text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/2
 Решение на Съда (трети състав) от 8 декември 2016 г. (преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof — Autriche) — Verein für Konsumenteninformation/INKO, Inkasso GmbH
 (Дело C-127/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2008/48/ЕО - Защита на потребителите - Потребителски кредит - Член 2, параграф 2, буква й) - Споразумения за плащане чрез вноски - Разсрочено плащане, за което не се начисляват разходи - Член 3, буква е) - Кредитни посредници - Дружества за събиране на вземания, които действат от името на кредиторите))
 (2017/C 038/02)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Verein für Konsumenteninformation
 Ответник: INKO, Inkasso GmbH
 Диспозитив
 1)
 Член 2, параграф 2, буква й) от Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета трябва да се тълкува в смисъл, че споразумението за плащане на кредит чрез вноски, сключено поради неизпълнението на потребителя между последния и кредитора с посредничеството на бюро за събиране на задължения, не представлява споразумение, „за което не се начисляват разходи“, по смисъла на тази разпоредба, когато с него потребителят поема задължение да погаси общия размер на кредита и да плати лихви или разходи, непредвидени в първоначалния договор, въз основа на който посоченият кредит е бил предоставен.
 2)
 Член 3, буква е) и член 7 от Директива 2008/48 трябва да се тълкуват в смисъл, че бюро за събиране на задължения, което от името на кредитора сключва споразумение за плащане чрез вноски на неиздължен кредит, но което действа като кредитен посредник само в спомагателно качество, което обстоятелство трябва да се провери от запитващата юрисдикция, следва да се счита за „кредитен посредник“ по смисъла на член 3, буква е) и не носи задължението за предоставяне на преддоговорна информация на потребителя по членове 5 и 6 от тази директива.
 (1) ОВ C 205, 22.6.2015 г.


text:
 12.4.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 92/4
 Решение на Съда (трети състав) от 21 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-201/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Продукти за растителна защита - Паралелен внос - Процедура по издаване на разрешение за пускане на пазара - Условия - Общ произход на продукта за растителна защита, който се внася паралелно, и на референтния продукт)
 (2008/C 92/05)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: B. Stromsky)
 Ответник: Френска република (представители: G. de Bergues и R. Loosli-Surrans)
 Встъпила страна, подпомагаща ответника: Кралство Нидерландия (представител: H. G. Sevenster)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Член 28 CE — Изискване за общ произход на продукта за растителна защита, който се внася паралелно, и на референтния продукт
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 3)
 Кралство Нидерландия понася собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 165, 15.7.2006 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/3
 Решение на Съда (пети състав) от 9 март 2017 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Düsseldorf — Германия) — GE Healthcare GmbH/Hauptzollamt Düsseldorf
 (Дело C-173/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Митнически съюз - Митнически кодекс на Общността - Член 32, параграф 1, буква в) - Определяне на митническата стойност - Лицензионни такси и възнаграждения, свързани с остойностяваните стоки - Понятие - Регламент (ЕИО) No 2454/93 - Член 160 - „Условие за продажбата“ на остойностяваните стоки - Плащане на лицензионните такси или възнаграждения в полза на дружество, което е свързано както с продавача, така и с купувача на стоките - Член 158, параграф 3 - Мерки за корекция и разпределение))
 (2017/C 144/03)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: GE Healthcare GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Düsseldorf
 Диспозитив
 1)
 Член 32, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 1791/2006 на Съвета от 20 ноември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, от една страна, че не изисква размерът на лицензионните такси или възнаграждения да е определен към момента на сключване на лицензионния договор или на възникване на митническото задължение, за да се приемат тези такси и възнаграждения за свързани с остойностяваните стоки, и от друга страна, че признава посочените лицензионни такси или възнаграждения за „свързани с остойностяваните стоки“ дори когато се отнасят само отчасти до посочените стоки.
 2)
 Член 32, параграф 1, буква в) от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 1791/2006, и член 160 от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент No 2913/92, изменен с Регламент (ЕО) No 1875/2006 на Комисията от 18 декември 2006 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че лицензионни такси или възнаграждения представляват „условие за продажбата“ на остойностяваните стоки, когато в рамките на една и съща група дружества тези такси или възнаграждения се изискват от предприятие, свързано както с купувача, така и с продавача, и се плащат в полза на същото предприятие.
 3)
 Член 32, параграф 1, буква в) от Регламент No 2913/92, изменен с Регламент No 1791/2006, и член 158, параграф 3 от Регламент No 2454/93, изменен с Регламент No 1875/2006, трябва да се тълкуват в смисъл, че мерките по корекция и разпределение, съответно предвидени в тези разпоредби, могат да се приложат, когато митническата стойност на разглежданите стоки не е определена съгласно член 29 от посочения Регламент No 2913/92, изменен, а чрез прилагане на субсидиарния метод, предвиден в член 31 от същия регламент.
 (1) ОВ C 236, 20.7.2015 г.


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/10
 Определение на председателя на Съда от 18 ноември 2014 (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia no 34 de Barcelona — Испания) — Cajas Rurales Unidas, Sociedad Cooperativa de Crédito/Evaristo Méndez Sena, Edelmira Pérez Vicente, Daniel Méndez Sena, Victoriana Pérez Bicéntez
 (Дело C-645/13) (1)
 (2015/C 056/14)
 Език на производството: испански
 Председателят на Съда състав разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 71, 8.3.2014 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/34
 Определение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2008 г. — Rousseaux/Комисия
 (Дело T-125/04) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Междинно решение - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 (2008/C 301/56)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Patrick Rousseaux (Брюксел, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Curral и H. Krämer, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 От една страна, жалба за отмяна на решението на Комисията от 14 април 2003 г. относно промяна в класирането по степен на жалбоподателя, доколкото определя класирането му по стъпка към датата на назначаването му като степен A 6, втора стъпка, доколкото определя, че влиза в сила по отношение на изплащането на заплатата на 5 октомври 1995 г. и доколкото не възстановява служебното положение в степен на жалбоподателя и жалба за отмяна на решението за отхвърляне на жалбата на жалбоподателя и, от друга страна, искане за обезщетение на вредите, причинени от това решение.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 Комисията понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 118, 30.4.2004 г.


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/31
 Определение на Общия съд от 17 юли 2012 г. — L’Oréal/СХВП — United Global Media Group (MyBeauty TV)
 (Дело T-240/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Възстановими разходи пред СХВП - Разходи за представляване от служител - Член 85, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание)
 2012/C 287/57
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: L’Oréal (Париж, Франция) (представители: адв. A. von Mühlendahl и адв. S. Abel)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: United Global Media Group, Inc. (Ел Сегундо, Калифорния, САЩ)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 3 февруари 2011 г. (преписка R 898/2010-1) относно производство по възражение между United Global Media Group, Inc. и L’Oréal
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда L’Oréal SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 204, 9.7.2011 г.


text:
 12.9.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 220/28
 Преюдициално запитване отправено от Районен съд Пловдив (България) на 10 юли 2009 г. — Васил Иванов Георгиев / Технически университет — София, филиал Пловдив
 (Дело C-268/09)
 2009/C 220/53
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Районен съд Пловдив
 Страни в главното производство
 Ищец: Васил Иванов Георгиев
 Ответник: Технически университет — София, филиал Пловдив
 Преюдициални въпроси
 1)
 Дали разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (1) изключват приложението на национален закон, който не допуска сключването на безсрочни трудови договори с професори, навършили 65 годишна възраст? По-конкретно, съобразявайки чл. 6, пар. 1 от директивата, обективно и обосновано оправдани от законосъобразна цел, както и пропорционални ли са предвидените в чл. 7, ал. 1, т. 6 от Закона за защита от дискриминация предвиждания, въвеждащи възрастови ограничения при заемането на конкретна длъжност, имайки предвид, че директивата е транспонирана в българското законодателство изцяло?
 2)
 Дали разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите изключват приложението на национален закон, който предвижда задължително пенсиониране на професори, навършили 68 годишна възраст? Възможно ли е при изложените факти и обстоятелства по настоящото дело и в случай на констатирано противоречие между разпоредбите на Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите и релевантното национално законодателство, в което въпросната директива е транспонирана, тълкуването на разпоредби от общностното право да доведе до неприлагане на националното законодателство?
 3)
 Дали националното законодателство установява навършването на посочената възраст като единствено условие за прекратяване на безсрочното трудово правоотношение и за възможността за продължаването му като срочно трудово правоотношение между същия работник и същия работодател на същата длъжност? Дали националното законодателство установява максимална продължителност и брой на продължаванията на срочното трудово правоотношение със същия работодател след трансформирането на безсрочния договор в срочен, след изтичането на които е невъзможно продължаването на трудовото правоотношение между страните?
 (1) ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/31
 Определение на Общия съд от 27 ноември 2013 г. — Wirtgen/СХВП (форма на дръжка на длето)
 (Дело T-179/12) (1)
 (Марка на Общността - Отказ да се регистрира марката - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне)
 2014/C 45/52
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Wirtgen GmbH (Windhagen, Германия) (представител: S. Jackermeier, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 февруари 2012 г. (преписка R 1923/2011-4) относно заявка за регистрация като марка на Общността на триизмерна марка, представляваща форма на дръжка за длето.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2.
 Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 184, 23.6.2012 г.


text:
 17.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/21
 Решение на Общия съд от 27 септември 2012 г. — Pucci International/СХВП — El Corte Inglés (Emidio Tucci)
 (Дело T-357/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Emidio Tucci“ - По-ранни фигуративна марка на Общността и национални словни и фигуративни марки „Emilio Pucci“ и „EMILIO PUCCI“ - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009 - Неоснователно извлечена полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранната марка - Член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009)
 2012/C 355/44
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Emilio Pucci International BV (Амстердам, Нидерландия) (представители: адв. P. Roncaglia, адв. G. Lazzeretti, адв. M. Boletto и адв. E. Gavuzzi)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: първоначално адв. J. L. Rivas Zurdo, адв. E. López Camba и адв. E. Seijo Veiguela, впоследствие адв. J. L. Rivas Zurdo и адв. E. Seijo Veiguela)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 18 юни 2009 г. (съединени преписки R 770/2008-2 и R 826/2008-2) относно производство по възражение между Emilio Pucci International BV и El Corte Inglés, SA
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 18 юни 2009 г. (съединени преписки R 770/2008-2 и R 826/2008-2) в частта му относно, на първо място, доказването на използването на очилата, включени в клас 9, и на второ място, прилагането на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 към очилата, включени в клас 9, към бижутерията и часовниците, включени в клас 14 и към тоалетната хартия, включена в клас 16.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Осъжда Emilio Pucci International BV да понесе една трета от съдебните разноски. Осъжда СХВП и El Corte Inglés, SA да понесат две трети от съдебните разноски.
 (1) ОВ C 267, 7.11.2009 г.


text:
 11.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/9
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 06 юни 2012 година — „Серебряннъй век“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — гр. Варна при Централно управление на Национална агенция за приходите
 (Дело C-283/12)
 2012/C 243/16
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд — Варна
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Серебряннъй век“ ЕООД
 Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — гр. Варна при Централно управление на Национална агенция за приходите
 Преюдициални въпроси
 1.
 Разпоредбата на чл.2, пар.1, буква в) от Директива 2006/112 (1) може ли да се тълкува в смисъл, че придобиването на дълготраен нематериален актив срещу разходите за подобрение на нает или предоставен за ползване актив представлява заплащане на услугата за подобрение, независимо че според договора собственикът на актива не дължи възнаграждение?
 2.
 Разпоредбите на член 2, пар.1, буква в) и чл.26 от Директива 2006/112 противопоставят ли се на национална разпоредба, която във всички случаи приема за облагаема безвъзмездна доставка на услуга, изразяваща се в извършването на подобрения на нает или предоставен за ползване актив? За отговора на този въпрос и при обстоятелства като тези в главното производство, от значение ли е, че:
 —
 изпълнителят на безвъзмездната услуга е упражнил правото да приспадне ДДС за стоките и услугите, вложени в извършване на подобренията, което все още не му е отказано с влязъл в сила ревизионен акт?
 —
 към момента на данъчната ревизия дружеството все още не е започнало да извършва с имотите облагаеми доставки, но срокът на договорите все още не е изтекъл?
 3.
 Разпоредбите на чл.62 и чл.63 от Директива 2006/112 противопоставят ли се на национална разпоредба, според която данъчното събитие на доставката настъпва не на датата на извършване на услугата (в случая извършването на подобренията), а на датата на фактическото връщане на актива с подобренията при прекратяване на договора или преустановяване на ползването?
 4.
 При отрицателен отговор на първия и втория въпрос, по кое от правилата на дял VII от Директива 2006/112 следва да се определи основата за облагане с ДДС, в случай че безвъзмездната доставка не попада в обхвата на чл.26 от Директивата?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност
 OB L 347, стр. 1; Специално българско издание: глава 9, том 3, стр. 7


text:
 11.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 300/31
 Жалба, подадена на 11 юли 2017 г. — Nexans France и Nexans/Комисия
 (Дело T-423/17)
 (2017/C 300/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Nexans France (Courbevoie, Франция) и Nexans (Courbevoie) (представители: M. Powell и A. Rogers, Solicitors, и G. Forwood, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищците/жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени Решение C(2017) 3051 окончателен на Комисията от 2 май 2017 г., с което се отхвърля искане за поверително третиране на основание член 8 от Решение 2011/695/ЕС на председателя на Комисията от 13 октомври 2011 година относно функцията и мандата на служителя по изслушването в някои производства по конкуренция по преписка AT.39610 — Електропроводи, доколкото с него се отхвърлят исканията за поверително третиране, подадени от жалбоподателите, на информацията, за която те твърдят в производството по дело T-449/14, че е събрана неправомерно (т.нар. искания от „категория I“), и
 —
 да осъди Комисията да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от това, че обжалваното решение не е надлежно мотивирано в нарушение на член 296 ДФЕС, на член 41, параграф 2, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз и на член 8, параграф 2 от Решение 2011/695/ЕС.
 2.
 Второто основание, изведено от това, че Комисията е допуснала грешки в преценката на искането на жалбоподателите, подадено на основание член 8, параграф 2 от Решение 2011/695/ЕС: първо, като е направила извода, че част от спорната информация вече е била известна извън ограничен кръг лица; второ, като не е взела надлежно пред вид принципа на ефективна съдебна защита; и трето, като е направила извода, че интересите на жалбоподателите не се нуждаят от защита.
 3.
 Третото основание, изведено от това, че Комисията е нарушила принципа за презумпцията за невинност, като се има пред вид, че правомерният характер на метода, по който спорната информация е била иззета, е оспорен по дело T-449/14. Публикуването на спорната информация лишавало всяка отмяна, която би била постановена по това дело, от пълното й действие.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/47
 Жалба, подадена на 10 декември 2007 г. — Evropaïki Dynamiki/ЕОБХ
 (Дело T-457/07)
 (2008/C 51/87)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: N. Korogiannakis, lawyer)
 Ответник: Европейски орган за безопасност на храните (ЕОБХ)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ЕОБХ, с което той отхвърля офертата на жалбоподателя и възлага обществената поръчка на избрания оферент;
 —
 да се осъди ЕОБХ да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят е подал оферта в отговор на поканата на ответника за участие в открита процедура за възлагане на обществена поръчка за предоставяне на консултантска помощ в областта на информационните технологии (ОВ 2007/S 97-118626). Той оспорва решението на ответника от 1 октомври 2007 г. за отхвърляне на неговата оферта и за възлагане на обществената поръчка на друг оферент.
 В подкрепа на своята жалба той посочва, че ЕОБХ не се е мотивирал в съответствие с член 253 ЕО и, в частност, не го е информирал за,предимствата на избрания оферент. Според жалбоподателя при разглеждане на офертите ЕОБХ е смесил критериите за подбор с тези за възлагане на поръчката и е използвал оценъчни критерии, които не са били изрично включени в поканата за участие. Освен това жалбоподателят твърди, че ЕОБХ е допуснал явна грешка в преценката.


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/47
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 11 декември 2014 г. — CZ/ЕОЦКП
 (Дело F-80/13) (1)
 ((Публична служба - Назначаване - Срочно наети служители - Удължаване на срока за изпитване - Уволнение в края на срока за изпитване))
 (2015/C 034/55)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CZ (представители: O. Kress и S. Bassis, avocats)
 Ответник: Европейски орган за ценни книжа и пазари (ЕОЦКП) (представители: Р. Василева, подпомагана от D. Waelbroeck и A. Duron, avocats)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на решението за удължаване на изпитателния срок на жалбоподателя и отмяна на последващото решение същият да бъде уволнен, и от друга страна, искане за обезщетение за вредите, които се твърди, че са претърпени
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Европейският орган за ценни книжа и пазари понася собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати съдебните разноски, направени от CZ.
 (1) ОВ C 325, 9.11.2013 г., стр. 51.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/58
 Жалба, подадена на 13 март 2017 г. — Sequel Naturals/EUIPO — Fernandes (VeGa one)
 (Дело T-176/17)
 (2017/C 144/78)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sequel Naturals ULC (Порт Кокитлам, Британска Колумбия, Канада) (представител: H. Lindström, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Carlos Fernandes (Грос-Умщад, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „VeGa one“ — заявка за регистрация No 12 649 612
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на EUIPO от 9 януари 2017 г. по преписка R 2466/2015-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 11.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/3
 Решение на Съда (пети състав) от 14 ноември 2013 г. — Liga para a Protecção da Natureza (LPN), Република Финландия/Европейска комисия
 (Съединени дела C-514/11 P и С-605/11 P) (1)
 (Обжалване - Достъп до документите на институциите - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Член 4, параграф 2, трето тире - Изключение относно защитата на целите на дейности по инспектиране, разследване и одит - Информация относно околната среда - Регламент (ЕО) No 1367/2006 - Член 6, параграф 1 - Документи, свързани с производство за установяване на неизпълнение на задължения в досъдебната му фаза - Отказ на достъп - Задължение да се извърши конкретно и индивидуално разглеждане на съдържанието на документите, за които се отнася искането за достъп - По-висш обществен интерес)
 2014/C 9/04
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподатели: Liga para a Protecção da Natureza (LPN) (представители: P. Vinagre e Silva и L. Rossi, advogadas), Република Финландия (представители: J. Heliskoski, M. Pere и M. J. Leppo)
 Встъпила страна в подкрепа на жалбоподателите: Република Естония (представител: M. Linntam)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и D. Recchia), Кралство Дания (представители: V. Pasternak Jørgensen и C. Thorning), Кралство Швеция (представители: A. Falk и C. Meyer-Seitz)
 Встъпила страна в подкрепа на Европейската комисия: Федерална република Германия (представители: T. Henze и A. Wiedmann)
 Предмет
 Жалби, подадени срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 9 септември 2011 г. по дело LPN/Комисия (T-29/08), с което Общият съд е отхвърлил подадената от LPN жалба в частта ѝ, която се отнася до документи и части от документи, достъпът до които е отказан на Liga para Protecção da Natureza (LPN) с решение SG.E.3/MIB/psi D(2008) 8639 на Комисията от 24 октомври 2008 г.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Осъжда Liga para a Protecção da Natureza и Република Финландия да заплатят в равни части съдебните разноски.
 3.
 Кралство Дания, Федерална република Германия, Република Естония и Кралство Швеция понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 58, 25.2.2012 г.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/27
 Решение на Общия съд от 6 април 2017 г. — Aldi/EUIPO (ViSAGE)
 (Дело T-219/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „ViSAGE“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 161/38)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Aldi GmbH & Co. KG (Мюлхайм ан дер Рур, Германия) (представители: N. Lützenrath, U. Rademacher, C. Fürsen и N. Bertram, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 19 февруари 2016 г. (преписка R 507/2015-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „ViSAGE“ като марка на Европейския съюз
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Aldi GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 232, 27.6.2016 г.


text:
 2.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 330/15
 Жалба, подадена на 4 август 2017 г. — Sánchez del Valle и Calatrava Real State 2015/Комисия и ЕСП
 (Дело T-497/17)
 (2017/C 330/20)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Manuel Alfonso Sánchez del Valle (Мадрид, Испания) и Calatrava Real State 2015, SL (Мадрид) (представители: B. Gutiérrez de la Roza Pérez, P. Rubio Escobar, R. Ruiz de la Torre Esporrín и B. Fernández García, abogados)
 Ответници: Европейска комисия и Единен съвет за преструктуриране
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решение (SRB/EES/2017/08) на Единния съвет за преструктуриране от изпълнителната му сесия от 7 юни 2017 г., с което е одобрена процедурата за преструктуриране по отношение на институцията Banco Popular Español, S.A.;
 —
 да отмени Решение (ЕС) 2017/1246 на Комисията от 7 юни 2017 г. за одобряване на схемата за преструктуриране на Banco Popular Español, S.A.;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски, както и встъпилите страни, поддържащи изцяло или отчасти неговите искания.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага единадесет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от липсата или недостатъчността на мотиви на обжалваното решение, в нарушение на член 41, параграф 2 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушението на член 20, параграф 1 от Регламент (ЕС) No 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 г., доколкото не е било направено справедливо, консервативно и реалистично оценяване от независим експерт на актива и пасива на Banco Popular преди приемането на решението за преструктуриране.
 3.
 Нарушение на член 18, параграф 1, буква a) във връзка с член 18, параграф 4, буква в) от Регламент (ЕС) 806/2014 на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2014 г., доколкото с обжалваните решения се приема преструктурирането на Banco Popular, въпреки че на 6 юни 2017 г. тази банкова институция не е била неплатежоспособна, а нейните проблеми с ликвидността били временни.
 4.
 Нарушение на член 18, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕС) 806/2014, доколкото с обжалваните решения се приема преструктурирането на Banco Popular, въпреки че са съществували разумни перспективи, че други алтернативни мерки от частния сектор могат да предотвратят в разумен срок неизпълнението на задължения от нейна страна.
 5.
 Неизпълнение на член 14, параграф 2 от Регламент (ЕС) 806/2014, доколкото не е бил направен опит да се сведат до минимум разходите за преструктурирането и да се избегне излишната загуба на стойност, извън необходимото за постигане на целите на преструктурирането.
 6.
 Нарушение на член 22 от Регламент (ЕС) 806/2014, поради липсата на претегляне на последиците от обжалваните решения и неприемане на предвидените в параграф 2 от него инструменти за преструктуриране, които са алтернативни на прекратяването на дейността, при отчитане на обстоятелствата по параграф 3.
 7.
 Нарушение на член 15, параграф 1, буква ж) от Регламент (ЕС) 806/2014, доколкото акционерите е трябвало да получат повече от това, което биха получили при обявяване на несъстоятелност.
 8.
 Нарушение на член 29 от Регламент (ЕС) 806/2014.


text:
9.
 Нарушение на правото на собственост и следователно на член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 10.
 Нарушение на правото на ефективна съдебна защита, поради невъзможността на акционерите да се защитят.
 11.
 Нарушение на правото на акционерите и на другите засегнати от дейността по обезценяване и преобразуване притежатели на акции да бъдат изслушани преди приемане на засягащата ги индивидуална мярка за обезценяване на тяхното имущество.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/31
 Преюдициално запитване от Tribunal Supremo (Испания), постъпило на 7 април 2014 г. — Grupo Itevelesa S.L. и др./Oca Inspección Técnica de Vehículos SA и др.
 (Дело C-168/14)
 2014/C 175/39
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo, Sala de lo Contencioso Administrativo, Sección Tercera
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Grupo Itevelesa S.L., Applus Iteuve Technology, Certio ITV S.L. и Asistencia Técnica Industrial SAE
 Ответници: Oca Inspección Técnica de Vehículos SA и Generalidad de Cataluña
 Преюдициални въпроси
 1)
 Член 2, параграф 2, буква [г]) от Директива 2006/123/ЕО (1), на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар изключва ли от приложното поле на посочената директива дейностите по проверка на техническата изправност на превозни средства (ПТИПС), когато съгласно националното законодателство тези дейности се осъществяват от частни търговски дружества под надзора на администрацията на държава членка?
 2)
 При отрицателен отговор на предходния въпрос (т.е., ако дейностите по ПТИПС принципно попадат в приложното поле на Директива 2006/123/ЕО), може ли да се приложи основанието за изключване, предвидено в член 2, параграф 2, буква и) от същата директива, поради това, че частните субекти, предоставящи услугата са оправомощени като предпазна мярка да вземат решение за спиране от движение на превозни средства, при които са установени такива неизправности в безопасността, че движението им би довело до непосредствена опасност?
 3)
 Ако Директива 2006/123/ЕО е приложима към дейностите по ПТИПС, тълкуването на посочената директива във връзка с член 2 от Директива 2009/40/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно прегледите за проверка на техническата изправност на моторните превозни средства и техните ремаркета (или с аналогичната разпоредба от предходната Директива 96/96/ЕО) позволява ли във всеки случай предварителното разрешаване на тези дейности от администрацията? Съображенията, съдържащи се в точка 26 от Решение на Общия съд от 22 октомври 2009 г. (дело C-438/08) (3), влияят ли върху отговора на този въпрос?
 4)
 Съвместима ли е с членове 10 и 14 от Директива 2006/123/ЕО или, ако същата не е приложима — с член 43 от ДЕО (понастоящем член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз), национална правна уредба, която обвързва броя на разрешенията за осъществяването на ПТИПС със съдържанието на териториален план, в която като мотиви за ограничението в броя им са посочени гарантиране на подходящо териториално покритие, осигуряване на качеството на услугата и насърчаването на конкуренцията между операторите, за което са включени елементи на икономическо планиране?
 (1) ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50.
 (2) ОВ L 141, стр. 12
 (3) EU:C:2099:651


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/1
 (2008/C 223/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 209, 15.8.2008 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 197, 2.8.2008 г.
 ОВ C 183, 19.7.2008 г.
 ОВ C 171, 5.7.2008 г.
 ОВ C 158, 21.6.2008 г.
 ОВ C 142, 7.6.2008 г.
 ОВ C 128, 24.5.2008 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 22.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/18
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 7 април 2015 г. — GS Media BV/Sanoma Media Netherlands BV u. a.
 (Дело C-160/15)
 (2015/C 205/26)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: GS Media BV
 Ответник: Sanoma Media Netherlands BV, Playboy Enterprises International Incl, Britt Geertruida Dekker
 Преюдициални въпроси
 1 a)
 Налице ли е „публично разгласяване“ по смисъла на член 3, параграф 1 от Директива 2001/29 (1), когато лице, различно от носителя на авторското право, e оператор на уебсайт, с който препраща — посредством хипервръзка в този уебсайт — към друг, достъпен за общата публика от интернет потребители уебсайт с оператор трето лице, където дадено произведение е предоставено на разположение без съгласието на носителя на авторското право?
 1 б)
 Във връзка с това от значение ли е обстоятелството дали произведението е било публично разгласено по-рано и на друго място без съгласието на носителя на авторското право?
 1 в)
 От значение ли е обстоятелството дали създалото хипервръзката лице е знаело или е трябвало да знае, че носителят на авторското право не е дал съгласието си за публикуването на произведението на посочения във въпрос 1 а) уебсайт, опериран от третото лице, а и евентуално обстоятелството, че първото лице е знаело или е трябвало да знае, че произведението е било публично разгласено по-рано и на друго място без съгласието на носителя на авторското право?
 2 a)
 При отрицателен отговор на въпрос 1 а), в този случай налице ли е все пак публично разгласяване, или би могло да е налице такова, ако уебсайтът, към който препраща хипервръзката — а заедно с него и произведението — може да бъде намерен, макар и нелесно, от общата публика от интернет потребители, така че поставянето на хипервръзка в голяма степен да улеснява намирането на произведението?
 2 б)
 За отговора на въпрос 2 а) от значение ли е обстоятелството дали създалото хипервръзката лице е знаело или е трябвало да знае, че уебсайтът, към който препраща хипервръзката, може да бъде намерен лесно от общата публика от интернет потребители?
 3.
 Следва ли да бъдат взети предвид други обстоятелства при отговора на въпроса дали е налице публично разгласяване, когато посредством хипервръзка се предоставя на разположение произведение, което по-рано е било публично разгласено без съгласие на носителя на авторското право?
 (1) Директива 2001/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/34
 Преюдициално запитване от Hof van beroep te Antwerpen (Белгия), постъпило на 9 февруари 2015 г. — United Video Properties Inc./Telenet NV
 (Дело C-57/15)
 (2015/C 138/46)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van beroep te Antwerpen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: United Video Properties Inc.
 Ответник: Telenet NV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допуска ли използваният в член 14 от Директивата [относно упражняването на права върху интелектуалната собственост] (1) израз „разумни и пропорционални съдебни разноски и други разходи“ разпоредбите от белгийското право, които предоставят на съдилищата възможността да вземат предвид установените специфики на делото и предвиждат варираща тарифа от фиксирани по размер възнаграждения за адвокатската помощ?
 2)
 Допуска ли използваният в член 14 от Директивата [относно упражняването на права върху интелектуалната собственост] израз „разумни и пропорционални съдебни разноски и други разходи“ съдебна практика, съгласно която разходите за консултант по техническите въпроси подлежат на възстановяване единствено в случай на неправомерно поведение (на договорно или на извъндоговорно основание)?
 (1) Директива 2004/48/EО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно упражняването на права върху интелектуалната собственост (ОВ L 157, стр. 45; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 56).


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/36
 /Жалба, подадена на 9 декември 2013 г. — Европейско обединение за прекратяване на опитите с животни/ECHA
 (Дело T-673/13)
 2014/C 112/48
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейско обединение за прекратяване на опитите с животни (Лондон, Обединено кралство) (представител: D. Thomas, Solicitor)
 Ответник: Европейската агенция по химикали (ECHA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Апелативния съвет на Европейската агенция по химикали (ECHA) от 10 октомври 2013 г., постановено по преписка A-004-2012, относно дял 8.7.2 от приложение X към Регламент (ЕО) No 1907/2006 (1) (изпитване за токсичност за развитието върху втори вид), доколкото то се отнася до изпитване за пренатално развитие върху втори вид;
 —
 да върне делото на ECHA, с указание да прецени дали е необходимо провеждането на изпитване за пренатално развитие по отношение на веществото на заявителя, въз основа на резултата от първото изследване и всички останали налични данни, които са от значение.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Апелативният съвет се е произнесъл погрешно, че кумулативният принцип на приложенията във връзка с REACH-тестването, че означават, че изискването за втори вид е изискване по подразбиране в приложение X към Регламент (EО) No 1907/2006 (тонаж). В подкрепа на това правно основание жалбоподателят твърди, че:
 —
 Мотивите на Апелативния съвет представляват non sequitur. Изискванията относно тестването не се увеличават при преминаването към по-висок тонаж: кумулативният принцип често не е от значение за конкретни параметри и не се отнася за токсичността за развитието;
 —
 Колона 1 от дял 8.7.2 от приложение X, според изричния й текст, изисква изследване върху „един вид“, а не върху два — също както и колона 1 от дял 8.7.2 от приложение IX;
 —
 Мотивите на Апелативния съвет игнорират ясния текст на колона 2 от дял 8.7.2 от приложение IX, която предвижда, че въпросът дали дадено изследване върху втори вид се изисква в приложение IX или приложение X (тонаж), зависи от резултата от изследването върху първия вид и от всички налични данни, които са от значение; това не следва автоматично;
 —
 Изводът на Апелативния състав няма смисъл от политическа гледна точка: той приписва на авторите на REACH намерението, на по-ниско ниво на приложение (приложение), нуждата от изпитване върху втори вид зависи от научна оценка, докато на по-високо ниво на приложение (приложение X), науката не е от значение.
 2.
 Второ правно основание, състоящо се в твърдение, че Апелативният състав е допуснал грешка, като се е произнесъл, че законодателят е прехвърлил изискване от приложение X — изследване за токсичност за развитието върху втори вид като изискване по подразбиране — в приложение IX. В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че:
 —
 Мотивите се основават на погрешно предварително условие: колона 1 от дял 8.7.2 от приложение X не изисква изследване върху втори вид като изискване по подразбиране (вж. първото основание) и поради това не съществува такова изискване, което да може да се прехвърли в приложение IX (дори


text:
да се приеме, че правилният подход е обратният).
 3.
 Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че Апелативният състав погрешно се е произнесъл, че изискването в колона 2 от дял 8.7.2 от приложение IX (за оценка на нуждата от изследване върху втори вид) не преминава в приложение X. В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че:
 —
 Чрез изричния си текст, с думите „или при следващия [праг]“, колона 2 от дял 8.7.2 от приложение IX казва точно това. Подходът в двете приложения е еднакъв.
 4.
 Четвърто правно основание, състоящо се в твърдението, че Апелативният съвет е допуснал грешка, като е приел, че само адаптирането в колона 2 от дял 8.7 от приложение X или приложение XI може да премахне необходимостта за изследване върху втори вид в приложение X. В подкрепа на това основание жалбоподателят твърди, че:
 —
 Адаптирането, независимо дали в колона 2 или приложение XI, е от значение само, ако съществува изискване за първо изследване в колона 1. В колона 1 от дял 8.7.2 от приложение X няма изискване за изследване за токсичност за развитието върху втори вид докато и ако оценката от изследването на първия вид и останалите налични данни сочат за необходимост от изследване върху втори вид (вж. по-горе).
 (1) Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и Директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията (OВ L 396, стp. 1; поправка в Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 60)


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/38
 Иск, предявен на 29 юни 2007 г. — Malheiro/Комисия
 (Дело T-228/07)
 (2007/C 211/73)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Ana Malheiro (Брюксел, Белгия) (представител: C. Ebrecht, lawyer)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 Да се отмени решението, прието от Европейската комисия, Генерален Директор „Персонал и администрация“, на 30 април 2007 г. за отхвърляне на жалба No R/6/07, регистрирана на 8 януари 2007 г., с която се иска отмяна на решението на ГД „Персонал и администрация“ на Европейската комисия на ищцата да не бъдат отпуснати надбавки, различни от намалените надбавки за дневни разходи в размер на 28,78 EUR;
 —
 да се осъди ответникът да заплати на ищцата, за периода от 16 ноември 2006 г. до 31 октомври 2008 г., пълната надбавка за дневни разходи в размер на 115,09 EUR, предвидена от Решението на Комисията за определяне на правила за командироването на национални експерти към Комисията (С(2006) 2003) от 1 юни 2006 г., намалена със сумата на надбавките за дневни разходи, които вече са получени от ищцата, както и допълнителна месечна надбавка от 542,55 EUR;
 —
 да се осъди ответникът да възстанови на ищцата направените от нея разноски за преместване;
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Ищцата, работеща като командирован национален експерт за Комисията, иска да получи i) пълна надбавка за дневни разходи вместо намалената надбавка за дневни разходи, отпусната от Комисията и ii) допълнителна месечна надбавка вместо разноски за преместване.
 В подкрепа на иска си ищцата твърди на първо място, че Комисията е допуснала грешка в преценката, тъй като е счела, че местопребиваването й е в Брюксел поради това, че съпругът й пребивава там. Ищцата твърди, че престоят й в Брюксел има само временен характер и че като всеки друг командирован национален екперт тя трябва да понася същите затруднения и неудобства, произтичащи от временното естество на командироването.
 На следващо място, ищцата твърди, че Комисията е нарушила принципа на равно третиране и член 20 от Хартата на Европейския съюз за основните права, тъй като член 20, параграф 3, буква б) от Решението на Комисията за определяне на правила за командироването на национални експерти към Комисията дискриминира женените командировани национални експерти в сравнение с неженените командировани национални експерти, които съжителстват с партньора си на семейни начала.
 Освен това, ищцата поддържа, че тази дискриминация, както и по-високата, в сравнение с нейната, надбавка, давана на неженени командировани национални експерти от мъжки пол (без значение дали съжителстват на семейни начала или не), води до нарушение на член 141 ЕО и на принципа за равно заплащане на мъжете и жените, както и на Директива 2000/78/ЕО (1) и на принципа на пропорционалност.
 (1) 1 Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 г. за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ 2000 L 303, стр. 16).


text:
 16.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 14/45
 Жалба, подадена на 24 октомври 2016 г. — Toontrack Music/EUIPO (EZMIX)
 (Дело T-771/16)
 (2017/C 014/53)
 Език на производството: шведски
 Страни
 Жалбоподател: Toontrack Music AB (Юмео, Швеция) (представител: L.-E. Ström, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Данни за производството пред EUIPO
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „EZMIX“ — заявка за регистрация No 13 945 423
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 27 юли 2016 г. по преписка R 2436/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на основание член 7, параграф 1, буква б), член 7, параграф 1, буква в), член 7, параграф 2, член 43 и член 65 от Регламент (ЕО) No 207/2009 от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността и
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б), член 7, параграф 1, буква в), член 7, параграф 2 и член 43 от Регламент No 207/2009.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/37
 Жалба, подадена на 19 октомври 2009 г. — BSA/СХВП — Loblaws (PRÉSIDENT)
 (Дело T-420/09)
 2009/C 312/61
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: BSA (Париж, Франция) (представител: D. Masson, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Loblaws, Inc.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението, постановено на 17 август 2009 г. от четвърти апелативен състав на СХВП (преписка R 1744/2008-4),
 —
 да се осъди СХВП да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „PRÉSIDENT“ за стоки и услуги от класове 5, 29, 30 и 42 — заявка за регистрация No 2 135 200
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Loblaws Inc.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: френската словна марка „President’s Choice“ за стоки от класове 5, 30, 31 и 32 и фигуративната марка на Общността „PRESIDENT’S CHOICE“ за стоки от класове 30, 31 и 32 (марка на Общността No 1 872 407)
 Решение на отдела по споровете: частично приема възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата като недопустима
 Изложени правни основания: нарушение на член 59 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 60 от Регламент (ЕО) No 207/2009) и на член 71 от Регламент (ЕО) No 2868/95 (1), както и на принципа на състезателност съгласно член 6, параграф 1 от Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи.
 (1) Регламент (ЕО) No 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета относно марката на Общността (ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189).


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/36
 Решение на Общия съд от 27 февруари 2014 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — Nanso Group (TEEN VOGUE)
 (Дело T-509/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „TEEN VOGUE“ - По-ранна национална словна марка „VOGUE“ - Допустимост - Квалификация на исканията - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Идентичност или сходство на стоките - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Частичен отказ на регистрация))
 2014/C 102/56
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ню Йорк, САЩ) (представител: C. Aikens, barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Nanso Group Oy (Нокия, Финландия) (представител: M. Tuominen, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 17 септември 2012 г. (преписка R 147/2011-4) относно производство по възражение между Nanso Group Oy и Advance Magazine Publishers, Inc.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Advance Magazine Publishers, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/7
 Жалба, подадена на 27 ноември 2008 г. от HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (по-рано HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (пети състав) на 24 септември 2008 г. по дело T-248/05: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (по-рано HP Temporärpersonalgesellschaft mbH)/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) и Manpower, Inc.
 (Дело C-520/08 P)
 (2009/C 55/10)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: HUP Uslugi Polska sp. z o.o. (по-рано HP Temporärpersonalgesellschaft mbH) (представител: M. Ciresa, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) и Manpower, Inc.
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че с решението на Първоинстанционния съд се нарушава член 51, параграф 1, буква а), във връзка с член 7, параграф 1, букви б), в), г) и ж) от Регламент No 40/94 на Съвета относно марката на Общността.


text:
 3.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/14
 Дело, заведено на 28 юни 2013 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-10/13)
 2013/C 287/10
 На 28 юни 2013 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Maria Moustakali в качеството им на агенти на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 да постанови, че като не е приложила правилно и в предвидения срок член 2, параграф 1, букви а)—г) и член 2, параграф 2, букви a)—б) от акта, посочен в точка 21б от приложение XVIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта.
 2.
 да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи в подкрепа:
 —
 Искът се отнася до факта, че до 20 август 2012 г. Исландия не е спазила мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 20 юни 2012 г., относно липсата на правилно прилагане на член 2, параграф 1, букви а)—г) и член 2, параграф 2, букви a)—б) от акта, посочен в точка 21б от приложение XVIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 г. за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (наричана по-нататък „директивата“).
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 2, параграф 1, букви а)—г) и член 2, параграф 2, букви a)—б) от директивата, като не е приела мерките, необходими за прилагането на директивата в предвидения срок.


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/21
 Иск, предявен на 16 юни 2010 г. — Европейска комисия/Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 (Дело C-301/10)
 ()
 2010/C 246/36
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и A.-A. Gilly)
 Ответник: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия
 Искания на ищеца
 —
 да се обяви, че като не е осигурило създаването на подходящи канализационни системи съгласно член 3, параграфи 1 и 2 и приложение I (A) към Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (1) в Whitburn, както и в рамките на канализационните системи на Beckton и Crossness в Лондон, и като не е осигурило подходящо пречистване на отпадъчните води от пречиствателните станции за отпадъчни води на Beckton, Crossness и Mogden в Лондон съгласно член 4, параграф 1, член 4, параграф 3, член 10 и приложение I, точка Б към директивата, Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия не е изпълнило задълженията си съгласно тези разпоредби.
 —
 да се осъди Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Съгласно член 3, параграфи 1 и 2 и приложение I (A) към Директива 91/271/ЕИО на Съвета Обединеното кралство е длъжно най-късно до 31 декември 2000 г. да осигури наличието на канализационни системи във всички агломерации, чийто еквивалент жители е над 15000 и тези канализационни системи да отговарят на изискванията на приложение I (A) към директивата. Съгласно член 4, параграфи 1 и 3 и приложение I (Б) към тази директива Обединеното кралство е длъжно също най-късно до 31 декември 2000 г. да гарантира, че градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им, ще бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка за всички зауствания, произлизащи от агломерации с еквивалент жители над 15000 и че заустванията от пречиствателните станции за градски отпадъчни води ще отговарят на стандартите, които трябва да бъдат покрити за зауствания от пречиствателни станции за градски отпадъчни води към приемници.
 Тъй като в област Лондон Обединеното кралство използва комбинирана канализационна система за градски отпадъчни води и за оттичане на дъждовна вода, тази система трябва да бъде проектирана по такъв начин, че да осигури задържането и отвеждането за пречистване на събраните води съгласно установените в директивата изисквания. Обединеното кралство не е осигурило канализационните системи да бъдат проектирани и изградени така, че да събират всички градски отпадъчни води от обслужваните от тях агломерации и тези води да бъдат отвеждани за пречистване. Капацитетът на канализационната система трябва да може да отчете естествените климатични условия и сезонните изменения. Обединеното кралство е нарушило изискванията на директивата, като не е осигурило подходящи канализационни системи и съоръжения за пречистване в областите London и Whitburn и като е допуснало прекомерни количества непречистени отпадъчни води да се излеят в околната среда без да бъдат обработени.
 (1) ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43.


text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/37
 Жалба, подадена на 24 юни 2015 г. — Josel/СХВП — Nationale-Nederlanden Nederland (NN)
 (Дело T-333/15)
 (2015/C 262/51)
 Език на жалбата: испански
 Страни
 Жалбоподател: Josel, SL (Барселона, Испания) (представител: J. L. Rivas Zurdo, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Nationale-Nederlanden Nederland BV (Амстердам, Нидерландия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „NN“ — заявка за регистрация No 1 066 097.
 Производство пред СХВП: производство по възражение.
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 14 април 2015 г. по преписка R 1531/2014-4.
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в частта, с която се отхвърля частично жалбата му и се потвърждава решението на отдела по споровете за отхвърляне на възражение B 1 887 887 и регистрация на марка на Общността (международна регистрация) No 1 066 097 „NN“, клас 36 (словна),
 —
 да осъди страната или страните, които оспорват жалбата, да заплати или заплатят съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, букви а) и б) от Регламент No 207/2009.


text:
 20.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/32
 Решение на Първоинстанционния съд от 12 септември 2007 г. — Glaverbel/СХВП
 (Дело T-141/06) (1)
 („Mарка на Общността - Заявление за фигуративна марка на Общността представляваща структурата на една стъклена повърхност - Абсолютно основание за отказ - Липса на доказателства за отличителни белези придобити чрез използване“)
 (2007/C 247/52)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Glaverbel SA (Брюксел, Белгия) [представители: S. Möbus и T. Koerl, avocats]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) [представител: Ó. Mondéjar]
 Предмет
 Иск срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 1 март 2006 г. (преписка R 0986/2004-4) относно заявка за регистрация на фигурална марка представляваща структурата на една стъклена повърхност като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля иска.
 2)
 Осъжда Glaverbel SA да заплати съдебните разноски
 (1) ОВ C 178, 20.7.2006 г.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/25
 Жалба, подадена на 28 февруари 2008 г. — Freixenet/СХВП (Форма на бутилка в матово черно)
 (Дело T-110/08)
 (2008/C 116/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Freixenet SA (Sant Sadurní d'Anoia, Испания) (представители: F. de Visscher, E. Cornu и D. Moreau, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 като основно искане, да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 20 ноември 2007 г. и, като се извърши това, което този апелативен състав е трябвало да направи, да се вземе решение, че заявката за марка на Общността No 32 540 отговаря на условията, за да бъде публикувана съгласно член 40 от РМО,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 20 ноември 2007 г.,
 —
 във всички случаи да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Триизмерна марка под формата на бутилка в матово черно за стоки от клас 33 (заявка No 32 540).
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата; решението е взето вследствие на решението на Първоинстанционния съд по дело Freixenet/СХВП (Форма на бутилка в матово черно), T-188/04.
 Изложени правни основания: Нарушения на член 7, параграфи 1 и 3 и на член 73 от Регламент No 40/94, както и на задължението за мотивиране, доколкото:
 —
 апелативният състав не е изслушал становището на жалбоподателя относно извършената от състава различна фактическа преценка,
 —
 апелативният състав не е уточнил върху какви доказателства основава решението си,
 —
 външният вид на разглежданата бутилка е оригинален и се отличава от обичайните съществуващи такива към 1 април 1996 г.,
 —
 във всеки случай разглежданата марка е придобила отличителен характер в Общността чрез използване.


text:
 13.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/40
 Жалба, подадена на 5 февруари 2013 г. — ZZ/Парламент
 (Дело F-12/13)
 2013/C 108/94
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподателка: ZZ (представител: C. Bernard-Glanz)
 Ответник: Европейски парламент
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на генералния секретар на Европейския парламент, с което се отхвърля оплакването за психически тормоз, подадено от жалбоподателката.
 Искания на жалбоподателката
 Жалбоподателката иска от Съда на публичната служба
 —
 да отмени решението на генералния секретар на Европейския парламент от 8 май 2012 г., с което е отхвърлено оплакването ѝ, подадено до консултативната комисия по проблемите на тормоза на работното място и неговото предотвратяване, и е направен извод, че тя не е тормозена от предишния ѝ началник на отдел,
 —
 да отмени решението на председателя на Европейския парламент от 29 октомври 2012 г., с което е отхвърлена жалбата ѝ, подадена на 6 август 2012 г. съгласно член 90, параграф 2 от Правилника за длъжностните лица,
 —
 да се осъди Парламентът да заплати съдебните разноски.


text:
 14.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 109/11
 Определение на Общия съд от 14 февруари 2012 г. — Grasso/Комисия
 (Дело T-319/08) (1)
 (Жалба за отмяна - Регламент (ЕО) No 530/2008 - Възстановяване на ресурсите от червен тон - Определяне на ОДУ за 2008 г. - Акт с общо приложение - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 2012/C 109/24
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Salvatore Grasso (Catane, Италия) (представители: A. Maiorana, A. De Matteis и A. De Francesco, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: K. Banks и D. Nardi)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕО) No 530/2008 на Комисията от 12 юни 2008 година за установяване на извънредни мерки по отношение на риболова на червен тон с кораби с мрежи гъргър в Атлантическия океан, на изток от 45° западна дължина, и в Средиземно море (ОВ L 155, стр. 9)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/30
 Иск, предявен на 15 декември 2006 г. — Tomkins/Комисия
 (Дело T-382/06)
 (2007/C 42/52)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Tomkins plc (Лондон, Обединено кралство) [представители: S.Soames и S.Jordan, solicitors]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени член 1 от Решение на Комисията от 20 септември 2006 г. (дело COMP/F–1/38.121 — Съединители — C(2006) 4180 окончателен), относно процедура по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИО, в частта му, която засяга ищеца; или, субсидиарно;
 —
 да се измени член 2, буква з) от спорното решение с оглед намаляване на глобата, наложена на ищеца и на Pegler; и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът иска частична отмяна на Решение на Комисията C(2006) 4180 окончателен от 20 септември 2006 годинапо дело COMP/F-1/38.121 — Съединители, с което Комисията е установила, че ищецът е солидарно отговорен с Pegler Ltd за нарушение на член 81 ЕО в промишления сектор на медните съединители за периода от 31 декември 1988 г. до 22 март 2001 г. и му е наложила заплащането на глоба в размер на 5,25 милиона EUR. Субсидиарно, ищецът иска изменението на член 2, буква з) на оспорваното решение.
 Ищецът претендира, че Комисията е нарушила член 230 ЕО на следните основания:
 Първо, Комисията е нарушила правилата, уреждащи отговорността на дружествата-майки за действията на техните дъщерни дружества, считайки ищеца за солидарно отговорен за поведението на Pegler — предишно дъщерно дружество на ищеца. В този смисъл ищецът твърди, че Комисията е допуснала явна грешка в прилагане на правото, определяйки неправилно правното основание за отговорност на дружеството-майка и извършвайки неправилно тест за отговорността на акционерите във фактическа обстановка, в която той не се налага. Освен това ищецът твърди, че Комисията е направила погрешен извод, възприемайки обхвата на неговата дейност в сектора на строителството за релевантен към въпроса дали ищецът е просто финансов инвеститор, делегиращ операционна отговорност на Pegler на местно ниво на дейност. Освен това, освобождаването на Комисията от собственото ѝ задължение да докаже отговорността на акционерите и прехвърлянето на тежестта на доказване върху акционерите, в случая съставлява нарушение на принципа на презумпцията за невиновност.
 Второ, ищецът твърди, че Комисията е допуснала явна фактическа грешка и не е успяла да докаже, в съответствие с правните изисквания, никакво решаващо влияние на ищеца върху търговското поведение на Pegler. Според твърденията на ищеца, фактите не установяват неговата отговорност нито съгласно а) релевантната правна уредба, която Комисията не е приложила или е приложила неправилно, нито съгласно б) ирелевантната правна уредба, на която Комисията се позовава.
 Трето, ищецът претендира, че Комисията не е изложила адекватно причините, поради които доказателствата, представени от него, не са достатъчни за оборване на презумпцията за решаващо влияние.
 Четвърто, ищецът поддържа, че Комисията е допуснала грешка в прилагането на правото, налагайки увеличение на глобата с оглед възпиране и не е преценила правилно доказателствените материали за определяне на продължителността на участието на Pegler в картела, като съответно не е определила обосновано и правилно продължителността


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/16
 Определение на Общия съд от 16 март 2016 г. — Pharm-a-care Laboratories/СХВП — Pharmavite (VITAMELTS)
 (Дело T-713/15) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за произнасяне))
 (2016/C 175/18)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd (Сидни, Австралия) (представител: I. A. De Freitas, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: E. Zaera Cuadrado)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Pharmavite LLC (Калифорния, САЩ)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 10 септември 2015 г. (преписка R 2649/2014-1), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Pharmavite LLC и Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2)
 Осъжда Pharm-a-care Laboratories Pty. Ltd да понесе направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 38, 1.2.2016 г.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/28
 Преюдициално запитване, отправено от Finanzgericht Düsseldorf (Германия) на 24 ноември 2008 г. — Vera Mattner/Finanzamt Velbert
 (Дело C-510/08)
 (2009/C 44/47)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: Vera Mattner
 Ответник: Finanzamt Velbert
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 39 ЕО и член 43 ЕО, както и член 56 ЕО във връзка с член 58 ЕО, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба на държава-членка относно облагането с данък върху даренията, съгласно която при придобиване от чуждестранно лице на недвижимо имущество с местонахождение на национална територия необлагаемата част от цената на имота за чуждестранното лице е в размер само на 1 100 EUR, при положение че при дарение с предмет същият недвижим имот би била предоставена необлагаема част от цената на имота в размер на 205 000 EUR, ако към момента на осъществяване на дарението дарителят или надареният пребиваваше в съответната държава-членка?


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/40
 Решение на Общия съд от 23 март 2017 г. — Vignerons de la Méditerranée/EUIPO — Bodegas Grupo Yllera (LE VAL FRANCE)
 (Дело T-216/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „LE VAL FRANCE“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „VIÑA DEL VAL“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 144/53)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Vignerons de la Méditerranée (Нарбон, Франция) (представители: M. Karsenty-Ricard и M. Merli, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Bodegas Grupo Yllera SL (Руеда, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 2 март 2016 г. (преписка R 427/2015-5), постановено в производство по възражение със страни Bodegas Grupo Yllera и Vignerons de la Méditerranée
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Vignerons de la Méditerranée да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 243, 4.7.2016 г.


text:
 17.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 409/8
 Решение на Съда (трети състав) от 11 септември 2014 г. — Groupement des cartes bancaires (CB)/Европейска комисия, BNP Paribas, BPCE, anciennement Caisse Nationale des Caisses d'Epargne et de Prévoyance (CNCEP), Société générale SA
 (Дело C-67/13 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Член 81, параграф 1 ЕО - Система на платежни карти във Франция - Решение за сдружаване на предприятия - Пазар на издаването - Ценови мерки, приложими към „новонавлизащите участници“ - Членска такса и т.нар. механизми за „регулиране на функцията на придобиване“ и за „събуждане на спящите членове“ - Понятие за ограничаване на конкуренцията „с оглед на целта“ - Разглеждане на степента на вредност върху конкуренцията))
 2014/C 409/10
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Groupement des cartes bancaires (CB) (представители: F. Pradelles, O Fauré, C. Ornellas-Chancerelle, адвокати и J. Ruiz Calzado, abogado)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: O. Beynet, V. Bottka и B. Mongin), BNP Paribas (представители: O. de Juvigny, D. Berg и M. P. Heusse, адвокати), BPCE, по-рано Caisse Nationale des Caisses d’Épargne et de Prévoyance (CNCEP) (представители: A. Choffel, S. Hautbourg, L. Laidi и R. Eid, адвокати), Société Générale SA (представители: P. Guibert и P. Patat, адвокати)
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Общия съд на Европейския съюз от 29 ноември 2012 г., CB/Комисия (T-491/07).
 2)
 Връща делото на Общия съд на Европейския съюз.
 3)
 Не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 114, 20.4.2013 г.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/25
 Преюдициално запитване, отправено от Bundeskommunikationssenats (Австрия) на 8 юни 2011 г. — Sky Österreich GmbH/Österreichischer Rundfunk
 (Дело C-283/11)
 2011/C 269/47
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundeskommunikationssenat
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sky Österreich GmbH
 Ответник: Österreichischer Rundfunk
 Преюдициални въпроси
 Съвместим ли е член 15, параграф 6 от Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудиовизуални медийни услуги (Директива за аудиовизуалните медийни услуги) (1), с членове 17 и 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съответно с член 1 от Първия допълнителен протокол към Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи?
 (1) ОВ L 95, стр. 1.


text:
 9.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 116/5
 Решение на Съда (четвърти състав) от 13 март 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Heinrich Stefan Schneider/Land Rheinland-Pfalz
 (Дело C-285/06) (1)
 (Земеделие - Регламенти (ЕО) No 1493/1999 и (ЕО) No 753/2002 - Обща организация на пазара на вино - Описание, обозначаване, представяне и защита на определени лозаро-винарски продукти - Защита на традиционните наименования - Превод на друг език - Използване за вина, произхождащи от друга държава-членка производител)
 (2008/C 116/09)
 Език на производството: немски
 Препращаща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Ищец: Heinrich Stefan Schneider
 Ответник: Land Rheinland-Pfalz
 В присъствието на: Vertreterin des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на член 47, параграф 2, букви б) и в), както и на буква Б, точка 1, буква б), тире пето и на буква Б, точка 3 от приложението към Регламент (EО) No 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино (OВ L 179, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 190), изменен с Регламент (ЕО) No 1512/2005 на Комисията от 15 септември 2005 година за изменение на Регламент (ЕО) No 753/2002 относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1493/1999 на Съвета по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на някои лозаро-винарски продукти (OВ L 241, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 65, стр. 220) и на членове 23 и 24 от и Регламент (ЕО) No 753/2002 на Комисията от 29 април 2002 година относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент No 1493/1999 по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на определени лозаро-винарски продукти (OВ L 118, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 43, стр. 3) — Забрана за имитация или посочване на защитени допълнителни традиционни наименования — Възможност за използване на подобно наименование на език, различен от този на защитеното традиционно наименование или за вина, произхождащи от държава-членка, различна от тази на защитеното традиционно наименование — Използване на наименованията „Réserve“ или „Grande réserve“ на френски език или на „Reserve“ или „Privat-Reserve“ на немски език за германски вина.
 Диспозитив
 1)
 Член 47, параграф 2, буква в) от Регламент (ЕО) No 1493/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно общата организация на пазара на вино във връзка с буква Б, точка 3 от приложение VII към този регламент и с член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 753/2002 на Комисията от 29 април 2002 година относно определяне на някои правила за прилагане на Регламент No 1493/1999 по отношение на описанието, обозначаването, представянето и защитата на определени лозаро-винарски продукти, изменен с Регламент (ЕО) No 1512/2005 на Комисията от 15 септември 2005 година, трябва да се тълкува в смисъл, че употребата на указание, което се отнася до метода на производство, на приготвяне и на отлежаване, или до качеството на вино, е разрешена съгласно тези разпоредби единствено ако това указание не може да доведе


text:
в представите на лицата, до които е адресирано, до риск от объркване между споменатото указание и допълнителните традиционни наименования, посочени в споменатата буква Б, точка 1, буква б), пето тире от приложение VII и в член 23 от Регламент No 753/2002. Препращащата юрисдикция трябва да прецени дали разглежданите в главното производството наименования могат да създадат подобен риск.
 2)
 Член 24, параграф 2, буква а) от Регламент No 753/2002, изменен с Регламент No 1512/2005, трябва да се тълкува в смисъл, че в съответствие с тази разпоредба, когато традиционно наименование е преведено на език, различен от този, на който споменатото наименование е посочено в приложение III към Регламента, имитация или посочване на това наименование може да е налице при положение, че този превод е от естество да предизвика объркване или въвеждане в заблуждение на лицата, за които е предназначен. Задължение на препращащата юрисдикция е да провери дали е такъв случаят в спора, с който е сезирана.
 3)
 Член 24, параграф 2 от Регламент No 753/2002, изменен с Регламент No 1512/2005, трябва да се тълкува в смисъл, че традиционно наименование, включено в приложение III към Регламента, е защитено както спрямо вината от същата категория или от същите категории, произхождащи от същата държава-членка производител като тази на традиционното наименование, така и спрямо вината от същата категория или от същите категории, които произхождат от останалите държави-членки производители.
 (1) ОВ C 237, 30.9.2006 г.


text:
 8.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/26
 Жалба, подадена на 14 юни 2016 г. — Lidl Stiftung/EUIPO — Primark Holdings (LOVE TO LOUNGE)
 (Дело T-305/16)
 (2016/C 287/32)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Lidl Stiftung & Co. KG (Некарсулм, Германия) (представители: M. Kefferpütz и A. Berger, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Primark Holdings (Дъблин, Ирландия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „LOVE TO LOUNGE“— Марка на Европейския съюз No 8 500 548
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 9 март 2016 г. по преписка R 489/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и да обяви недействителността на марката на Европейския съюз No 8 500 548,
 —
 да осъди ответната страна да заплати съдебните разноски,
 —
 да осъди встъпилата страна да заплати разноски пред EUIPO.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 75 и член 76 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент No 207/2009.


text:
 21.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/14
 Преюдициално запитване, отправено от Supreme Court of the United Kingdom (Обединено кралство) на 16 юли 2013 г. — R по жалба на ClientEarth/Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
 (Дело C-404/13)
 2013/C 274/25
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Supreme Court of the United Kingdom
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ClientEarth
 Ответник: Secretary of State for the Environment, Food and Rural Affairs
 Преюдициални въпроси
 1.
 Когато съгласно Директивата относно качеството на атмосферния въздух [2008/50/ЕО] (1) (наричана по-нататък „Директивата“) в дадена зона или агломерация не е постигнато съответствие с пределно допустимите стойности за азотен диоксид в срока до 1 януари 2010 г., определен в приложение XI от Директивата, държавата членка длъжна ли е съгласно Директивата и/или член 4 ДЕС да поиска удължаване на крайния срок в съответствие с член 22 от Директивата?
 2.
 При утвърдителен отговор, при какви обстоятелства (евентуално) държавата членка може да бъде освободена от това задължение?
 3.
 В каква степен (евентуално) член 23 (и по специално параграф втори от него) оказва въздействие върху задълженията на държава членка, която не е изпълнила член 13?
 4.
 В случай на неизпълнение на членове 13 или 22 какви мерки (евентуално) трябва да предприеме националният съд съгласно правото на ЕС за изпълнение на член 30 от Директивата и/или членове 4 или 19 ДЕС?
 (1) Директива 2008/50/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 май 2008 година относно качеството на атмосферния въздух и за по-чист въздух за Европа (OB L 152, стр. 1).


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/23
 Иск, предявен на 2 юли 2013 година — Европейска комисия/Република България
 (Дело C-376/13)
 2013/C 252/39
 Език на производството: български
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun, Г. Колева, L Malferrari)
 Ответник: Република България
 Искания
 Европейската комисия счита, че Съдът следва:
 —
 да установи, че като ограничава съгласно § 5а, алинеи 1 и 2 от ПЗР на ЗЕС до две броя на предприятията, на които може да бъде предоставен радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване и на които се издава разрешение да предоставят съответната електронна съобщителна услуга (като потенциално тези предприятия са можели да бъдат до пет), Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2, параграф 1 от Директивата относно конкуренцията;
 —
 да установи, че като забранява съгласно член 47а, алинеи 1 и 2 и член 48, ал. 3 от ЗЕС на предприятия — доставчици на телевизионно съдържание, чиито програми не се излъчват в Република България и свързаните с тях лица, да участват в конкурсните процедури за предоставяне на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване и да предоставят съответните, Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2, параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията, на член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение и член 9, параграф 1 от Рамковата директива;
 —
 да установи, че като забранява съгласно член 48, параграф 5 от ЗЕС на притежатели на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване да строят електронни съобщителни мрежи за излъчване на радио- и телевизионни програми, Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2, параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията, на член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение и член 9, параграф 1 от Рамковата директива.
 —
 да осъди Република България за заплати съдебните разноски.
 Правни основания и главни доводи
 Европейската Комисия твърди, че Република България не е изпълнила задълженията си съгласно изискванията на член 2 параграфи 1 и 2 и член 4, параграф 2 от Директива 2002/77/ЕО (1) на Комисията от 16 септември 2002 г. относно конкуренцията на пазарите на електронни съобщителни мрежи („Директива относно конкуренцията“), член 7, параграф 3 от Директива 2002/20/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива относно разрешението“) и член 9, параграф 1 от Директива 2002/21/ЕО (3) на Европейския парламент и Съвета от 7 март 2002 г. относно общата регулаторна рамка за електронните съобщителни мрежи и услуги („Рамкова Директива“).
 —
 Република България не е изпълнила изискването на член 2, параграф 1 от Директивата относно конкуренцията, според който Държавите-членки не могат да предоставят, нито да запазят изключителни или специални права за изграждането и/или експлоатацията на електронни съобщителни мрежи или за предоставянето на електронни съобщителни услуги. Посредством законодателен акт, Република България е ограничила до две броя на предприятията на които да бъде издадено разрешение за ползване на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване (като потенциално е можело да бъдат до пет) и които


text:
да осъществяват услуги като мултиплекс оператори на територията ѝ. Това е било направено на базата на критерии, които са били непропорционални и не са били обективни. По този начин Република България е създала специални права за осъществяването на тези електронни съобщителни услуги.
 —
 Република България не е изпълнила изискванията на член 2 параграф 2 и член 4, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията, член 7, параграф 3 от Директивата за разрешение и член 9, параграф 1 от Рамковата Директива, според които радиочестотите за осъществяване на електронни съобщителни услуги трябва да бъдат предоставяни на базата на обективни, прозрачни, недискриминационни и пропорционални критерии. Република България е определила критерии за участие в конкурсни процедури за предоставяне на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване, които не са били пропорционални на преследваните цели; посредством приемането на критерии за предоставянето на радиочестотен спектър за наземно цифрово радиоразпръскване, които не са били пропорционални и по този начин са могли да попречат на редица предприятия да участват в тези конкурсни процедури, Република България не е изпълнила задължението си по член 2, параграф 2 от Директивата относно конкуренцията да гарантира правото на всяко предприятие да предоставя електронни съобщителни услуги.
 (1) OB L 249, стр. 21; Специално българско издание: глава 8, том 1, стр. 132
 (2) OB L 108, стр. 21; Специално българско издание: глава 13, том 35, стр. 183
 (3) OB L 108, стр. 33; Специално българско издание: глава 13, том 35, стр. 195


text:
 4.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/9
 Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo (Испания), постъпило на 6 януари 2016 г. — Banco Popular Español S.A. и PL Salvador, S.A.R.L./Maria Rita Giraldez Villar и Modesto Martínez Baz
 (Дело C-7/16)
 (2016/C 118/11)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia no 11 de Vigo
 Страни в главното производство
 Взискатели: Banco Popular Español S.A. и PL Salvador, S.A.R.L.
 Длъжници: Maria Rita Giraldez Villar и Modesto Martínez Baz
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли Директива 93/13/ЕИО (1) на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори във връзка с членове 38 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз (2) да се тълкува в смисъл, че не допуска тълкуване в съдебната практика на законова разпоредба на държава членка като член 1535 от испанския Граждански кодекс, с което прилагането на посочената разпоредба се ограничава до декларативната фаза на производството и до постановяването на решение, като се изключва прилагането ѝ във фазата на производството по принудително изпълнение след постановяването на решение или изтичането на предвидения срок, без да е подадено възражение срещу иска, и независимо, че вземането на кредитора не е погасено изцяло?
 2)
 Противоречи ли на посочените в първия въпрос разпоредби от правото Европейския съюз национална разпоредба като член 1535 от испанския Граждански кодекс, която допуска прехвърлянето на трето лице на съдебно предявено вземане на търговец срещу потребител, без да се изисква надлежното уведомяване на потребителя за самото прехвърляне, за сделката, с която то е извършено или за неговото основание и без да е необходимо да се посочи (във всички случаи) и да се потвърди с писмено доказателство действителната цена, на която вземането е придобито, като се укаже и извършеното частично опрощаване или намаление?
 3)
 Следва ли решение на Съда на Европейския съюз от 9 март 1978 година по дело [106/77], Simmenthal (3) да се тълкува в смисъл, че с оглед постигане на целта на посочената в първия въпрос директива във връзка с членове 38 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, националният съд не трябва да прилага национална разпоредба като член 1535 от испанския Граждански кодекс, която изключва упражняването на правото на предпочтително погасяване на съдебно предявено вземане в същото производство, в което се извършва принудително изпълнение на това вземане и изисква от потребителя, за да може да упражни това си право, да предяви отделен установителен иск срещу новия титуляр на прехвърленото вземане в рамките на преклузивния деветдневен срок, считано от уведомяването за прехвърлянето, с произтичащите от това разноски (за адвокат, процесуален представител, съдебни такси, определяне на компетентния съд в случаите, когато цесионерът е установен извън територията на Испания, ...)?
 (1) ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273.
 (2) ОВ, C 364, 2000 г., стр. 1.
 (3) EU:C:1978:49


text:
 15.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 189/49
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 16 ноември 2016 година
 по дело E-4/16
 Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия
 (Неизпълнение на решение на Съда, установяващо неспазване на задължения — член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд — Необходими мерки за изпълнение на решение на Съда)
 (2017/C 189/13)
 По дело E-4/16, Надзорен орган на ЕАСТ/Кралство Норвегия — ИСК за установяване, че като не е предприело в предписания срок необходимите мерки, за да се съобрази с решението на Съда от 2 декември 2013 г. по дело E-13/13, ESA/Норвегия, Кралство Норвегия не е изпълнило своите задължения съгласно член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд, Съдът, в състав Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen и Páll Hreinsson (съдия-докладчик), съдии, постанови на 16 ноември 2016 г. решение, чийто диспозитив гласи:
 Съдът реши:
 1.
 Като не е предприело в предписания срок необходимите мерки, за да се съобрази с решението на Съда от 2 декември 2013 г. по дело E-13/13, ESA/Норвегия, Кралство Норвегия не е изпълнило своите задължения съгласно член 33 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и съд.
 2.
 Осъжда Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/28
 Жалба, подадена на 5 декември 2011 г. — Biogas Nord Anlagenbau/Комисия
 (Дело T-629/11)
 2012/C 49/50
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Biogas Nord Anlagenbau GmbH (Билефелд, Германия) (представител: C. Birkemeyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска:
 —
 на основание член 264 ДФЕС да се отмени Решение на Комисията от 26 януари 2011 г. относно държавна помощ C 7/10 (ex CP 250/09 и NN 5/10), приведена в действие от Германия — схема за пренасяне на данъчни загуби в случай на преструктуриране на предприятия в затруднение („Sanierungsklausel“) (нотифицирано под номер С (2011) 275),
 —
 на основание член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първо правно основание: съответствие с принципа за частния кредитор на пазара.
 По първото правно основание жалбоподателят твърди, че член 8c, параграф 1a от германския закон за корпоративното подоходно облагане (Körperschaftsteuergesetz, наричан по-нататък „KStG“) не съставлява помощ по смисъла на член 107 и сл. ДФЕС, тъй като предприятията, в чиято полза се прилага разпоредбата, предоставят равностойна насрещна престация, която позволява сравнение с поведението на частния кредитор в условията на пазарна икономика.
 2.
 Второ правно основание: няма селективност.
 По този въпрос жалбоподателят поддържа, че член 8c, параграф 1a KStG не съставлява помощ по смисъла на член 107 и сл. ДФЕС, тъй като няма селективно действие.
 3.
 Трето правно основание: защита на оправданите правни очаквания.
 По третото правно основание жалбоподателят твърди, че предприятията, които са се разпоредили с имущество, преди да узнаят за производството пред Комисията по член 108, параграф 2 ДФЕС, имат оправдани правни очаквания, поради което обжалваното решение не следва да се прилага спрямо тях.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/30
 Жалба, подадена на 11 юни 2012 г. — Gretsch-Unitas/Комисия
 (Дело T-252/12)
 2012/C 227/51
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Gretsch-Unitas GmbH (Дицинген, Германия) и Gretsch-Unitas GmbH Baubeschläge (Дицинген, Германия) (представители: H.-J. Hellmann, C. Malz и S. Warken, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ответника от 28 март 2012 г., връчено на жалбоподателите на 3 април 2012 г., относно производство за прилагане на член 101 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) и член 53 от Споразумението за ЕИП (дело COMP/39.452 — Обков за прозорци и прозоречни врати), доколкото се отнася до жалбоподателите,
 —
 при условията на евентуалност, да намали размера на глобата, наложена на жалбоподателите,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат седем правни основания.
 1.
 Първо, в обжалваното решение ответникът не е мотивирал в достатъчна степен извода си за основния размер на наложената на жалбоподателите глоба и по този начин е нарушил задължението си за мотивиране по член 296, параграф 2 ДФЕС, което представлява и съществено процесуално изискване.
 2.
 Второ, при определянето на основния размер на наложената на жалбоподателите глоба ответникът е третирал жалбоподателите различно от останалите заинтересовани предприятия, без да има обективни основания за това, и по този начин е нарушил принципа на пропорционалност и принципа на равно третиране.
 3.
 Трето, ответникът неправилно е изчислил размера на наложената на жалбоподателите глоба, тъй като не е определил правилно в каква степен трябва да се намали глобата им поради обстоятелството, че са били първото предприятие, което е предоставило доказателства със съществена добавена стойност. Освен това ответникът не е мотивирал надлежно подхода си при определянето на степента, в която трябва да се намали глобата на жалбоподателите поради обстоятелството, че са били първото предприятие, което е предоставило доказателства със съществена добавена стойност.
 4.
 Четвърто, при изчисляването на намалението на глобата на жалбоподателите ответникът е нарушил принципа на равно третиране и принципа на пропорционалност, тъй като не е предоставил компенсация за конкурентното предимство, което Siegenia е получило предвид икономическото си положение.
 5.
 Пето, решението на ответника е неправилно, що се отнася до отчитането на тежестта на нарушението за целите на определянето на наложената на жалбоподателите глоба.
 6.
 Шесто, когато е упражнявал правото си на преценка при определянето на глобата на жалбоподателите, ответникът не е взел предвид като смекчаващо обстоятелство тяхното значително по-малко участие в релевантните от гледна точка на картелното право практики.
 7.
 Седмо, приложените от ответника правила за глобите като цяло са в противоречие с принципа на индивидуализиране на наказанията и следователно са незаконни.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/5
 Решение на Съда (шести състав) от 10 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Simona Kornhaas/Thomas Dithmar als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
 (Дело C-594/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Производство по несъстоятелност - Регламент (ЕО) No 1346/2000 - Член 4, параграф 1 - Определяне на приложимия закон - Правна уредба на държава членка, която предвижда задължение за управител на дружество да възстанови сумите, които е платил, след като дружеството е станало неплатежоспособно - Прилагане на тази правна уредба по отношение на дружество, учредено в друга държава членка - Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС - Ограничение на свободата на установяване - Липса))
 (2016/C 048/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Simona Kornhaas
 Ответник: Thomas Dithmar als Insolvenzverwalter über das Vermögen der Kornhaas Montage und Dienstleistung Ltd
 Диспозитив
 1)
 Член 4 от Регламент (ЕО) No 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща в приложното си поле иск, предявен пред германски съд срещу управител на дружество по английското или уелското право, по отношение на което е открито производство по несъстоятелност в Германия, от синдика на това дружество на основание национална разпоредба като член 64, параграф 2, първо изречение от Закона за дружествата с ограничена отговорност с искане за възстановяване на сумите, платени от този управител преди откриването на производството по несъстоятелност, но след датата, на която е констатирано настъпването на неплатежоспособността на дружеството.
 2)
 Членове 49 ДФЕС и 54 ДФЕС допускат прилагането на национална разпоредба като член 64, параграф 2, първо изречение от Закона за дружествата с ограничена отговорност спрямо управител на дружество по английското или уелското право, по отношение на което е открито производство по несъстоятелност в Германия.
 (1) ОВ C 127, 20.4.2015 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/20
 Определение на Общия съд от 16 декември 2011 г. — Google/СХВП — G-mail (GMail)
 (Дело T-527/10) (1)
 (Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне)
 2012/C 227/32
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Google, Inc. (Уилмингтън, Съединени щати) (представители: адв. M. Kinkeldey и адв. A. Bognár)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: G-mail GmbH (Лос Анджелис, Съединени щати) (представител: адв. S. Eble)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 8 септември 2010 г. (преписка R 342/2010-4), постановено в производство по възражение между Giersch Ventures LLC и Google, Inc.
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество.
 2.
 Жалбоподателят и встъпилата страна понасят направените от тях съдебни разноски, като всеки от тях понася и половината от съдебните разноски на ответника.
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.