесто правно основание, изведено от нарушение


text:
на правото на зачитане на собствеността, тъй като ограничението на неговото право на собственост било непропорционално, доколкото в процедурата не било спазено правото му на защита.
 7.
 Седмо правно основание, изведено от нарушение на принципа на недопускане на дискриминация, доколкото жалбоподателят бил санкциониран без да се установи, че съзнателно е участвал в дейности, които са имали за цел или последица заобикалянето на ограничителни мерки.
 (1) ОВ L 281, стр. 1.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/35
 Решение на Общия съд от 16 декември 2015 г. — Singapore Airlines и Singapore Airlines Cargo/Комисия
 (Дело T-43/11) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на въздушен превоз на товари - Споразумения и съгласувани практики относно редица компоненти на цените на услугите по въздушен превоз на товари (въвеждане на допълнителни такси за гориво и допълнителни такси за безопасност, неплащане на комисиони върху допълнителните такси) - Член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Общността и Швейцария по въпроси на въздушния транспорт - Задължение за мотивиране))
 (2016/C 048/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Singapore Airlines Ltd (Сингапур, Сингапур) и Singapore Airlines Cargo Pte Ltd (Сингапур) (представители: първоначално J. Kallaugher, J. Poitras, solicitors, J. Ruiz Calzado и É. Barbier de La Serre, адвокати, впоследствие J. Kallaugher, J. Poitras и J. Ruiz Calzado)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално S. Noë, N. von Lingen и J. Bourke, впоследствие S. Noë, N. von Lingen и A. Dawes и накрая M. Dawes, подпомагани от C. Brown, barrister)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Florindo Gijón и M. Simm)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта му относно жалбоподателите и при условията на евентуалност искане да се отмени наложената им глоба или да се намали размерът ѝ
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта относно Singapore Airlines Ltd и Singapore Airlines Cargo Pte Ltd.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на Singapore Airlines и Singapore Airlines Cargo Pte.
 3)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 89, 19.3.2011 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/12
 Решение на Съда (пети състав) от 12 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Велико херцогство Люксембург
 (Дело C-289/08) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 96/82/ЕО - Член 11, параграф 1, буква в) - Планове за извънредни ситуации извън предприятието - Липса на транспониране в предписания срок)
 2009/C 113/23
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Rozet и A. Sipos)
 Ответник: Велико херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Не са изготвени планове за извънредни ситуации извън предприятието относно мерките, които се вземат извън предприятията, за които се прилага член 9 от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества (ОВ L 10, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 8)
 Диспозитив
 1)
 Като не е изготвило в предписания срок плана за извънредни ситуации извън предприятието относно мерките, които се вземат извън предприятията, за които се прилага член 9 от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си по член 11, параграф 1, буква в) от тази директива.
 2)
 Осъжда Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 223, 30.8.2008 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/54
 Жалба, подадена на 4 ноември 2011 г. — Hassan/Съвет
 (Дело T-572/11)
 (2012/C 25/106)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Samir Hassan (Дамаск, Сирия) (представители: E. Morgan de Rivery и E. Lagathu, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) да отмени:
 —
 Решение за изпълнение 2011/515/ОВППС на Съвета от 23 август 2011 година за изпълнение на Решение 2011/273/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия в частта, в която г-н Samir Hassan е добавен в списъка, съдържащ се в приложението към посоченото Решение 2011/273/ОВППС на Съвета от 9 май 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия,
 —
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 843/2011 на Съвета от 23 август 2011 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 442/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, в частта, в която г-н Samir Hassan е добавен в списъка, съдържащ се в приложение II към Регламент (ЕС) No 442/2011 на Съвета от 9 май 2011 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия,
 —
 на основание членове 268 и 340 ДФЕС да присъди обезщетение за причинените на г-н Hassan вреди в резултат на предприемането на посочените по-горе ограничителни мерки срещу него и на това основание:
 —
 да признае извъндоговорната отговорност на Съвета на Европейския съюз за понесените и бъдещи имуществени вреди и за неимуществените вреди,
 —
 да присъди на г-н Hassan сумата от 250 000 EUR месечно, считано от 1 септември 2011 г., като обезщетение за претърпените имуществени вреди,
 —
 да присъди на г-н Hassan символичната сума от 1 евро като обезщетение за претърпените неимуществени вреди и
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати обезщетение за бъдещите имуществени вреди,
 —
 във всеки случай, да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати всички разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от явна грешка на Съвета при преценката на фактите и произтичаща от нея грешка при прилагане на правото.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушаване на задължението за мотивиране, на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушаване на правото на собственост и на принципа на пропорционалност.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушаване на презумпцията за невиновност на жалбоподателя.
 5.
 Петото правно основание е изведено от нарушаване от страна на Съвета на собствените му насоки относно прилагането и оценяването на ограничителните мерки в рамките на общата външна политика и политика на сигурност.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от допусната от Съвета злоупотреба с власт.
 7.
 Седмото правно основание е относно обезщетяването за вредите, причинени от взетите от Съвета незаконни мерки.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/34
 Решение на Общия съд от 21 март 2014 г. — FTI Touristik/СХВП (BigXtra)
 (Дело T-81/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „BigXtra“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 2014/C 142/43
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: FTI Touristik GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: A. Parr, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Pohlmann)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 29 ноември 2012 г. (преписка R 2521/2011-1) относно заявка за регистрация на словния знак „BigXtra“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Touristik GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 108, 13.4.2013 г.