text:
 10.8.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 262/6
 Жалба, подадена на 20 май 2015 г. от ultra air GmbH срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 9 март 2015 г. по дело T-377/13 — ultra air GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-232/15 P)
 (2015/C 262/09)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: ultra air GmbH (представител: C. König, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Donaldson Filtration Deutschland GmbH
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 9 март 2015 г. по дело T-377/13, доколкото с него Общият съд не е отменил решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 6 май 2013 г. (преписка R 1100/2011-4),
 —
 да се осъди ответникът да заплати направените от жалбоподателя съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят посочва две основания.
 Първо основание: Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009 (1)
 а)
 На първо място, член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009 бил нарушен, тъй като в точки 18 и 19 от обжалваното решение твърдяното описателно значение на марката „ultra.air ultrafilter“ в смисъл на „въздух с изключително високо качество, произведен посредством ултрафилтър“, не се извеждало пряко и автоматично от марката. В точка 19 Общият съд установил, че сама по себе си фразата „ultra.air“ нямала някакво конкретно значение и не описвала нито качество, нито свойство. До заключението за вероятното описателно значение на марката Общият съд стигал само, ако се приеме, че в търговския оборот означението „ultra.air“ не се преценява, както е представено, а се допълва с описващи качеството думи като „чист“ или „фин“.
 б)
 На второ място, член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009 бил нарушен по отношение на стоките „уреди и съоръжения за филтриране на течности“, тъй като приетото от Общия съд описателно и отклоняващо се значение на фразата „ultra.air ultrafilter“ в смисъл на „резултати от филтрирането от изключително високо качество, получени посредством утрафилтър“, изобщо не се извеждало пряко и автоматично от марката. Самият Общ съд стигал до посоченото отклоняващо се значение едва след множество етапи на мисловна дейност: Първо, съответните потребители трябвало да изтълкуват фразата „ultra.air ultrafilter“ в смисъл на „въздух с изключително високо качество, произведен посредством ултрафилтър“. Второ, те трябвало да стигнат до заключението, че това вероятно значение не е описателно за подлежащите на действително разглеждане уреди и съоръжения за филтриране на течности, но е такова за уредите и съоръженията за филтриране на въздух. Трето, те трябвало да приложат конкретно установеното значение на „ultra.air ultrafilter“ спрямо „резултати от филтрирането от изключително високо качество, получени посредством утрафилтър“. Полученото в резултат на тази мисловна дейност значение съдържало множество думи, които не са налице в марката („резултати от филтрирането“, „високо качество“), като просто изпускало наличните думи („air“).
 Второ основание: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009
 Член 7, параграф 1, буква б) от


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/42
 Жалба, подадена на 5 октомври 2010 г. — Ashbrook и др./Комисия
 (Дело F-99/10)
 ()
 2011/C 13/84
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Michael Ashbrook (Люксембург, Люксембург) и други (представители: B. Cortese, C. Cortese и F. Spitaleri, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията на ответника, отразени във фишовете за заплати на жалбоподателите, за ограничаване на адаптирането на месечните им възнаграждения до увеличение с 1,85 %, считано от юли 2009 г., в рамките на годишното адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на основание на Регламент (ЕС, Евратом) No 1296/2009 на Съвета от 23 декември 2009 година
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отменят решенията на Комисията, отразени във фишовете за заплати на жалбоподателите за януари 2010 г. и за следващите месеци, както и във фишовете им за изплащане на неизплатените части от заплатите им за 2009 г., тъй като в тях е приложена ставка за адаптиране 1,85 %, вместо 3,7 %;
 —
 да се осъди Комисията да възстанови разликата между сумата за възнаграждения, платена на основание Регламент No 1296/09 до датата на постановяване на решението по настоящото дело, и тази, която тя би трябвало да плати, ако адаптирането беше правилно изчислено, заедно с лихви при лихвения процент, прилаган през съответните периоди от Европейската централна банка относно нейните основни операции по рефинансиране, увеличен с три пункта и половина, считано от датата, от която се дължат претендираните в главното производство суми;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/69
 Решение на Общия съд от 28 май 2013 г. — Al Matri/Съвет
 (Дело T-200/11) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис - Замразяване на средства - Липса на правно основание)
 2013/C 225/152
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Fahed Mohamed Sakher Al Matri (Доха, Катар) (представители: M. Lester, barrister, и G. Martin, solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и Ив. Гюров)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: A. Bordes и M. Konstantinidis) и Република Тунис (представител: W. Bourdon, адвокат)
 Предмет
 Искане за отмяна, първо, на Решение за изпълнение 2011/79/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2011 година за изпълнение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 31, стр. 40), на второ място — на Регламент (ЕС) No 101/2011 на Съвета от 4 февруари 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис (ОВ L 31, стр. 1), и на трето място — на Решение 2012/50/ОВППС на Съвета от 27 януари 2012 година за изменение на Решение 2011/72 (ОВ L 27, стр. 11), доколкото тези актове се отнасят до жалбоподателя.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение за изпълнение 2011/79/ОВППС на Съвета от 4 февруари 2011 година за изпълнение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис и Регламент (ЕС) No 101/2011 на Съвета от 4 февруари 2011 година относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица, образувания и органи с оглед на положението в Тунис, в частта, която се отнасят до г-н Fahed Mohamed Sakher Al Matri.
 2.
 Правните последици на Решение за изпълнение 2011/79 по отношение на г-н Al Matri се запазват до влизането в сила на отмяната на Регламент No 101/2011, доколкото се отнася до г-н Al Matri.
 3.
 Съдът не следва да се произнася по жалбата в останалата ѝ част.
 4.
 Осъжда Съвета на Европейския съюз за понесе освен направените от него съдебни разноски и тези, които са направени от г-н Al Matri.
 5.
 Европейската комисия и Република Тунис понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 160, 28.5.2011 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/8
 Решение на Съда (втори състав) от 29 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Административен съд София-град — България) — „Кремиковци“ АД/Министър на икономиката, енергетиката и туризма и заместник-министър на икономиката, енергетиката и туризма
 (Дело C-262/11) (1)
 (Присъединяване на Република България към Европейския съюз - Споразумение за асоцииране ЕО - България - Металургичен сектор - Публични помощи за преструктуриране, предоставени преди присъединяването - Условия - Жизнеспособност на ползвателите в края на периода на преструктуриране - Обявяване в неплатежоспособност на ползвател след присъединяването - Съответна компетентност на националните власти и на Европейската комисия - Национално решение, с което се установява публично вземане, представляващо неправомерно отпуснати държавни помощи - Решение No 3/2006 ЕС - България - Приложение V към Акта за присъединяване - Помощи, приложими след присъединяването - Регламент (ЕО) No 659/1999 - Съществуващи помощи)
 2013/C 26/15
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Кремиковци“ АД
 Ответници: Министър на икономиката, енергетиката и туризма и заместник-министър на икономиката, енергетиката и туризма
 Предмет
 Преюдициално запитване — Административен съд София-град — Тълкуване на Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Република България, от друга страна (ОВ L 358, стр. 1), и на приложение V, параграф 2 от Акта относно условията за присъединяване на Република България и Румъния и промените в Учредителните договори на Европейския съюз (ОВ L 157, 2005 г., стр. 203), както и на член 9, параграф 4 от Протокол No 2 за изделията, третирани от Договора за Европейското обединение за въглища и стомана (ЕОВС), на член 3 от Допълнителния протокол към Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна, и Република България, от друга страна (ОВ L 317, стр. 25) и на член 14 от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41) — Държавна помощ за преструктуриране, предоставена преди присъединяването на България към Европейския съюз на металургични предприятия в рамките на програма за преструктуриране — Решение, с което се установява съществуването на публично вземане поради това, че държавната помощ е станала неправомерна вследствие на обявяването на ползвателя в неплатежоспособност — Съответна компетентност на националните органи и на Европейската комисия за произнасяне относно несъвместимостта с общия пазар на държавна помощ и за предявяване на възстановяването ѝ поради нейната неправомерност
 Диспозитив
 Процедура за възстановяване на предоставени на „Кремиковци“ АД преди присъединяването на Република България към Европейския съюз публични помощи, представляващи помощни мерки, които след присъединяването не са били „приложими“ по смисъла на приложение V към Акта за присъединяване на Република България и Румъния и промените в Учредителните договори на Европейския съюз, в случай на неспазване на условията по член 9, параграф 4 от Протокол 2 към Европейското споразумение за асоцииране между Европейските общности и техните страни членки, от една страна,


text:
и Република България, от друга страна, сключено и одобрено от името на Общността с Решение 94/908/ЕОВС, ЕО, Евратом на Съвета и на Комисията от 19 декември 1994 година, трябва да се основе на член 3 от Допълнителния протокол към това европейско споразумение, изменен с Решение No 3/2006 на Съвета за асоцииране ЕС—България от 29 декември 2006 година. В този контекст, в съответствие с трета алинея на същия член, компетентните национални органи на Република България могат да приемат решение за възстановяването на публични помощи, които не отговарят на тези условия. Приетото от Комисията на основание член 3, втора алинея от Допълнителния протокол решение не представлява предварително условие за възстановяването от тези органи на подобни помощи.
 (1) ОВ C 232, 6.8.2011 г.


text:
 13.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 236/9
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale ordinario di Milano на 30 юни 2008 г. — Crocefissa Savia и др./Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca и др.
 (Дело C-287/08)
 (2008/C 236/13)
 Език на производството: италиански
 Препращаща юрисдикция
 Tribunale ordinario di Milano
 Страни в главното производство
 Ищец: Crocefissa Savia, Monica Maria Porcu, Ignazia Randazzo, Daniela Genovese, Mariangela Campanella
 Ответник: Ministero dell'Istruzione, dell'Università e della Ricerca, Direzione Didattica II Circolo — Limbiate, Úfficio Scolastico Regionale per la Lombardia, Direzione Didattica III Circolo — Rozzano, Direzione Didattica IV Circolo — Rho, Istituto Comprensivo — Castano Primo, Istituto Comprensivo A. Manzoni — Rescaldina
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допустимо ли е законодател на държава-членка на Европейския съюз да приеме нормативна уредба, с която се цели да се даде автентично тълкуване, но която в действителност съдържа нововъведения и е от естество, по-специално, да придаде на тълкуваната правна уредба с обратна сила последици, различни от признатите преди това от преобладаващата съдебна практика на долустоящите съдилища и от уеднаквената от върховните юрисдикции съдебна практика?
 2)
 Може ли отговорът на предходния въпрос да бъде повлиян от възможността новоприетата правна уредба да се квалифицира не като съдържаща нововъведения с обратно действие, а като истинска тълкувателна правна уредба, като такава квалификация се извежда от нейното съответствие с прочита на първоначалния акт, направен в ограничен брой съдебни актове, от долустоящите съдилища, макар този прочит да не се възприема от Corte di cassazione?
 3)
 При положителен отговор, какво влияние оказва фактът, че самата държава е страна в производството и че прилагането на новоприетата нормативна уредба задължава юрисдикцията да отхвърли предявените срещу държавата искания, в единия и в другия случай, при преценката на съвместимостта на подобна нормативна уредба с общностното право, и по-специално, с принципите, които допринасят за това даден процес да може да бъде квалифициран като „справедлив“?
 4)
 Кои са, на примерно основание, „императивните съображения от обществен интерес“, които могат да обосноват, ако това е необходимо, и в отклонение от отговора, който по принцип би следвало да се даде на въпросите в точки 1), 2) и 3), признаването на обратно действие на законова разпоредба, приложима в областта на гражданското право и към частноправни отношения, страна по които е публичноправно образувание?
 5)
 Включват ли тези съображения мотиви, свързани с организацията, като тези, на които се позовава Corte di Cassazione Italiana в решения No 618, No 677 и No 11922/2008, за да се обоснове, по-специално с необходимостта „да се регламентира дадена широкообхватна операция по реконструкция“, приемането на правна уредба, с която се цели да се уреди в правно отношение преместването на държавна служба на ATA [технически и спомагателен административен персонал], нает от органите на местна власт, повече от шест години след действителното му преместване?
 6)
 Във всеки случай, компетентен ли е националният съд, когато законът мълчи, да определи „императивните съображения от обществен интерес“, които — при висящ процес и чрез дерогация от принципа на равните процесуални възможности — биха могли да обосноват приемането на правна уредба с обратно действие, която е от естество да доведе до обрат в


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/5
 Решение на Съда (първи състав) от 22 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Schienen-Control Kommission — Австрия) — Westbahn Management GmbH/ÖBB Infrastruktur AG
 (Дело C-136/11) (1)
 (Транспорт - Железопътен транспорт - Задължение за управителя на железопътната инфраструктура да предоставя на железопътните предприятия в реално време всички данни за движението на влаковете, и по-специално за евентуалните закъснения на влаковете за връзка)
 2013/C 26/09
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Schienen-Control Kommission
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Westbahn Management GmbH
 Ответник: ÖBB Infrastruktur AG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Schienen-Control Kommission —Тълкуване на член 8, параграф 2 и на част II от приложение II към Регламент (ЕО) No 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (ОВ L 315, стp. 14), както и на член 5 и на приложение II към Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стp. 29, Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр.66) — Задължение за управителя на железопътната инфраструктура да предоставя на железопътните предприятия в реално време всички данни за движението на влаковете, и по-специално за евентуалните закъснения на влаковете за връзка
 Диспозитив
 1.
 Член 8, параграф 2 във връзка с част II от приложение II към Регламент (ЕО) No 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт, трябва да се тълкуват в смисъл, че информацията относно основните връзки трябва да включва, освен обявеното в разписанието време на тръгване, и закъсненията или отмяната на тези влакове за връзка, независимо от това кое железопътно предприятие ги осигурява.
 2.
 Член 8, параграф 2 във връзка с част II от приложение II към Регламент No 1371/2007, както и член 5 във връзка с приложение II от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределянето на капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура, изменена с Директива 2004/49/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година, трябва да се тълкуват в смисъл, че управителят на инфраструктурата е длъжен да предоставя на железопътните предприятия по недискриминационен начин в реално време данните за влаковете, използвани от други железопътни предприятия, когато тези влакове представляват основни връзки по смисъла на част II от приложение II към Регламент No 1371/2007.
 (1) ОВ C 173, 11.6.2011 г.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/4
 Решение на Съда (втори състав) от 27 януари 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunale di Milano, Италия) — Flos SpA/Semeraro Casa e Famiglia SpA
 (Дело C-168/09) (1)
 (Индустриална и търговска собственост - Директива 98/71/ЕО - Правна закрила на промишлените дизайни и модели - Член 17 - Задължение за кумулиране на закрилата на регистрираните промишлени дизайни и модели с авторскоправната закрила - Национално законодателство, което изключва авторскоправната закрила на промишлените дизайни и модели, станали достъпни за свободно използване преди неговото влизане в сила или по силата на което тази закрила е непротивопоставима за определен период - Принцип на защита на оправданите правни очаквания)
 2011/C 80/05
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Milano
 Страни в главното производство
 Ищец: Flos SpA
 Ответник: Semeraro Casa e Famiglia SpA
 В присъствието на: Assoluce — Associazione nazionale delle Imprese degli Apparecchi di Illuminazione
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale di Milano — Тълкуване на членове 17 и 19 от Директива 98/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 1998 година относно правната защита на индустриални дизайни [да се чете: промишлени дизайни и модели] — Национално законодателство, което транспонира директивата, като въвежда защита на авторските права върху промишлени дизайни и модели — Възможност държава членка да разшири кръга на условията за предоставянето на посочената защита
 Диспозитив
 1.
 Член 17 от Директива 98/71/ЕО на Европейския парламент и Съвета от 13 октомври 1998 година относно правната защита на индустриални дизайни трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска законодателство на държава членка, което изключва от авторскоправната закрила на тази държава членка промишлените дизайни или модели, които са регистрирани в държава членка и които са станали достъпни за свободно използване преди датата на влизане в сила на това законодателство, макар и да отговарят на всички необходими условия, за да се ползват с правото на такава закрила.
 2.
 Член 17 от Директива 98/71 трябва да се тълкува в смисъл, че той не допуска законодателство на държава членка, което изключва от авторскоправната закрила или за значителен десетгодишен период, или напълно, промишлените дизайни или модели, които, макар и да отговарят на всички необходими условия да се ползват с правото на такава закрила, са станали достъпни за свободно използване преди датата на влизане в сила на това законодателство, по отношение на трети лица, произвели или пуснали на пазара на тази държава продукти, реализирани в съответствие с тези промишлени дизайни или модели, и то независимо от датата, на която тези действия са извършени.
 (1) ОВ C 167, 18.7.2009 г.


text:
 1.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 61/2
 Жалба, подадена на 21 ноември 2013 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 6 септември 2013 г. по дело T-465/11, Globula/Европейска комисия
 (Дело C-596/13 P)
 2014/C 61/03
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: K. Herrmann, L. Armati)
 Други страни в производството: Globula a.s., Чешка република
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени Решение на Общия съд (четвърти състав) от 6 септември 2013 г., съобщено на Комисията на 11 септември 2013 г., по дело T-465/11, Globula/Европейска комисия,
 —
 да приеме, че първото изложено пред първата инстанция основание не е обосновано и да върне делото за ново разглеждане на Общия съд, който да се произнесе по второто и третото основание, изложени пред първата инстанция, и
 —
 да не се произнася по въпроса за разноските пред двете инстанции.
 Правни основания и основни доводи
 Според Комисията обжалваното решение трябва да се отмени по следните причини:
 Първо, Общият съд нарушил член 288 ДФЕС и член 297, параграф 1 ДФЕС, като приел, че в настоящия спор се прилагат нормите на Втора газова директива (1): тази първа група изложени от Комисията доводи се отнася до въпроса дали Общият съд правилно (мълчаливо) приема, че Комисията приложила Трета газова директива (2) с обратна сила.
 Второ, Общият съд дал неправилна правна квалификация на фактите и не приложил правилно посочения от самия него правен критерий. Ако се предположи, че Общият съд правилно приема, че материалноправните норми на Трета газова директива се прилагат с обратна сила (quod non), трябва да се разгледа въпросът дали съдържащите се в член 36 от Трета газова директива норми представляват неразделно цяло от гледна точка на момента, в който те произвеждат ефект, за да се прецени дали Общият съд също правилно приема, че по същия начин е било забранено прилагането с обратна сила на съдържащите се в тази директива процесуални норми.
 Според Комисията преценката въз основа на съдържащите се в Трета газова директива процесуални и материалноправни норми на въпросното решение за освобождаване, за което е уведомена, не предполага прилагане с обратна сила на този акт, а е съобразено с принципа за незабавно прилагане, според който норма от правото на Съюза се прилага от момента, в който влезе в сила, по отношение на бъдещи последици от положение, възникнало при действието на старата норма.
 (1) Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, стр. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80).
 (2) Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (ОВ L 211, стр. 94).


text:
 25.8.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 258/7
 Решение на Съда (втори състав) от 28 юни 2012 г. (преюдициално запитване от Korkein oikeus — Финландия) — изпълнение на европейска заповед за арест, издадена срещу Melvin West
 (Дело C-192/12) (1)
 (Полицейско и съдебно сътрудничество по наказателноправни въпроси - Рамково решение 2002/584/ПВР - Европейска заповед за арест и процедури за предаване между държавите членки - Европейска заповед за арест, издадена за целите на изпълнението на наказание лишаване от свобода - Член 28 - Последващо предаване - „Поредица“ от европейски заповеди за арест - Изпълнение на трета европейска заповед за арест срещу едно и също лице - Понятието „изпълняваща държава членка“ - Съгласие за предаване - Спешно преюдициално производство)
 2012/C 258/11
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein oikeus
 Страни в главното производство
 Melvin West
 Предмет
 Преюдициално запитване — Korkein oikeus — Тълкуване на член 28, параграф 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки — Заповед за арест с оглед изпълнението на наказание лишаване от свобода — Понятието „изпълняваща държава членка“ в случай на последващо предаване — Гражданин на държава членка A, предаден от тази държава на държава членка Б с оглед изпълнението на наказание лишаване от свобода, а след изтърпяването му предаден от държавата членка Б на държава членка В с оглед изпълнението в тази държава на наказание лишаване от свобода — Искане на държава членка Г до държава членка В за предаване на въпросното лице на държава членка Г въз основа на заповед за арест с оглед изпълнението на наказание лишаване от свобода.
 Диспозитив
 Член 28, параграф 2 от Рамково решение 2002/584/ПВР на Съвета от 13 юни 2002 година относно европейската заповед за арест и процедурите за предаване между държавите членки, изменено с Рамково решение 2009/299/ПВР на Съвета от 26 февруари 2009 г., трябва да се тълкува в смисъл, че когато съответното лице е предавано няколко пъти между държави членки въз основа на последователни европейски заповеди за арест, последващото му предаване на друга държава членка, различна от тази, която последно го е предала, зависи от съгласието само на държавата членка, извършила последното предаване.
 (1) ОВ C 184, 23.6.2012 г.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/18
 Решение на Съда (втори състав) от 18 декември 2007 г. (преюдициално запитване от Cour de cassation — Франция) — Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)/Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 (Дело C-314/06) (1)
 (Директива 92/12/ЕИО - Акцизи - Минерални масла - Загуби - Освобождаване от данък - Непреодолима сила)
 (2008/C 51/29)
 Език на производството: френски
 Препращаща юрисдикция
 Cour de cassation
 Страни в главното производство
 Ищец: Société Pipeline Méditerranée et Rhône (SPMR)
 Ответници: Administration des douanes et droits indirects, Direction nationale du renseignement et des enquêtes douanières (DNRED)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour de cassation — Тълкуване на член 14, параграф 1 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (OВ L 76, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 129) — Освобождаване от данък, предвидено при режим на отложено плащане за загуби, които се дължат на случайни събития или на непреодолима сила, както и за загуби, които са присъщи на естеството на продуктите по време на производство и преработка, складиране и превоз — Приложимост на това освобождаване за загуби на петролни продукти, следствие на изтичания, след това на спукване на нефтопровод, стопанисван от лицензирания складодържател
 Диспозитив
 1)
 Понятието „непреодолима сила“ по смисъла на член 14, параграф 1, първо изречение от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, изменена с Директива 94/74/ЕО на Съвета от 22 декември 1994 година, обхваща извънредните и непредвидими, външни за лицензирания складодържател обстоятелства, чиито последици не са могли да бъдат избегнати, въпреки положената от същия дължима грижа. Условието, съгласно което обстоятелствата трябва да бъдат външни за лицензирания складодържател, не се ограничава само до обстоятелства, които са външни за същия в материален или физически смисъл, а се отнася и до обстоятелства, които обективно възникват, независимо от лицензирания складодържател или не се включват в обхвата на неговата отговорност.
 2)
 Загубите на част от продуктите, изтекли от нефтопровод, дължащи се на течното състояние на тези продукти и на особеностите на почвата, върху която са се излели, които особености са попречили на събирането им, не могат да се считат за „присъщи на естеството на продуктите“ по смисъла на член 14, параграф 1, второ изречение от Директива 92/12, изменена с Директива 94/74.
 (1) ОВ C 224, 16.9.2006 г.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/10
 Определение на Съда (осми състав) от 28 ноември 2013 г. (преюдициално запитване от Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires — Белгия) — дисциплинарно производство срещу Jean Devillers
 (Дело C-167/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 от Процедурния правилник на Съда - Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires - Понятие за национална юрисдикция по смисъла на член 267 ДФЕС - Липса на компетентност на Съда))
 2014/C 102/12
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil régional d'expression française de l'ordre des médecins vétérinaires
 Страна в главното производство
 Jean Devillers
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil régional d'expression française de l'Ordre des médecins vétérinaires (Регионален съвет на съсловната организация на ветеринарните лекари от френската езикова общност (Белгия) — Тълкуване на член 3 от Регламент (ЕО) No 1/2005 на Съвета от 22 декември 2004 година относно защитата на животните по време на транспортиране и свързаните с това операции и за изменение на Директиви 64/432/ЕИО и 93/119/ЕО и Регламент (ЕО) No 1255/97 (ОВ L 3, 2005 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 62, стр. 3) — Преюдициално запитване, отправено от съсловна организация — Понятие за юрисдикция по смисъла на член 267 ДФЕС — Компетентност на Съда — Недостатъчно доказателства за фактическата и правна обстановка — Допустимост на въпроса
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз очевидно не е компетентен да отговори на въпроса, поставен от Conseil régional d’expression française de l’ordre des médecins vétérinaires (Белгия) в решението му от 23 март 2013 г.
 (1) ОВ C 164, 08.06.2013 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/29
 Определение на председателя на първи състав на Съда от 29 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Corte suprema di cassazione, Италия) — Procuratore generale della Repubblica presso la Corte Suprema di Cassazione/Demba Ngagne
 (Дело C-140/11) (1)
 2011/C 252/69
 Език на производството: италиански
 Председателят на първи състав на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 152, 21.5.2011 г.


text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/10
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 4 март 2013 година — Снежана Сомова/Главен директор на Столично управление „Социално осигуряване“
 (Дело C-103/13)
 2013/C 129/18
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Снежана Сомова
 Ответник: Главен директор на Столично управление „Социално осигуряване“
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 48, алинея 1 и член 49, алинеи 1 и 2 от Договора за функционирането на Европейския съюз, съобразно фактите по главното производство да се тълкуват, че допускат национална норма на държава членка, като разглежданата в главното производство по член 94, ал. 1 от Кодекса за социалното осигуряване — относно изискването за прекратяване на осигуряването като основание за отпускане на пенсия за старост на гражданин на държава членка, който към датата на подаване на заявлението за пенсия осъществява дейност като самостоятелно заето лице в друга държава членка и попада в приложното поле на Регламент (ЕИО) No 1408/71 (1) на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността?
 2.
 Следва ли от член 94, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, тълкуван във връзка с член 48, алинея 1, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз, че допуска изключение от правилото за сумиране на осигурителния стаж за осигурителни периоди, завършени в друга държава членка преди датата на прилагането на регламента от държавата членка, пред която е подадено искането за пенсиониране, като предоставя правото на избор на осигуреното лице да посочи същите периоди за сумиране и да прецени необходимостта от сумирането, когато придобитият стаж само по правото на държавата, пред която се подава заявлението, не е достатъчен, за да се придобие правото на пенсия, и който може да бъде придобит само чрез заплащане на осигурителни вноски?
 При същите обстоятелства, член 48, алинея 1, буква а) от Договора за функционирането на Европейския съюз допуска ли отказът от прилагането на член 46, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността — за сумиране на осигурителни периоди след датата на прилагането му, да се извърши по преценка на осигуреното лице, като не посочи в заявлението за пенсиониране завършени осигурителни периоди в друга държава членка?
 3.
 Следва ли член 12, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, да се тълкува, че не допуска признаването на осигурителен стаж чрез заплащане на осигурителни


text:
вноски, като предвиденото по параграф 9, алинея 3 от [преходните и заключителни разпоредби на] Кодекса за социалното осигуряване по българското право, когато при условията на главното производство така признатият осигурителен стаж ще съвпадне с осигурителни периоди, завършени по правото на друга държава членка?
 4.
 Следва ли член 12, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, да се тълкува в смисъл, че допуска държава членка да прекрати плащането занапред и да иска възстановяването на всички плащания за отпусната по националното ѝ право пенсия за старост на гражданин на тази държава, когато предвидените в текста на регламента изисквания са налице само към датата на отпускането на пенсията, и по съображения, основани само на националното право, според които към датата на отпускането на пенсията не е прекратено осигуряването на лицето в друга държава членка, признат е осигурителен стаж чрез заплащане на осигурителни вноски по националното право, без да се вземат предвид завършени към датата на отпускане на пенсията осигурителни периоди в друга държава членка и без да се излагат съображения, че е следвало да се определи различен размер на пенсията?
 В случай че е допустимо възстановяването на плащанията на пенсията, то следва ли от принципите за равностойност и ефективност по правото на Европейския съюз, че се дължи и лихва, когато по националното право на държавата членка не се предвижда лихва при възстановяване на пенсия, отпусната по международен договор?
 (1) OB L 149, стр. 2; Специално българско издание: глава 5, том 1, стр. 26


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/52
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 13 декември 2007 г. — N/Комисия
 (Дело F-95/05) (1)
 (Публична служба - Срочно наети служители - Назначаване - Длъжност „ръководител на администрацията“ - Трети страни - Неблагоприятно становище на медицинската служба)
 (2008/C 22/98)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: N (Брюксел) (представители: първоначално K.H. Hagenaar, avocat, впоследствие J. van Drooghenbroeck и T. Demaseure, avocats, накрая I. Kletzlen, avocate]
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и K. Herrmann]
 Предмет
 От една страна, отмяна на решението на Комисията да не назначи жалбоподателя в качеството му на срочно нает служител на длъжността „ръководител на администрацията“ в Гвинея Конакри в резултат на неблагоприятно становище на медицинската служба и, от друга страна, искане за обезщетение.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на директора на дирекция K „Външна служба“ на генерална дирекция „Външни отношения“ на Комисията на Европейските общности от 15 април 2005 г., с което жалбоподателят е уведомен, че няма да бъде назначен за ръководител на администрацията на Делегацията в Гвинея.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 3)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 10 от 14.1.2006 г., стр. 22 (дело, което първоначално е регистрирано в Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер T-377/05 и е прехвърлено в Съда на публичната служба на Европейския съюз с Определение от 15.12.2005 г.).


text:
 24.5.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 128/14
 Решение на Съда (първи състав) от 3 април 2008 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — J.C.M. Beheer BV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-124/07) (1)
 (Шеста директива ДДС - Доставяне на услуги, свързани със застрахователни сделки - Застрахователни брокери и агенти)
 (2008/C 128/22)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: J.C.M. Beheer BV
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 13, Б, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 15, стр. 1) — Доставяне на услуги, свързани със застрахователни и презастрахователни сделки, извършвани от застрахователни брокери и агенти — Данъчнозадължено лице, което действа като подагент на агент
 Диспозитив
 Член 13, Б, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че застрахователен брокер или агент не е пряко свързан със страните по застрахователния или презастрахователния договор, за чието сключване той има принос, а има само косвена връзка с последните чрез друго данъчнозадължено лице, пряко свързано с една от тези страни, с което този застрахователен брокер или агент има договорна връзка, допуска доставената от последния услуга да се освободи от данък върху добавената стойност на основание на посочената разпоредба.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/7
 Решение на Съда (трети състав) от 11 април 2013 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud — Чешка република) — Blanka Soukupová/Ministerstvo zemědělství
 (Дело C-401/11) (1)
 (Селско стопанство - ФЕОГА - Регламент (ЕО) No 1257/1999 - Подпомагане на развитието на селските райони - Подпомагане за ранно пенсиониране - Прехвърлител на възраст най-малко 55 години, който не е достигнал нормалната пенсионна възраст към момента на прехвърлянето - Понятие „нормална пенсионна възраст“ - Национално законодателство, определящо различна пенсионна възраст в зависимост от пола, а за жените–и от броя на отгледаните деца - Общи принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация)
 2013/C 156/10
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší správní soud
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Blanka Soukupová
 Ответник: Ministerstvo zemědělství
 Предмет
 Преюдициално запитване — Nejvyšší správní soud — Тълкуване на член 11 от Регламент (ЕО) No 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти (ОВ L 160, стр. 80; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 28, стр. 134), както и на общите принципи на равно третиране и недопускане на дискриминация — Подпомагане за ранно пенсиониране в земеделското стопанство, дължимо при навършване поне на 55 години, но без достигане на нормалната пенсионна възраст към момента на прехвърлянето — Понятието „нормална пенсионна възраст“ — Национална правна уредба, определяща различна пенсионна възраст в зависимост от пола, а по отношение на жените — според броя на отгледаните от тях деца
 Диспозитив
 Не е съвместимо с правото на Съюза и на неговите общи принципи на равно третиране и на недопускане на дискриминация, ако в изпълнение на разпоредбите на национален пенсионен режим на дадена държава членка, отнасящи се до изискуемата възраст за придобиване на право на пенсия за осигурителен стаж и възраст, „нормалната пенсионна възраст“ по смисъла на член 11, параграф 1, второ тире от Регламент (ЕО) No 1257/1999 на Съвета от 17 май 1999 година относно подпомагане на развитието на селските райони от Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) и за изменение и отмяна на някои регламенти се определя по различен начин в зависимост от пола на заявилия подпомагане за ранно пенсиониране в селското стопанство, а по отношение на заявителите жени — в зависимост от броя на децата, отгледани от заинтересованото лице.
 (1) ОВ C 311, 22.10.2011 г.


text:
 14.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 40/15
 Молба за консултативно становище от Съда на ЕАСТ, подадена от Stavanger tingrett от 24 октомври 2007 г., по делото L'Oréal Norge AS срещу Per Aarskog AS и други
 (Дело E-9/07)
 (2008/C 40/06)
 С писмо от 24 октомври 2007 г., получено в деловодството на съда на 31 октомври 2007 г., към Съда на ЕАСТ бе отправена молба от Follo tingrett (Районен съд на Follo) за консултативно становище по делото Seabrokers L'Oréal Norge AS срещу Per Aarskog AS и други по следните въпроси:
 1.
 Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 89/104/ЕИО на Съвета да се разбира в смисъл, че собственикът на дадена търговска марка има право да предотврати вноса от трети страни извън ЕИП, когато този внос се извършва без съгласието на собственика на търговската марка?
 2.
 Трябва ли член 7, параграф 1 от Директива 89/104/ЕИО да се разбира в смисъл, че международното изчерпване е позволено?


text:
 14.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/5
 Преюдициално запитване, отправено от Tartu Ringkonnakohus (Република Естония) на 11 май 2012 г. — Karuse AS/Politsei- ja Piirivalveamet
 (Дело C-222/12)
 2012/C 209/08
 Език на производството: естонски
 Запитваща юрисдикция
 Tartu Ringkonnakohus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: A. Karuse AS
 Ответник: Politsei- ja Piirivalveamet
 Преюдициален въпрос
 Формулировката „във връзка с [...] поддръжка на пътищата“, използвана в дефиницията на изключението по член 13, параграф 1, буква з) от Регламент (ЕО) No 561/2006 (1) на Европейския парламент и на Съвета, следва ли да се тълкува в смисъл, че включва самосвал с общо тегло от 25,5 t, който по обществен път транспортира чакъл от кариерата до мястото, където се извършват работи по ремонт и поддръжка на пътищата?
 (1) Регламент (ЕО) No 561/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година за хармонизиране на някои разпоредби от социалното законодателство, свързани с автомобилния транспорт, за изменение на Регламенти (ЕИО) No 3821/85 и (ЕО) No 2135/98 на Съвета и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 3820/85 на Съвета (ОВ L 102, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 8, стр. 214).


text:
 17.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 231/57
 Поправка на публикуваното в Официален вестник известие по дело T-161/17
 (
 Официален вестник на Европейския съюз C 151от 15 май 2017 г.
 )
 (2017/C 231/74)
 Известието по дело T-161/17, Le Pen/Парламент, трябва да се чете по следния начин:
 Жалба, подадена на 11 март 2017 г. — Le Pen/Парламент
 (Дело T-161/17)
 (2017/C 151/49)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Marion Le Pen (Сен-Клу, Франция) (представители: M. Ceccaldi и J.-P. Le Moigne, avocats)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Генералния секретар на Европейския парламент с дата 6 януари 2017 г., прието на основание членове 33, 43, 62, 67 и 68 от Решение 2009/C 159/01 на Бюрото на Европейския парламент от 19 май и от 9 юли 2008 г.„за установяване на мерки по прилагане на Устава на членовете на Европейския парламент“, изменено, с което се установява наличието на вземане срещу жалбоподателя в размер на 41 554 EUR въз основа на недължимо изплатени суми за парламентарни сътрудници и с което се обосновава събирането на тази сума, като на компетентния разпоредител с бюджетни средства се възлага в сътрудничество със счетоводството на институцията да я събере на основание член 68 от Мерките по прилагане и членове 66, 78, 79 и 80 от Финансовия регламент;
 —
 да отмени дебитно известие No 2017-22 от 11 януари 2017 г., с което жалбоподателят се уведомява, че спрямо него е констатирано вземане в размер от 41 554 EUR с решението на Генералния секретар от 6 януари 2017 г. за възстановяване на недължимо изплатени суми за парламентарни сътрудници и за прилагане на член 68 от Мерките по прилагане и членове 78, 79 и 80 от Финансовия регламент;
 —
 да осъди Европейския парламент да заплати всички съдебни разноски в настоящото производство;
 —
 да осъди Европейския парламент да плати на г-жа Le Pen сумата от 50 000 EUR за покриване на подлежащи на възстановяване съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две основания.
 1.
 Първо основание: пороци, засягащи процесуалната законосъобразност на обжалваните актове. Това основание съдържа пет части.
 —
 Първа част, съгласно която компетентността за вземане на финансови решения, засягащи членовете на Европейския парламент, принадлежи на Бюрото му, а не на Генералния секретар.
 —
 Втора част, съгласно която Бюрото на Европейския парламент не може да измени естеството и обхвата на своята компетентност. Генералният секретар впрочем не се позовал на никакво надлежно делегиране от страна на председателя на Бюрото на Парламента, което да го овластява да приеме и връчи обжалваните актове по повод уреждане на финансови въпроси, засягащи член на Европейския парламент.
 —
 Трета част, съгласно която обжалваните актове не били мотивирани в достатъчна степен и разкривали наличието на пристрастност.
 —
 Четвърта част, изведена от нарушение на съществени процесуални правила.
 —
 Пета част, изведена от липсата на лично разглеждане на преписката от Генералния секретар на Европейския парламент.
 2.
 Второ основание: пороци, засягащи материалноправната законосъобразност на обжалваните актове. Това основание съдържа шест части.
 —
 Първа част, изведена от накърняване на принципите на


text:
оправдани правни очаквания и на правна сигурност.
 —
 Втора част, изведена от несъществуването на фактите, на които се основават обжалваните актове.
 —
 Трета част, съгласно която обжалваните актове били опорочени от злоупотреба с власт.
 —
 Четвърта част, съгласно която обжалваните актове били опорочени от злоупотреба с процесуални права.
 —
 Пета част, изведена от дискриминационния характер на обжалваните актове и от наличието на fumus persecutionis.
 —
 Шеста част, изведена от липсата на независимост на OLAF.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/34
 Определение на Общия съд от 28 септември 2012 г. — Heads!/СХВП (HEADS)
 (Дело T-639/11) (1)
 (Марка на Общността - Отказ за регистрация - Оттегляне на заявката за регистрация - Липса на основание за произнасяне)
 2012/C 366/68
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Heads! GmbH & Co. KG (Мюнхен, Германия) (представители: A. Jaeger-Lenz и T. Bösling, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 11 октомври 2011 г. (преписка No R 2348/2010-1) относно заявка за регистрацията на словната марка „HEADS“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2.
 Осъжда жалбоподателя да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 49, 18.02.2012 г.


text:
 20.7.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 207/21
 Жалба, подадена на 29 април 2013 г. от Biasutti Hotels srl, понастоящем Hotels Biasutti Snc срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 февруари 2013 г. по съединени дела T-278/00, Т-280/00, Т-282/00, Т-286/00 и Т-288/00, Т-295/00, Albergo Quattro Fontane и др./Комисия
 (Дело C-236/13 P)
 2013/C 207/34
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Biasutti Hotels srl, понастоящем Hotels Biasutti Snc (представители: A. Bianchini и F. Busetto, avvocati)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Comitato „Venezia vuole vivere“
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното определение на Общия съд,
 —
 да се уважат предявените в първоинстанционното производство искания и в резултат от това:
 —
 да се отмени, ако е необходимо и доколкото жалбоподателите имат интерес от това, Решение 2000/394/ЕО на Комисията от 25 ноември 1999 година относно мерките за помощ в полза на предприятията на територията на Венеция и Киоджа, предвидени със Закон No 30/1997 и Закон No 206/1995 за намаляване на социалноосигурителните вноски,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени посоченото решение, доколкото установява задължение за връщане на предоставените намаления, ведно с лихвите за посочените в решенето периоди,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски и по двете съдебни производства.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата се изтъкват следните девет основания:
 Първо основание: определението е неправилно, тъй като не приема, че разглежданите мерки не предоставят никакво предимство на техните бенефициери, предвид компенсационния им характер.
 Второ основание: определението е неправилно, тъй като изключва или във всички случаи оценява способността на разглежданите мерки да засегнат конкуренцията и търговията между държавите членки.
 Трето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 2, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 2, буква б) ДФЕС) и по член 87, параграф 3, буква б) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква б) ДФЕС).
 Четвърто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 87, параграф 3, буква в) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС).
 Пето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогациите по член 87, параграф 3, букви г) и д) ЕО (понастоящем член 107, параграф 3, букви г) и д) ДФЕС).
 Шесто основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на дерогацията по член 86, параграф 2 ЕО (понастоящем член 106, параграф 2 ДФЕС).
 Седмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва наличието на помощ и по този начин нарушава член 88, параграф 3 ЕО (понастоящем член 108, параграф 3 ДФЕС) и член 15 от Регламент No659/1999 (1).
 Осмо основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент No 659/1999 по отношение на разпореждането за връщане.
 Девето основание: определението е неправилно, тъй като изключва приложимостта на член 14, параграф 1 от Регламент No 659/1999 по отношение на прилагането на лихви.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/56
 Жалба, подадена на 5 февруари 2010 г. — Reisenthel/СХВП — Dynamic Promotion (щайги и кошове)
 (Дело T-53/10)
 2010/C 100/83
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peter Reisenthel (Gilching, Германия) (представител: Rechtsanwältin E. Aliki Busse)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Dynamic Promotion Co. Ltd (Банкок, Тайланд)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на трети апелативен състав от 6 ноември 2009 г., в което е нанесена поправка на 10 декември 2009 г., No на преписката R 621/2009-3;
 —
 при условията на евентуалност, на жалбоподателя да се предостави restitutio in integrum
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирани дизайни или модели на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Дизайни или модели на Общността No 217955-0001 за „щайги и кошове“
 Притежател на дизайна или модела на Общността: Dynamic Promotion Co. Ltd
 Страна, която иска обявяване на недействителността на дизайна или модела на Общността: жалбоподателя
 Решение на отдела по заличаването: отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата като неоснователна
 Изложени правни основания: Нарушаване на правото на изслушване и неправилно упражняване от страна на апелативния състав на правото на преценка.


text:
 27.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/36
 Жалба, подадена на 21 май 2015 г. — Sociedad General de Aguas de Barcelona/Комисия
 (Дело T-253/15)
 (2015/C 245/42)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Sociedad General de Aguas de Barcelona, SA (Барселона, Испания) (представител: J. de Juan Casadevall, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 при условията на евентуалност да отмени обжалваното решение в частта, с която е разпоредено възстановяване на непреките придобивания след 21 декември 2007 г. и не признато правото да се ползва изцяло данъчното предимство за целия период, предвиден в член 12, параграф 5 от Кралски законодателен декрет 4/2004 от 5 март, с който се одобрява преработеният текст на Закона за корпоративния данък, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Решението, обжалвано в настоящото производство, е същото като обжалваното по дела T-12/15, Banco de Santander и Santusa/Комисия и T-252/15 Ferrovial, SA и др./Комисия.
 Основанията и основните доводи са сходни на вече изтъкнатите по тези дела.
 Твърди се по-специално грешка при прилагане на правото, що се отнася до изискването за селективност, злоупотреба с власт и нарушение на принципите на равенство и защита на оправданите правни очаквания.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/62
 Жалба, подадена на 25 септември 2015 г. — Унгария/Комисия
 (Дело T-554/15)
 (2015/C 398/76)
 Език на производството: унгарски
 Страни
 Жалбоподател: Унгария (представители: M. Z. Fehér и G. Koós)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени частично Решение C (2015) 4805 на Комисията от 15 юли 2015 г. относно принос на предприятията от тютюневата промишленост към здравеопазването, доколкото с посоченото решение се разпорежда преустановяване на прилагането както на прогресивните данъчни ставки, така и на намалението на облагането в случай на инвестиране, предвидени в Закон XCIV от 2014 г. относно приноса на предприятията от тютюневата промишленост към здравеопазването за 2015 г. (a dohányipari vállalkozások 2015. évi egészségügyi hozzájárulásáról szóló 2014. évi XCIV. törvény), одобрен от унгарския парламент, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от злоупотреба с правото на преценка, явна грешка в преценката и нарушение на принципа на пропорционалност
 —
 На първо място, жалбоподателят твърди, че разпореждайки преустановяването Комисията е допуснала явна грешка в преценката, като по този начин е превишила пределите на своето право на преценка и е нарушила в същото време принципа на пропорционалност.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на забраната за дискриминация и на принципа на равно третиране
 —
 На второ място, жалбоподателят твърди, че практиката на Комисията в областта на преустановяването може да се квалифицира като непоследователна, от което произтича нарушение на забраната за дискриминация и на принципа на равно третиране.
 3.
 Третото основание е изведено от неспазване на задължението за мотивиране и нарушение на принципа на добра администрация, както и на правото на защита
 —
 На трето място, жалбоподателят подчертава по-специално, че като е разпоредила преустановяването, Комисията не е изпълнила задължението си за мотивиране.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от задължението за лоялно сътрудничество и правото на ефективна съдебна защита
 —
 В този контекст жалбоподателят поддържа, че в резултат от разпореждането на Комисията за преустановяване са нарушени основните права и гаранции като задължението за лоялно сътрудничество и правото на ефективна съдебна защита.
 5.
 Петото основание е изведено от противоречивия и недостатъчно точен характер на решението
 —
 В тази връзка жалбоподателят поддържа, че приемайки решението си за преустановяване, Комисията не е взела предвид факта, че в случай на самостоятелно определяне на данъка при плащането унгарските власти не са в състояние да попречат на отпускането на помощта и добавя, че решението на Комисията е противоречиво и що се отнася до предмета на преустановяването. Вследствие на това Комисията не е формулирала ясна норма за поведение, въпреки че е наложила на унгарските власти да изпълнят това решение.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/25
 Решение на Общия съд от 25 ноември 2014 г. — UniCredit/СХВП — Union Investment Privatfonds (UNIWEB и UniCredit Wealth Management)
 (Съединени дела T-303/06 RENV и T-337/06 RENV) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявки за словни марки на Общността „UNIWEB“ и „UniCredit Wealth Management“ - По-ранни национални словни марки „UNIFONDS“ и „UNIRAK“ и по-ранна национална фигуративна марка „UNIZINS“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Поредица или семейство от марки - Възможност за свързване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009) - Искания на встъпилата страна за отмяна и изменение - Член 134, параграф 3 от Процедурния правилник)
 (2015/C 016/41)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: UniCredit SpA, по-рано UniCredito Italiano SpA (Генуа, Италия) (представители: G. Floridia, R. Floridia и G. Sironi, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Union Investment Privatfonds GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представител: J. Zindel, авокат)
 Предмет
 Жалби срещу две решения на втори апелативен състав на СХВП от 5 септември 2006 г. (съединени преписки R 196/2005-2 и R 211/2005-2) и от 25 септември 2006 г. (съединени преписки R 456/2005-2 и R 502/2005-2), постановени в производства по възражение между Union Investment Privatfonds GmbH и UniCredito Italiano SpA.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбите.
 2)
 Отхвърля направените от Union Investment Privatfonds GmbH искания за отмяна и изменение.
 3)
 Осъжда UniCredit SpA да заплати съдебните разноски, с изключение на направените от Union Investment Privatfonds.
 4)
 Union Investment Privatfonds понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 26, 30.12.2006 г.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/38
 Решение на Общия съд от 2 март 2010 г. — Doktor/Съвет
 (Дело T-248/08 P) (1)
 (Жалба - Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Срок за изпитване - Удължаване на срока за изпитване - Оценка в края на срока за изпитване - Уволнение след изтичане на срока за изпитване - Член 34 от Правилника - Изопачаване на фактите и доказателствата - Задължение за мотивиране на Съда на публичната служба)
 2010/C 100/59
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Frantisek Doktor (Братислава, Словакия) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Vitsentzatos и M. Bauer)
 Предмет
 Жалба срещу решение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 16 април 2008 г. по дело Doktor/Съвет (F 73/07, все още непубликувано в Сборника), с която се иска, от една страна, отмяна на посоченото съдебно решение и, от друга страна, получаване на обезщетение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Г-н Frantisek Doktor и Съветът на Европейския съюз понасят направените от тях съдебни разноски в рамките на настоящата съдебна инстанция.
 (1) ОВ C 223, 30.8.2008 г.


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/15
 Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada (Испания) на 8 март 2012 г. — Promociones y Construcciones BJ 200 S.L. и други
 (Дело C-125/12)
 2012/C 174/22
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Mercantil no 1 de Granada
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Promociones y Construcciones BJ 200 S.L., Ignacio Alba Muñoz, Administrador concursal de Promociones y Construcciones BJ 200 S.L., и Agencia Estatal de la Administración Tributaria
 Преюдициални въпроси
 1.
 Член 199, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/112/ЕО (1) на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, според който „1. Държавите членки могат да предвидят, че лицето — платец на ДДС, е данъчнозадълженото лице, за което е направена някоя от следните доставки: [...] ж) доставката на недвижими вещи, продадени от длъжник, срещу когото е произнесено съдебно решение за изпълнение при процедура за публична продан“ — когато съдебното производство е производство по несъстоятелност, открито с обявяването на неплатежоспособността на посочения длъжник — следва ли да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба се отнася само до прехвърлянията, които попадат стриктно в рамките на ликвидационното естество на това производство или в ликвидационната фаза, в която се намира производството, така че отчуждаването на такъв имот трябва да се осъществи вследствие на цялостното осребряване на имуществото на длъжника, или, след като производството по несъстоятелност може, сред други възможности, да доведе до ликвидацията на неплатежоспособното дружество, тази разпоредба следва да се тълкува в смисъл, че тя се отнася до всяко прехвърляне на недвижими имоти, извършено от обявения за неплатежоспособен длъжник през цялото производство по несъстоятелност?
 2.
 Член 199, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност следва ли да се тълкува в смисъл, че „процедура[та] за публична продан“, на която той се позовава, включва колективно съдебно производство по несъстоятелност, в което — извън фазата на задължително осребряване на имуществото на длъжника и единствено поради причини, свързани с изгодността, е осъществена доброволна продажба на един или повече от неговите имоти, или, напротив, в смисъл, че той се отнася само до процедурите за принудително изпълнение, предназначени за осребряване на имуществото на длъжник, срещу когото е произнесено съдебно решение за изпълнение?
 3.
 В последния случай, ако член 199, параграф 1, буква ж) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност се отнася стриктно до производства за принудително изпълнение, предназначени за осребряване на имуществото на длъжник, срещу когото е произнесено съдебно решение за изпълнение, може ли същата тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че тя изключва промяната на данъчнозадълженото по ДДС лице във всички случаи на прехвърляне на недвижим имот от страна на длъжник, който е обявен за неплатежоспособен, по причини, свързани с благоприятност, в интерес на масата на несъстоятелността и извън производството по общо осребряване на неговото имущество, така че прилагането на национален закон, който е разширил


text:
 29.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/4
 Решение на Съда (трети състав) от 14 февруари 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-274/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Член 56 ЕО - Национална разпоредба, която ограничава правата на глас на акционерите в предприятията от енергийния сектор - Ограничение, приложимо за публичните образувания)
 (2008/C 79/06)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: H. Støvlbæk и R. Vidal Puig)
 Ответник: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 56 ЕО — Национална разпоредба, която предвижда в определени случаи ограничаване на правата на глас в предприятията от енергийния сектор
 Диспозитив
 1)
 Като е запазило в сила мерки като предвидените в двадесет и шеста допълнителна разпоредба към Закон 55/1999 от 29 декември 1999 г. за данъчните, административните и социални мерки, в редакцията на тази разпоредба съгласно член 94 от Закон 62/2003 от 30 декември 2003 г., които мерки ограничават правата на глас, съответстващи на притежаваните от публичните образувания акции в испанските предприятия от енергийния сектор, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 56 ЕО.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006 г.


text:
 17.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 370/25
 Определение на Общия съд от 21 октомври 2011 г. — Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril/Комисия
 (Дело T-335/09) (1)
 (Жалба за отмяна - Програма MEDA I - Специално споразумение за финансиране - Упълномощаване на Европейския съюз да събере вземанията, дължими на Кралство Мароко от трето лице - Дебитно известие - Напомнително писмо - Актове, които не могат да се разглеждат отделно от договор - Акт, който не подлежи на обжалване - Недопустимост)
 2011/C 370/41
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE (Порто, Португалия) (представители: A. Pinto Cardoso и L. Fuzeta da Ponte, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A.-M. Rouchaud-Joët и S. Delaude, подпомагани от R. Faria da Cunha, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на дебитно известие No 3230905272, издадено от Комисията на 12 юни 2009 г., а от друга страна, на писмото от 3 август 2009 г., с което Комисията разпорежда плащането на сумата, поискана с дебитното писмо, както и на свързаните с нея лихви за забава
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Groupement Adriano, Jaime Ribeiro, Conduril — Construção, ACE.
 (1) ОВ C 267, 7.11.2009 г.


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/5
 Определение на Съда (осми състав) от 12 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunale ordinario di Cagliari — Италия) — Наказателно производство срещу Roberto Siddu
 (Дело C-478/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник - Идентични преюдициални въпроси - Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС - Свобода на установяване - Свободно предоставяне на услуги - Хазартни игри - Национална правна уредба - Реорганизация на системата за концесии чрез времево изравняване на сроковете за концесиите - Нов публичен търг - Концесии със срок, по-кратък от срока на предходните концесии - Ограничаване - Императивни съображения от обществен интерес - Пропорционалност))
 (2015/C 127/06)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale ordinario di Cagliari
 Страна в главното производство
 Roberto Siddu
 Диспозитив
 Членове 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, както и принципите на равно третиране и на ефективност трябва да се тълкуват в смисъл, че те допускат национално законодателство като разглежданото в главното производство, което предвижда организирането на нова тръжна процедура, отнасяща се до концесии със срок, по-кратък от този на предоставените по-рано концесии, поради реорганизация на системата чрез времево изравняване на сроковете на концесиите.
 (1) ОВ C 7, 12.1.2015 г.


text:
 21.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 428/19
 Жалба, подадена на 13 септември 2016 г. — Foshan Lihua Ceramic/Комисия
 (Дело T-654/16)
 (2016/C 428/21)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Foshan Lihua Ceramic (Foshan City, Китай) (представител: B. Spinoit и D. Philippe, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение C(2016) 2136 на Комисията от 11 юли 2016 година, с което се отхвърля искане за частично междинно преразглеждане, ограничено до дъмпинговите аспекти във връзка с окончателните антидъмпингови мерки, наложени върху вноса на керамични плочки с произход от Китайската народна република с Регламент за изпълнение (ЕС) No 917/2011 на Съвета;
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага едно-единствено основание, с което твърди, че ответникът е нарушил член 17, параграф 3 във връзка с член 11, параграф 3 и член 11, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 г. за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (1).
 (1) ОВ L 343, 2009 г., стр. 51 и поправки в OB L 7, 12.1.2010г., стр. 22; в OB L 36, 10.2.2011г., стр. 20 и в OB L 44, 19.2.2016г., стр. 20.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/10
 Преюдициално запитване, отправено от Върховен административен съд (България) на 2 ноември 2016 година — „ТТЛ“ ЕООД/Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София
 (Дело C-553/16)
 (2017/C 022/15)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Върховен административен съд
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„ТТЛ“ ЕООД
 Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и данъчно-осигурителна практика“ — София
 Преюдициални въпроси
 1.
 Чл. 5, § 4 и чл. 12, буква „б“ от Договора за Европейския съюз допускат ли национална правна норма като чл. 175, ал. 2, т. 3 от ДОПК, която възлага на местно дружество — платец на дохода при източника задължение за заплащане на лихви за периода от датата на изтичане на срока за внасянето на данъка върху дохода до деня, когато чуждестранното лице, установено в друга държава-членка, докаже наличието на основание за прилагане на СИДДО, по която Република България е страна, включително в случаите, когато съгласно спогодбата данък не се дължи или се дължи в по-нисък размер.
 2.
 Чл. 49, чл. 54, чл. 63 и чл. 65, § 1 и 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз допускат ли правна норма като чл. 175, ал. 2, т. 3 от ДОПК и данъчна практика, при която от дружеството-платец на доход при източника се събират лихви за периода от датата на изтичане на срока за внасянето на данъка върху дохода до деня, когато чуждестранното лице, установено в друга държава-членка, докаже наличието на основание за прилагане на СИДДО, по която Република България е страна, включително в случаите, когато съгласно спогодбата данък не се дължи или се дължи в по-нисък размер.


text:
 30.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 226/6
 Решение на Съда (първи състав) от 9 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Bíróság — Република Унгария) — Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt./Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 (Дело C-115/10) (1)
 (Обща селскостопанска политика - Регламент (ЕО) No 1782/2003 - Допълнителна национална директна помощ - Условия за предоставяне)
 2011/C 226/10
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bábolna Mezőgazdasági Termelő, Fejlesztő és Kereskedelmi Zrt.
 Ответник: Mezőgazdasági és Vidékfejlesztési Hivatal Központi Szerve
 Предмет
 Преюдициално запитване — Fővárosi Bíróság — Тълкуване на член 1, параграф 4 от Регламент (ЕИО) No 3508/92 на Съвета от 27 ноември 1992 година относно установяването на интегрирана система за администриране и контрол на определени схеми за подпомагане на Общността (ОВ L 355, стр. 1) и на член 1 и член 10, буква а) от Регламент (ЕО) No 1259/1999 на Съвета от 17 май 1999 година за създаване на общи правила за схеми за пряко подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика (ОВ L 160, стр. 113) — Национална правна уредба, с която се изключват от ползването от допълнителната национална помощ, свързана със схемата на единно плащане на площ производителите, срещу които е образувано производство по несъстоятелност — Възможност на държавите членки да установят условия за допустимост на ползване от допълнителната национална помощ, които не са предвидени за предоставянето на въпросната общностна помощ
 Диспозитив
 Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета 29 септември 2003 година относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители и за изменение на Регламенти (ЕИО) No 2019/93, (ЕО) No 1452/2001, (ЕО) No 1453/2001, (ЕО) No 1454/2001, (ЕО) No 1868/94, (ЕО) No 1251/1999, (ЕО) No 1254/1999, (ЕО) No 1673/2000, (ЕИО) No 2358/71 и (ЕО) No 2529/2001, изменен с Решение 2004/281/ЕО на Съвета от 22 март 2004 г., трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, която изключва ползването на допълнителна национална помощ от юридически лица, които упражняват селскостопанска дейност на територията на съответната държава членка, по съображение че спрямо тях тече производство за доброволна ликвидация, доколкото условието да не е налице такова производство не е било предмет на предварително разрешение от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 134, 22.5.2010 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/43
 Жалба, подадена на 26 август 2008 г. — Atlantean/Комисия
 (Дело T-368/08)
 (2008/C 301/74)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Atlantean Ltd (Killybegs, Ирландия) (представители: M. Fraser, D. Hennessy, Solicitors, G. Hogan SC, E. Regan и C. Toland, Barristers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение C(2008) 3236 на Комисията от 26 юни 2008 г., адресирано до Ирландия в отговор на искането й във връзка с кораба Atlantean,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя във връзка с това производство.
 Правни основания и основни доводи
 По настоящото дело жалбоподателят подава жалба за частична отмяна на Решение C (2008) 3236 окончателен на Комисията от 26 юни 2008 г., с което се отхвърля искането на Ирландия, свързано с притежавания от жалбоподателя кораб Atlantean, за увеличаване на капацитета съгласно четвъртата многогодишна програма за ориентиране (МПО IV), която е насочена към подобряване на безопасността, мореплаването, хигиената, качеството на продуктите и условията на труд за корабите с обща дължина по-голяма от 12 метра. Първоначалното Решение 2003/245/ЕО на Комисията от 4 април 2003 г. (1), с което се отхвърля искането на Ирландия, е отменено с Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2006 г. в частта относно притежавания от жалбоподателя кораб Atlantean (2).
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят поддържа, че обжалваното решение не е прието въз основа на критериите, установени в Решение 97/413/ЕО на Съвета (3), които според жалбоподателя са подходящата правна основа, а съгласно член 11, параграф 5 от Регламент 2371/2002/ЕО на Съвета (4). Ето защо жалбоподателят твърди, че Комисията не само не е била оправомощена да приеме решението, но и е нарушила принципите на забрана на обратното действие, на правната сигурност, на защита на оправданите правни очаквания, на недопускане на дискриминация, на равно третиране и на пропорционалност. Той посочва, че Комисията не е изпълнила задължението си за мотивиране, предвидено в член 253 ЕО, както и че е нарушила правото на жалбоподателя да бъде изслушан и правото му на собственост. Освен това жалбоподателят твърди, че Комисията е злоупотребила с правомощията си, действала е недобросъвестно и е допуснала неизвинима и явна грешка в решението си. Той поддържа също, че Комисията е надхвърлила границите на оперативната си самостоятелност.
 Освен това жалбоподателят твърди, че с приемането на обжалваното решение Комисията цели да се противопостави на свързаното искане за обезщетение за вреди, направено от жалбоподателя в рамките на висящото пред Първоинстанционния съд дело T-125/08 (5), поради което тя не действа добросъвестно.
 (1) ОВ L 90, 8.4.2003 г., стр. 48.
 (2) Решение на Първоинстанционния съд от 13 юни 2006 г. по дело Atlantean/Комисия T-192/03, Recueil, 2006 г., стр. II-42.
 (3) Решение на Съвета от 26 юни 1997 г. относно целите и подробните правила за преструктуриране на общностния сектор на рибарството за периода от 1 януари 1997 г. до 31 декември 2001 г. с оглед на постигане на устойчиво равновесие между ресурсите и тяхната експлоатация (ОВ L 175, 3.7.1997 г., стр. 27).
 (4) Регламент 2371/2002/ЕО на Съвета от 20 декември


text:
 6.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 101/5
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Krefeld (Германия) на 30 ноември 2012 г. — Marc Brogsitter/Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf
 (Дело C-548/12)
 2013/C 101/11
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Krefeld
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Marc Brogsitter
 Ответници: Fabrication de Montres Normandes Eurl., Karsten Fräßdorf
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 5, точка 1 от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) да се тълкува в смисъл, че подалото иск лице, което твърди, че е било увредено от нарушаващо условията на конкуренция действие, което съгласно германското право следва да се определи като непозволено увреждане, извършено от негов договорен партньор, установен в друга държава по договора, се позовава срещу това лице на права, произтичащи от даден договор, дори и когато искът му почива на деликтната гражданска отговорност?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


text:
 1.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/7
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 2 март 2015 г. — Nokia Italia SpA и др./Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC) и др.
 (Дело C-110/15)
 (2015/C 178/07)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Nokia Italia SpA, Hewlett-Packard Italiana srl, Telecom Italia SpA, Samsung Electronics Italia SpA, Dell SpA, Fastweb SpA, Sony Mobile Communications Italy SpA, Wind Telecomunicazioni SpA
 Ответници: Ministero per i beni e le attività culturali (MiBAC), Società italiana degli autori ed editori (SIAE), Istituto per la tutela dei diritti degli artisti interpreti esecutori (IMAIE), в ликвидация, Associazione nazionale industrie cinematografiche audiovisive e multimediali (Anica), Associazione produttori televisivi (Apt)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Допуска ли общностната правна уредба — по-специално съображение 31 и член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО (1) — национална правна уредба (по-специално член 71-sexies от италианския LDA [legge sul diritto d’autore (Закон за авторското право)] във връзка с член 4 от Декрет от 30 декември 2009 г.), която предвижда, че по отношение на носители и устройства, придобити за цели, явно различни от копиране за лично ползване, тоест единствено за професионално ползване, определянето на критериите за предварително освобождаване от такса да бъде предмет на договаряне между частноправни субекти — или „свободно договаряне“ — по-специално на „протоколи за приложения“ съгласно посочения член 4, при липсата на общи разпоредби и без никакви гаранции за равно третиране между SIAE [Италианско дружество на авторите и издателите] и субектите, задължени да плащат обезщетение, или техните професионални организации?
 2)
 Допуска ли общностната правна уредба — по-специално съображение 31 и член 5, параграф 2, буква б) от Директива 2001/29/ЕО — национална правна уредба (по-специално член 71-sexies от италианския LDA във връзка с член 4 от Декрет от 30 декември 2009 г. и указанията на SIAE за възстановяване на такси), която предвижда, че по отношение на носители и устройства за цели, явно различни от тези за копиране за лично ползване, тоест единствено за професионално ползване, възстановяването на таксата може да се изисква само от крайния ползвател, но не и от производителя на носители и устройства?
 (1) Директива 2001/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 май 2001 година относно хармонизирането на някои аспекти на авторското право и сродните му права в информационното общество (ОВ L 167, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 230).


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/6
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 2 юли 2008 г. — German Graphics Graphische Maschinen GmbH/A. van der Schee в качеството й на синдик на Holland Binding BV
 (Дело C-292/08)
 (2008/C 272/07)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: German Graphics Graphische Maschinen GmbH
 Ответник: A. van der Schee в качеството й на синдик на Holland Binding BV
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 25, параграф 2 от Регламента относно несъстоятелността (1) да се тълкува в смисъл, че думите „при условие, че тази конвенция (Регламент (ЕО) No 44/2001 (2)) се прилага“ означават, че правилата относно признаването и изпълнението на Регламент (ЕО) No 44/2001 могат да се обявят за приложими спрямо, различни от посочените в член 25, параграф 1 от Регламента за несъстоятелността решения едва тогава, когато предварително е направена проверка дали съгласно член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) No 44/2001 тези решения не попадат извън материалното приложно поле на посочения регламент?
 2.
 Трябва ли член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) No 44/2001, във връзка с член 7, параграф 1 от Регламента относно несъстоятелността да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че дадена вещ, за която се прилага клауза за запазване на собствеността, се намира в държавата на образуване на производството по несъстоятелност към момента на образуване на посоченото производство срещу купувача, има за последица това, че претенция на продавача, основана на тази клауза за запазване на собствеността, каквато е в случая претенцията на German Graphics, трябва де се счита за претенция, свързана с несъстоятелността по смисъла на член 1, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕО) No 44/2001, която следователно не попада в приложното поле на посочения регламент?
 3)
 Оказва ли влияние на отговора на втория въпрос обстоятелството, че имуществените активи, които са част от масата на несъстоятелността се определят съгласно правото на държавата на образуване на производството съгласно член 4, параграф 2, буква б) Регламента за несъстоятелността?
 (1) Регламент (ЕО) No 1346/2000 на Съвета от 29 май 2000 година относно производството по несъстоятелност (ОВ L 160, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 1, стр. 143).
 (2) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ 2001 г., L 12, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


text:
 26.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/3
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Mainz (Германия) на 3 януари 2011 г. — Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH/Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
 (Дело C-1/11)
 2011/C 95/04
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Mainz
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Interseroh Scrap and Metal Trading GmbH
 Ответник: Sonderabfall-Management-Gesellschaft Rheinland-Pfalz mbH (SAM)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Прилага ли се и към участниците в превоза член 18, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1013/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 14 юни 2006 година относно превози на отпадъци (1)?
 2.
 Ако отговорът е отрицателен, първичното общностно право ограничава ли член 18, параграф 1 от посочения регламент за целите на защитата на поверителната търговска информация?
 3.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос, член 18, параграф 4 от посочения регламент ограничава ли за целите на защитата на поверителната търговска информация задължението на уреждащото превоза лице по член 18, параграф 1 чрез съдържащия се в приложение VII документ да съобщи и на получателя на отпадъците кой е производителят или събирачът на отпадъците?
 4.
 При утвърдителен отговор на третия въпрос, трябва ли степента на ограничението да се преценява във всеки отделен случай чрез претегляне на интересите (съответният търговски интерес, от една страна, и защитата на околната среда, от друга)?
 (1) ОВ L 190, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 172.


text:
 9.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/39
 Жалба, подадена на 25 октомври 2016 г. — La Quadrature du Net и др./Комисия
 (Дело T-738/16)
 (2017/C 006/49)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: La Quadrature du Net (Париж, Франция) French Data Network (Амиен), Fédération des Fournisseurs d’Accès à Internet Associatifs (Fédération FDN) (Амиен) (представител: H. Roy, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да обяви, че Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1250 на Комисията от 12 юли 2016 г. противоречи на членове 7, 8 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз,
 —
 да отмени това решение.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат четири основания.
 1.
 Първото основание е нарушение на Хартата на основните права на Европейския съюз (наричана по-нататък „Хартата“), тъй като правната уредба на Съединените щати допуска събиране на информация на общо основание. Такова нарушение било налице в Решение за изпълнение (ЕС) 2016/1250 на Комисията от 12 юли 2016 г. съгласно Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно адекватността на защитата, осигурявана от Щита за личните данни в отношенията между ЕС и САЩ (наричано по-нататък „обжалваното решение“), тъй като в него не се отчитало, че правната уредба на Съединените щати засяга по-конкретно същественото съдържание на основното право на зачитане на личния живот, гарантирано от член 7 от Хартата.
 2.
 Второто основание е нарушение на Хартата доколкото в обжалваното решение неправилно се установявало, че щитът за личните данни в отношенията между ЕС и САЩ гарантира равностойно по същество равнище на защита на основните права в сравнение с това, което е осигурено в рамките на Съюза, въпреки че правната уредба на Съединените щати не ограничава допустимото използване на данните в рамките на необходимото.
 3.
 Третото основание е нарушение на Хартата, доколкото в обжалваното решение не се отчита, че правната уредба на Съединените щати не предвижда ефективни правни средства и въпреки тази липса се приема, че е налице горепосочената равностойност на защитата.
 4.
 Четвъртото основание е нарушение на Хартата, доколкото в обжалваното решение била допусната явна грешка в преценката при извода, че Щитът за личните данни в отношенията между ЕС и САЩ гарантира равностойна защита в сравнение с тази, която е осигурена в рамките на Съюза, въпреки че правната уредба на Съединените щати не предвижда независим контрол.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/24
 Решение на Съда (четвърти състав) от 17 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Oberlandesgericht Bamberg — Германия) — Наказателно производство срещу Mohammad Ferooz Qurbani
 (Дело C-481/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Женевска конвенция от 28 юли 1951 г. за статута на бежанците - Член 31 - Гражданин на трета страна, влязъл в държава членка, след като е преминал през друга държава членка - Ползване на услугите на трафиканти - Незаконно влизане и пребиваване - Представяне на преправен паспорт - Наказателни санкции - Липса на компетентност на Съда))
 2014/C 315/36
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberlandesgericht Bamberg
 Страна в главното наказателно производство
 Mohammad Ferooz Qurbani
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз не е компетентен да отговори на преюдициалните въпроси, отправени от Oberlandesgericht Bamberg (Германия) с акт от 29 август 2013 г. по дело C-481/13.
 (1) ОВ C 352, 30.11.2013 г.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/36
 Жалба, подадена на 10 май 2017 г. — Bank of New York Mellon/EUIPO — Nixen Partners („NEXEN“)
 (Дело T-278/17)
 (2017/C 213/49)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: The Bank of New York Mellon Corp. (Ню Йорк, Ню Йорк, Съединени щати) (представители: A. Klett и K. Schlüter, lawyers)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Nixen Partners (Париж, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „NEXEN“ — заявка за регистрация No 13 374 152
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 23 февруари 2017 г. по преписка R 1570/2016-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение от 23 февруари 2017 г. по преписка R 1570/2016-2 и да отхвърли възражението;
 —
 да осъди EUIPO да понесе съдебните разноски, както и тези в производствата пред апелативния състав и пред отдела по споровете, включително и всички необходими разноски на жалбоподателя в тези производства.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/47
 Решение на Общия съд от 6 март 2015 г. — Braun Melsungen/СХВП (SafeSet)
 (Дело T-513/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „SafeSet“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75, първо изречение от Регламент No 207/2009 - Служебна проверка на фактите - Член 76, параграф 1 от Регламент No 207/2009))
 (2015/C 138/61)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: B. Braun Melsungen AG (Мелзунген, Германия) (представител: M.-C. Seiler, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 27 юни 2013 г. (преписка R 1598/2012-1), свързано със заявка за регистрация на словния знак „SafeSet“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда B. Braun Melsungen AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 336, 16.11.2013 г.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/45
 Жалба, подадена на 26 август 2008 г. — Uralita/Комисия
 (Дело T-349/08)
 (2008/C 285/83)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Uralita, SA (Maдрид, Испания) (представители: I. Forrester, QC, K. Struckmann, P. Lindfelt, J. Garcia-Nieto Esteva, lawyers)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Комисията от 11 юни 2008 г. — Преписка COMP/F/38.695 — Натриев хлорат, в частта, която се отнася до Uralita; и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С тази жалба жалбоподателят иска, на основание член 230 ЕО, частична отмяна на Решение C(2008) 2626 окончателен на Комисията от 11 юни 2008 г. (Преписка COMP/38.695 — Натриев хлорат) във връзка с производство по прилагане на член 81, параграф 1 ЕО и член 53, параграф 1 от Споразумението за ЕИП, в частта, в която то определя, че жалбоподателят трябва да бъде солидарно отговорен за нарушението, за което се твърди, че е извършено от Aragonesas, в което жалбоподателят притежава дялове, през периода от 16 декември 1996 г. до 9 февруари 2000 г.
 Жалбоподателят се позовава на две правни основания в подкрепа на своите твърдения.
 Първо, той твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е вменила поведението на Aragonesas на Uralita въз основа на отговорност дружество майка — дъщерно дружество.
 Второ, жалбоподателят твърди, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото, като е вменила поведението на Aragonesas на Uralita въз основа на правоприемство.


text:
 15.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 448/21
 Определение на Общия съд от 14 октомври 2014 г. — Ben Ali/Съвет
 (Дело T-166/13) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис - Замразяване на средства - Продължаване - Последици от отмяната на предишна мярка за замразяване на средства - Липса на основание за произнасяне - Извъндоговорна отговорност - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
 (2014/C 448/27)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali (Saint-Étienne-du-Rouvray, Франция) (представител: A. de Saint Rémy, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: G. Étienne и A. De Elera)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на Решение 2013/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2013 година за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис (ОВ L 32, стр. 20), в частта, в която решението се отнася до жалбоподателя, и от друга страна, искане за изплащане на обезщетение.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по искането за отмяна на Решение 2013/72/ОВППС на Съвета от 31 януари 2013 година за изменение на Решение 2011/72/ОВППС относно ограничителни мерки, насочени срещу определени лица и образувания с оглед на положението в Тунис, в частта, в която се отнася до г-н Mehdi Ben Tijani Ben Haj Hamda Ben Haj Hassen Ben Ali.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Г-н Ben Ali и Съветът на Европейския съюз понасят направените поотделно от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 156, 1.6.2013 г.


text:
 16.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/26
 Жалба, подадена на 20 април 2011 г. — Inglewood и др./Европейски парламент
 (Дело T-229/11)
 2011/C 211/57
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: лорд Inglewood (Пенрит, Обединено кралство), Georges Berthu (Лонгре, Франция), Guy Bono (Сен-Мартен-дьо-Кро, Франция), David Robert Bowe (Лийдс, Обединено кралство), Brendan Donnelly (Лондон, Обединено кралство), Catherine Guy-Quint (Курнон д’Оверн, Франция), Christine Margaret Oddy (Ковънтри, Обединено кралство), Nicole Thomas-Mauro (Еперне, Франция), Gary Titley (Болтън, Обединено кралство), Vincenzo Viola (Палермо, Италия), и Maartje van Putten (Амстердам, Нидерландия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis, É. Marchal, D. Abreu Caldas, avocats)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да установи, че решението на Бюрото на Парламента от 1 април 2009 г. за изменение на допълнителната доброволна пенсионноосигурителна схема на членовете на Европейския парламент е незаконосъобразно,
 —
 да отмени обжалваните решения,
 —
 да осъди Парламента да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите оспорват решението на Бюрото на Парламента от 1 април 2009 г. за изменение на допълнителната доброволна пенсионноосигурителна схема на членовете на Европейския парламент.
 В подкрепа на жалбата си те излагат четири правни основания, изведени от:
 —
 нарушение на придобитите въз основа на нормативен акт права и нарушение на принципа на правната сигурност,
 —
 нарушение на принципите на равно третиране и пропорционалност, доколкото с обжалваните решения възрастта за пенсиониране е повишена с три години, без да се предвидят преходни мерки,
 —
 нарушение на член 29 от Правилника за изплащане на разноски и надбавки на членовете на Европейския парламент, който предвижда квесторите и генералният секретар да следят за тълкуването и стриктното прилагане на този правилник,
 —
 явна грешка в преценката, допусната при вземането на решението на Бюрото от 1 април 2009 г. за изменение на правилника, на основание на който са приети обжалваните решения.