text:
 10.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/14
 Жалба, подадена на 24 юни 2013 г. — ZZ/ЕСВД
 (Дело F-59/13)
 2013/C 233/23
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: D. de Abreu Caldas, A. Coolen, É. Marchal и S. Orlandi, avocats)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя последователните срочни договори, по които е наеман, да бъдат преобразувани в договор за неопределено време и прослуженото време в качеството му на договорно нает служител със спомагателни функции да бъда признато за служебен стаж като договорно нает служител
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението, с което се отхвърля искането на жалбоподателя;
 —
 договорът на жалбоподателя като договорно нает служител със спомагателни функции да бъде преобразуван в договор на служител за неопределено време по член 3а от Условията за работа на другите служители (УРДС);
 —
 ЕСВД да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/38
 Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 25 юни 2015 г. — TrustBuddy AB/Lauri Pihlajaniemi
 (Дело C-311/15)
 (2015/C 294/48)
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TrustBuddy AB
 Ответник: Lauri Pihlajaniemi
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 3, буква б) от Директива 2008/48/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета да се тълкува в смисъл, че за кредитор следва да се счита и търговец, който предлага по интернет така наречените peer-to-peer кредити на потребители и упражнява спрямо тях обичайно принадлежащото на кредитора право да взема решения относно условията, предоставянето и събирането на кредита, въпреки че средствата за кредитите се осигуряват от анонимни частноправни лица и остават отделени от имуществото на търговеца?
 (1) Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 година относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета (ОВ L 133, стр. 66).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/13
 Определение на Съда (четвърти състав) от 23 април 2008 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (Chancery Division) — Обединено кралство) — The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation/Commissioners of Inland Revenue
 (Дело C-201/05) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Свобода на установяване - Свободно движение на капитали - Пряко данъчно облагане - Корпоративен данък - Дивиденти от акции, изплатени от чуждестранно дружество на местно дружество - Режим на чуждестранните контролирани дружества (ЧКД) - Положение, свързано с трета страна - Квалифициране на искове, предявени срещу данъчната администрация - Отговорност на държава-членка за нарушение на общностното право)
 (2008/C 209/18)
 Език на производството: английски
 Препращаща юрисдикция
 High Court of Justice (Chancery Division)
 Страни в главното производство
 Ищец: The Test Claimants in the CFC and Dividend Group Litigation
 Ответник: Commissioners of Inland Revenue
 Предмет
 Преюдициално запитване — High Court of Justice (Chancery Division) — Тълкуване на членове 43, 49 и 56 ЕО — Национално данъчно законодателство — Корпоративен данък — Освобождаване — Дивиденти, изплатени от други дружества на дружество, установено на националната територия — Положение, което се различава в зависимост от държавата, в която са установени другите дружества
 Диспозитив
 1)
 Член 43 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава-членка, което освобождава от корпоративен данък дивидентите, които местно дружество получава от друго местно дружество, но предвижда облагането с този данък на дивидентите, които местно дружество получава от чуждестранно дружество, в което местното дружество има участие, даващо му възможност да упражнява определено влияние върху решенията на чуждестранното дружество и да определя неговата дейност, и едновременно с това предоставя данъчен кредит за действително изплатения данък от разпределящото дружество в държавата, за която е местно — при условие че данъчната ставка върху дивидентите с чуждестранен произход не е по-висока от прилаганата данъчна ставка за дивидентите с национален произход, както и че данъчният кредит е поне равен на платената сума в държавата-членка на разпределящото дружество, до облагаемия размер в държавата-членка на дружеството получател.
 Член 56 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска законодателство на държава-членка, което освобождава от корпоративен данък дивидентите, които местно дружество получава от друго местно дружество, но предвижда облагането с този данък на дивидентите, които местно дружество получава от чуждестранно дружество, в което местното дружество притежава поне 10 % от правата на глас, и едновременно с това предоставя данъчен кредит за действително изплатения данък от разпределящото дружество в държавата, за която е местно, при условие че данъчната ставка върху дивидентите с чуждестранен произход не е по-висока от прилаганата данъчна ставка за дивидентите с национален произход, както и че данъчният кредит е поне равен на платената сума в държавата-членка на разпределящото дружество, до облагаемия размер в държавата-членка на дружеството получател.
 Член 56 ЕО трябва, по-нататък, да се тълкува в смисъл, че не допуска законодателство на държава-членка, което освобождава от корпоративен данък дивидентите, които местно дружество получава от друго местно дружество и едновременно с това предвижда облагането с този данък на


text:
дивидентите, които местно дружество получава от чуждестранно дружество, в което то притежава под 10 % от правата на глас, без да му предоставя данъчен кредит за действително изплатения от разпределящото дружество данък в държавата, за която то е местно.
 2)
 Член 56 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска законодателство на държава-членка, което позволява да се освободят от корпоративен данък някои дивиденти, които местни застрахователни компании са получили от местни дружества, но изключва освобождаването за подобни дивиденти, получени от чуждестранни дружества, доколкото това води до по-неблагоприятно третиране на последните дивиденти.
 3)
 Член 43 ЕО и член 48 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат в данъчната основа на местно дружество, установено в държава-членка, да бъдат включени реализирани от чуждестранно контролирано дружество печалби в друга държава-членка, когато за тези печалби там е предвидено по-ниско ниво на данъчно облагане в сравнение с приложимото в първата държава, освен ако това включване е свързано само с изцяло привидни договорености, които целят да се избегне заплащането на обикновено дължимия национален данък.
 Следователно такава данъчна мярка не трябва да се прилага, когато въз основа на обективни факти, които могат да бъдат проверени от трети лица, се установи, независимо от наличието на съображения от данъчен характер, че това чуждестранно контролирано дружество реално е установено в приемащата държава-членка и действително осъществява стопанска дейност там.
 При все това, 43 ЕО и член 48 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национално данъчно законодателство, което налага определени изисквания, които трябва да се спазят, в случай че местното дружество иска да бъде освободено от вече платените данъци върху печалбите на това контролирано дружество в държавата, за която то е местно, при условие че тези изисквания имат за цел да се провери реалното установяване на чуждестранното контролирано дружество и действителното осъществяване на стопанска дейност от същото, без това да включва прекомерна административна принуда.
 4)
 Членове 56 ЕО—58 ЕО трябва да се тълкуват в смисъл, че те не са пречка за съществуването на законодателство на държава-членка, което предоставя данъчно предимство за корпоративния данък върху някои дивиденти, които местни дружества са получили от местни дружества, но изключва подобно предимство за дивидентите, получени от установени в трета страна дружества, а именно когато предоставянето на въпросното предимство е поставено в зависимост от условия, чието спазване може да бъде проверено от компетентните органи на тази държава-членка само при получаване на сведения от третата страна, в която е установено разпределящото дружество.
 5)
 При липса на общностна уредба във вътрешния правен ред на всяка държава-членка трябва да се посочат компетентните юрисдикции и да се приемат процесуални правила за съдебните производства, предназначени да гарантират защитата на правата, които правните субекти черпят от общностното право, включително определянето на вида на предявяваните от увредените лица искове пред националните юрисдикции. Последните са длъжни да гарантират все пак, че правните субекти разполагат с ефективен правен способ за защита, който им позволява да получат връщане на недължимо платения данък и на изплатените на посочената държава-членка или удържани от нея суми, които са пряко свързани с данъка. Що


text:
се отнася до други вреди, претърпени от дадено лице поради нарушение на общностното право, за което е отговорна държава-членка, последната е длъжна да поправи вредите, причинени на частноправните субекти при условията, посочени в точка 51 от Решение от 5 март 1996 г. по дело Brasserie du pêcheur и Factortame (C-46/93 и C-48/93), без това да изключва, че въз основа на националното право отговорността на държавата може да бъде реализирана при по-малко ограничителни условия.
 Когато се окаже, че законодателството на държава-членка съставлява забранено с член 43 ЕО ограничение пред свободата на установяване или забранено с член 56 ЕО ограничение пред свободното движение на капитали, препращащата юрисдикция може с оглед определяне на вредите, подлежащи на обезщетяване, да провери дали увредените лица са положили разумна грижа, за да избегнат вредата или да ограничат обхвата й, и дали по-специално са прибягнали навреме до всички способи за правна защита, които са имали на свое разположение. Все пак с оглед да се избегне възможността упражняването на правата, които член 43 ЕО и член 56 ЕО предоставят на частноправните субекти, да стане невъзможно или изключително трудно, препращащата юрисдикция може да определи дали прилагането на посоченото законодателство, евентуално във връзка с релевантните разпоредби на спогодби за избягване на двойното данъчно облагане, във всички случаи би довело до отхвърляне на претенциите на ищците в главното производство, отправени към данъчната администрация на съответната държава-членка.
 (1) ОВ C 182, 23.7.2005 г.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/50
 Определение на Общия съд от 7 юли 2014 г. — Group’Hygiène/Комисия
 (Дело T-202/13) (1)
 ((Жалба за отмяна - Околна среда - Директива 94/62/ЕО - Опаковки и отпадъци от опаковки - Директива 2013/2/ЕС - Ролки, тръби и цилиндрични вложки, около които се навиват гъвкави материали - Професионално сдружение - Липса на пряко засягане - Недопустимост))
 2014/C 315/85
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Group’Hygiène (Париж, Франция) (представители: J.-M. Leprêtre и N. Chahid-Nouraï, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Alcover San Pedro и J.-F. Brakeland)
 Предмет
 Искане за отмяна на Директива 2013/2/ЕС на Комисията от 7 февруари 2013 година за изменение на приложение I към Директива 94/62/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно опаковките и отпадъците от опаковки (ОВ L 37, стр. 10) в частта, в която Комисията включва ролките, тръбите и цилиндричните вложки, около които се навиват гъвкави материали, с изключение на ролките, тръбите и цилиндричните вложки, които са част от машини за производство и не се използват при представянето на продукта като единица стока за продажба, в списъка на примерите за стоки, онагледяващ прилагането на критериите за уточняване на понятието „опаковка“.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Не се произнася по искането за встъпване на Sphère France SAS и на Schweitzer SAS.
 3)
 Осъжда Group’Hygiène да понесе собствените си съдебни разноски, както и направените от Европейската комисия съдебни разноски.
 (1) ОВ C 171, 15.6.2013 г.


text:
 10.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 362/17
 Определение на Общия съд от 20 октомври 2011 г. — United Phosphorus/Комисия
 (Дело T-95/09) (1)
 (Продукти за растителна защита - Активно вещество напропамид - Невключване в приложение I към Директива 91/414/ЕИО - Приемане на последваща директива - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2011/C 362/24
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: United Phosphorus Ltd (Warrington, Cheshire, Обединено кралство) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално L. Parpala и N.B. Rasmussen, впоследствие L. Parpala, подпомагани от J. Stuyck, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2008/902/ЕО на Комисията от 7 ноември 2008 година относно невключването на напропамид в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и отнемането на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи това вещество
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 102, 1.5.2009 г.


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/26
 Решение на Общия съд от 26 февруари 2015 г. — Литва/Комисия
 (Дело T-365/13) (1)
 ((ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Разходи, изключени от финансиране - Мерки за развитие на селските райони - „Неблагоприятни природни условия“ и агроекология - Адекватност на проверките - Финансови корекции с единна ставка - Пропорционалност))
 (2015/C 118/34)
 Език на производството: литовски
 Страни
 Жалбоподател: Република Литва (представители: D. Kriaučiūnas, R. Krasuckaitė и A. Petrauskaitė)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Steiblytė и G. von Rintelen)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение за изпълнение 2013/214/ЕС на Комисията от 2 май 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (ОВ L 123, стр. 11)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение за изпълнение 2013/214/ЕС на Комисията от 2 май 2013 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) в частта, в която се налага финансова корекция от 5 % по отношение на агроекологичните мерки, които са свързани с критерия за използването на торове.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Република Литва и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 284, 28.9.2013 г.


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/36
 Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 14 ноември 2008 г. — GEMA/Комисия
 (Дело T-410/08 R)
 (Обезпечително производство - Решение на Комисията, с което се нарежда преустановяване на съгласувана практика в областта на колективното управление на авторски права - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
 (2009/C 32/69)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Gesellschaft für musikalische Aufführungs- und mechanische Vervielfältigungsrechte (GEMA) (Берлин, Германия) (представители: R. Bechtold и I. Brinker, avocats, подпомагани от проф. J. Schwarze)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre, O. Weber и A. Antoniadis)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на разпоредбите на член 3 във връзка с член 4, параграфи 2 и 3 от Решение C (2008) 3435 окончателен на Комисията от 16 юли 2008 година относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/C2/38.698 — CISAC) в частта му, която се отнася за жалбоподателя.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Първоинстанционният съд не се произнася по съдебните разноски.


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/7
 Решение на Съда (първи състав) от 15 март 2012 г. (преюдициално запитване от Okresný súd Prešov — Словакия) — Jana Pereničová, Vladislav Perenič/S.O.S. financ, spol. s r.o.
 (Дело C-453/10) (1)
 (Защита на потребителите - Договор за потребителски кредит - Неправилно посочване на годишния процент на разходите - Отражение на нелоялните търговски практики и на неравноправните клаузи върху действителността на договора в неговата цялост)
 2012/C 133/11
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Okresný súd Prešov
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Jana Pereničová, Vladislav Perenič
 Ответник: S.O.S. financ, spol. s r.o.
 Предмет
 Преюдициално запитване — Okresný súd Prešov — Тълкуване на член 4, параграф 1 и член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) и на Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета и на Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, и на Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялни търговски практики“) (ОВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260) — Договор за потребителски кредит, в който е уговорен прекомерно висок лихвен процент — Отражение на нелоялните търговски практики и на неравноправните клаузи върху действителността на договора като цяло.
 Диспозитив
 1.
 Член 6, параграф 1 от Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори трябва да се тълкува в смисъл, че когато преценява дали сключен между продавач или доставчик и потребител договор, съдържащ една или няколко неравноправни клаузи, може да се изпълнява и без тези клаузи, сезираната юрисдикция не може да се основе единствено на евентуално благоприятните за една от страните, в случая потребителят, последици от обявяването на недействителността на съответния договор в неговата цялост. Посочената директива обаче не е пречка за държава членка да предвиди, при спазване на правото на Съюза, че сключен между продавач или доставчик и потребител договор, съдържащ една или няколко неравноправни клаузи, е недействителен в неговата цялост, когато се окаже, че това гарантира по-добра защита на потребителя.
 2.
 Търговска практика като разглежданата по делото в главното производство, състояща се в посочването в договор за кредит на по-нисък от действителния годишен процент на разходите, трябва да се окачестви като „заблуждаваща“ по смисъла на член 6, параграф 1 от Директива 2005/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и за изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/ЕО, 98/27/ЕО и 2002/65/ЕО на Европейския парламент и на Съвета и Регламент (ЕО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета („Директива за нелоялните търговски практики“), доколкото тя подтиква или


text:
е възможно да подтикне средния потребител да вземе решение за сделка, което в противен случай не би взел. Националният съд трябва да провери дали това е така по делото в главното производство. Установяването на нелоялния характер на такава търговска практика представлява един от елементите, на които по силата на член 4, параграф 1 от Директива 93/13 компетентният съд може да основе преценката си за неравноправния характер на договорните клаузи относно цената на отпуснатия на потребителя кредит. Тази констатация обаче не се отразява непосредствено на преценката от гледна точка на член 6, параграф 1 от Директива 93/13 на действителността на сключения договор за кредит.
 (1) ОВ C 328, 04.12.2010 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/32
 Жалба, подадена на 20 ноември 2013 г. — Levi Strauss/СХВП — L&O Hunting Group (101)
 (Дело T-604/13)
 2014/C 24/58
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Levi Strauss & Co. (Сан Франциско, Съединени щати) (представители: адв. V. von Bomhard и адв. J. Schmitt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: L&O Hunting Group GmbH (Исни им Алгой, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 6 септември 2013 г., постановено по преписка R 1538/2012-2,
 —
 да осъди ответника и встъпилата страна, в случай че има такава, да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „101“ за стоки от класове 13, 25 и 28 — заявка за марка на Общността No 9 446 634
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „501“ за стоки от класове 16, 18 и 25, регистрирана като марка на Общността под No 26 708
 Решение на отдела по споровете: отхвърля изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламента относно марката на Общността.


text:
 15.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/39
 Жалба, подадена на 23 септември 2010 г. — Chatzidoukakis/Комисия
 (Дело F-84/10)
 ()
 2011/C 13/76
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Efstratios Chatzidoukakis (Schrassig, Люксембург) (представител: V. Christianos, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията да намали предоставената на жалбоподателя надбавка за обучение поради това, че неговият син получава финансова помощ от държава членка под формата на стипендия и заем.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени: 1) решението за намаляване на изплащаната на жалбоподателя „надбавка за обучение“, което следва от фиша за заплата за февруари 2010 г., както и въпросният фиш за заплата, доколкото намалява отчасти „надбавката за обучение“; 2) решението на Комисията от 26 февруари 2010 г. относно намаляването на изплащаната на жалбоподателя „надбавка за обучение“ и удържането на сумата от 375 EUR от тази надбавка, която удръжка се съдържа във фиша за заплата за март 2010 г.; 3) фишът за заплата за март 2010 г., в който се намалява изплащаната на жалбоподателя „надбавка за обучение“ и се удържа с обратно действие сумата от 375 EUR; 4) фишовете за заплата за месеците април-август 2010 г., доколкото съдържат частично намаление на „надбавката за обучение“; 5) решението на Комисията от 9 юли 2010 г., с което изрично се отхвърля жалбата;
 —
 Да се възстановят на жалбоподателя всички удържани суми заедно с лихвите;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 28.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/13
 Решение на Съда (седми състав) от 29 март 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Република Франция
 (Дело C-423/05) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Управление на отпадъците - Директиви 75/442/ЕИО и 1999/31/ЕО - Незаконни или неконтролирани депа за отпадъци)
 (2007/C 96/21)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Caeiros и M. Konstantinidis)
 Ответник: Република Франция (представители: G. de Bergues и O. Christmann)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на членове 4, 8 и 9 от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците (ОВ L 194, стр. 39), така като изменена от Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година за изменение на Директива 75/442/ЕИО относно отпадъците (ОВ L 78, стр. 32) и на член 14, буква а), б) и в) от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци (ОВ L 182, стр. 1) — Липса на необходими мерки за затваряне или саниране на незаконните или неконтролирани депа за отпадъци.
 Диспозитив
 1)
 Като не е приела всички необходими мерки, за да осигури спазването на членове 4, 8 и 9 от Директива 75/442/ЕИО на Съвета от 15 юли 1975 година относно отпадъците, така като изменена от Директива 91/156/ЕИО на Съвета от 18 март 1991 година и на член 14, буква а), б) и в) от Директива 1999/31/ЕО на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, Република Франция не е изпълнила задълженията, които произтичат за нея по силата на тези разпоредби.
 2)
 Осъжда Република Франция да заплати разноските.
 (1) ОВ C 48, 25.2.2006 г.


text:
 12.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/61
 Жалба, подадена на 3 ноември 2014 г. — ZZ/ЕСВД
 (Дело F-129/14)
 (2015/C 007/79)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: J.-N. Louis, R. Metz, D. Verbeke, avocats)
 Ответник: Европейската служба за външна дейност (ЕСВД)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на ЕСВД за освобождаване от длъжност на жалбоподателя, без намаляване на пенсионните му права.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ЕСВД от 16 януари 2014 г. за освобождаване от длъжност на жалбоподателя, без намаляване на пенсионните му права;
 —
 да се осъди ЕСВД да заплати съдебните разноски.


text:
 26.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/8
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 15 май 2013 година
 по дело E-12/12
 Надзорен орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Неизпълнение на задължения от страна по Споразумението — Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета)
 2013/C 277/06
 По дело Е-12/12 Надзорният орган на ЕАСТ срещу Исландия — ИСК за постановяване, че с неприемането на или с неуведомяването в предвидения срок на Надзорния орган на ЕАСТ относно мерките, необходими за транспонирането в националното си законодателство на акта, посочен в точка 7з от приложение XIX към Споразумението за Европейското икономическо пространство, а именно Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета, адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 27 от директивата и съгласно член 7 от Споразумението за ЕИП Съдът в състав: Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдия, излезе с решение на 15 май 2013 г., чийто диспозитив постановява:
 С настоящото Съдът:
 1.
 Постановява, че като не е приела или не е уведомила Надзорния орган в предвидения срок за мерките, необходими за транспонирането в своето законодателство на акта, посочен в точка 7з от приложение XIX към Споразумението за Европейското икономическо пространство, а именно Директива 2008/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2008 г. относно договорите за потребителски кредити и за отмяна на Директива 87/102/ЕИО на Съвета, адаптиран към Споразумението с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 27 от директивата и член 7 от Споразумението за ЕИП.
 2.
 Нарежда на Исландия да заплати съдебните разноски.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/46
 Определение на Общия съд от 24 юни 2015 г. — Wm. Wrigley Jr./СХВП (Extra)
 (Дело T-553/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „Extra“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Жалба, явно лишена от всякакво правно основание))
 (2015/C 311/50)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Wm. Wrigley Jr. Company (Wilmington, Delaware Съединени американски щати) (представители: M. Kinkeldey, S. Brandstätter и C. Schmitt, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 19 май 2014 г. (преписка R 218/2014-5) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „Extra“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Wm. Wrigley Jr. Company да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 351, 6.10.2014 г.


text:
 21.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 158/25
 Жалба, подадена на 29 февруари 2008 г. — Simões dos Santos/СХВП
 (Дело F-27/08)
 (2008/C 158/45)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Manuel Simões dos Santos (Аликанте, Испания) [представител: A. Creus Carreras, avocat]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар
 Предмет на производството
 Отмяна на няколко решения на Службата за хармонизация във вътрешния пазар, тъй като същите не изпълняват правилно решение по дело T-435/04, като не признават на жалбоподателя остатъка от точките, чието отнемане е отменено от Първоинстанционния съд, както и искане за заплащане на лихви за забава върху сумата, представляваща разликата със заплатата, която жалбоподателят е следвало да получи.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 3 декември 2007 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя на 8 август 2007 г. жалба, както и Решение No PERS-0l-07 относно присъждането на точки за повишаване в рамките на процедурата за повишаване за 2003 г., Решение ADM-07-17, с което се тълкува Решение ADM 03-35 относно кариерата и повишаването на длъжностните лица и срочно наетите служители, и писмо от 15 юни 2007 г., озаглавено „Definitive awarding of 2007 promotion points adopted by the Appointing Authority“,
 —
 да се осъди СХВП да заплати на жалбоподателя изчислени според определения от Първоинстанционния съд лихвен процент лихви за забава върху сумата, представляваща разликата със заплатата, която жалбоподателят е следвало да получи, ако остатъкът от точките за заслуги не е бил отнет,
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар да заплати съдебните разноски.


text:
 14.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 414/5
 Решение на Съда (четвърти състав) от 22 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Handelsgericht Wien — Австрия) — Thomas Cook Belgium NV/Thurner Hotel GmbH
 (Дело C-245/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Регламент (ЕО) No 1896/2006 - Процедура за европейска заповед за плащане - Просрочено възражение - Член 20, параграф 2 - Искане за преглед на европейската заповед за плащане - Възражение за липса на компетентност на съда по произход - Европейска заповед за плащане, издадена неправилно с оглед на изискванията, предвидени в Регламента - Липса на „явен“ характер - Липса на „извънредни“ обстоятелства))
 (2015/C 414/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Handelsgericht Wien
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Thomas Cook Belgium NV
 Ответник: Thurner Hotel GmbH
 Диспозитив
 Член 20, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1896/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за създаване на процедура за европейска заповед за плащане, изменен с Регламент (ЕС) No 936/2012 на Комисията от 4 октомври 2012 г., трябва да се тълкува в смисъл, че при обстоятелства като разглежданите в главното производство не допуска ответник — на когото съгласно този регламент е връчена европейска заповед за плащане — да има основание да иска преглед на заповедта, като твърди, че съдът по произход неправилно е приел, че е компетентен, основавайки се на посочена от молителя във формуляра на молбата за издаване на тази заповед информация, за която се твърди, че е невярна.
 (1) ОВ C 303, 8.9.2014 г.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/36
 Преюдициално запитване от Rechtbank Den Haag, заседаващ в ’s-Hertogenbosch (Нидерландия), постъпило на 12 февруари 2015 г. — Mehrdad Ghezelbash/Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie
 (Дело C-63/15)
 (2015/C 138/49)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Den Haag, заседаващ в ’s-Hertogenbosch
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Mehrdad Ghezelbash
 Ответник: Staatssecretaris van Veiligheit en Justitie
 Преюдициални въпроси
 1)
 Какъв е обхватът на член 27 от Регламент No 604/2013 (1), евентуално във връзка със съображение 19 от този регламент?
 Следва ли да се приеме, че на основание на този член в случай като настоящия — в който едва след положителния отговор на искането за поемане на отговорността да бъде разгледана молба за предоставяне на убежище чужденецът се запознава с това искане и представя доказателства, които биха могли да дадат основание да се смята, че компетентна да разгледа молбата за предоставяне на убежище е не замолената държава членка, а молещата държава членка, като впоследствие молещата държава членка нито проверява, нито представя тези документи на замолената държава членка — търсещото убежище лице разполага с (ефективни) способи за правна за защита, които му позволяват да обжалва или да иска преразглеждане на критериите за определяне на компетентната държава, посочени в глава III Регламент No 604/2013?
 2)
 В случай че чужденецът по принцип не може да се позовава на неправилното прилагане на критериите за определяне на компетентната държава членка нито на основание на Регламент No 604/2013, нито на основание на Регламент No 343/2003 (2), когато замолената държава членка е дала положителен отговор на искане за поемане на отговорност, следва ли да се приеме за правилно становището на ответника, че изключение от този принцип е възможно единствено в положения, свързани със семейството по смисъла на член 7 от Регламент No 604/2013, или е възможно да има други особени факти и обстоятелства, поради които чужденецът може да се позовава на неправилното прилагане на критериите за определяне на компетентната държава членка?
 3)
 Ако отговорът на втория въпрос е в смисъл, че наред с положенията, свързани със семейството, е възможно чужденецът може да се позовава на неправилното прилагане на критериите за определяне на компетентната държава членка и предвид наличието на други обстоятелства, възможно ли е фактите и обстоятелствата, описани в точка 12 от настоящото решение, да представляват такива особени факти и обстоятелства?
 (1) Регламент (ЕС) No 604/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държавата членка, компетентна за разглеждането на молба за международна закрила, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета държава или от лице без гражданство (ОВ L 180, стр. 31).
 (2) Регламент (ЕО) No 343/2003 на Съвета от 18 февруари 2003 година за установяване на критерии и механизми за определяне на държава членка, компетентна за разглеждането на молба за убежище, която е подадена в една от държавите членки от гражданин на трета страна (ОВ L 107, стр. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 6, стр. 56).


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/7
 Решение на Съда (втори състав) от 26 февруари 2015 г. (преюдициално запитване от Bayerisches Verwaltungsgericht München — Германия) — Andre Lawrence Shepherd/Bundesrepublik Deutschland
 (Дело C-472/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Пространство на свобода, сигурност и правосъдие - Убежище - Директива 2004/83/ЕО - Член 9, параграф 2, букви б), в) и д) - Минимални стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или на лицата без гражданство като бежанци - Условия за получаване на статут на бежанец - Действия на преследване - Съдебно преследване и наказване на лице от състава на въоръжените сили на Съединените щати, отказало да служи в Ирак))
 (2015/C 138/08)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bayerisches Verwaltungsgericht München
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Andre Lawrence Shepherd
 Ответник: Bundesrepublik Deutschland
 Диспозитив
 1)
 Разпоредбите на член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2004/83/ЕО на Съвета от 29 април 2004 година относно минималните стандарти за признаването и правното положение на гражданите на трети страни или лицата без гражданство като бежанци или като лица, които по други причини се нуждаят от международна закрила, както и относно съдържанието на предоставената закрила, трябва да се тълкуват в смисъл:
 —
 че те обхващат целия военен личен състав, включително логистичния или помощния персонал,
 —
 че те се отнасят до положение, в което самата изпълнявана военна служба би предполагала, в определен конфликт, да се извършват военни престъпления, включително положения, в които търсещият убежище участва само косвено в извършването на такива престъпления, при положение че при упражняването на своите функции той предоставя с разумна правдоподобност необходима подкрепа за подготовката или за изпълнението на същите,
 —
 че те не се отнасят изключително до положения, в които е установено, че вече са извършвани военни престъпления или могат да са от компетентността на Международния наказателен съд, но и до тези, в които търсещият убежище е в състояние да установи, че е много вероятно да бъдат извършени такива престъпления,
 —
 че преценката на фактите, която само националните органи извършват под контрола на съда, за да квалифицират положението на разглежданата служба, трябва да се основава на съвкупност от улики, която е от естество да установи, с оглед на всички разглеждани обстоятелства, и по-конкретно на относимите факти, свързани със страната на произход в момента на вземането на решение по молбата, както и личния статут и личното положение на молителя, че положението на службата прави правдоподобно извършването на твърдените военни престъпления,
 —
 че обстоятелствата, че военна намеса е била започната по силата на мандат от Съвета за сигурност на Организацията на обединените нации или въз основа на консенсус на международната общност, и че провеждащата операциите държава или държави преследват военните престъпления, трябва да бъдат взети предвид при преценката, която националните органи извършват, и
 —
 че отказът да изпълнява военната служба, трябва да е единственото средство, позволяващо на търсещия убежище да избегне участието в твърдените военни престъпления, и че вследствие на това, ако той се е въздържал да премине процедура по общия ред за отказ от военна служба, такова обстоятелство изключва всякаква


text:
закрила по член 9, параграф 2, буква д) от Директива 2004/83, освен ако посоченият молител докаже, че не е имал достъп до никаква процедура от такова естество в неговото конкретно положение.
 2)
 Разпоредбите на член 9, параграф 2, букви б) и в) от Директива 2004/83 следва да се тълкуват в смисъл, че при обстоятелства като тези в делото по главното производство не изглежда евентуалните мерки по отношение на лице от състава на въоръжените сили, поради неговия отказ да изпълнява службата си, като например налагане на наказание лишаване от свобода или уволнение от армията, да могат да се считат, от гледна точка на законното упражняване от съответната държава на правото ѝ да поддържа въоръжена сила, за толкова несъразмерни или дискриминационни, че да бъдат включени сред актовете на преследване, визирани в тези разпоредби. Това обаче следва да бъде проверено от националните органи.
 (1) ОВ C 336, 16.11.2013 г.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/6
 Решение на Съда (голям състав) от 19 юли 2012 г. — Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc./Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Европейска комисия и Европейска комисия/Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd
 (Съединени дела C-628/10 P и C-14/11 P) (1)
 (Обжалване - Конкуренция - Картели - Испански пазар на изкупуване и първична преработка на суров тютюн - Определяне на цените и разпределяне на пазара - Нарушение на член 81 ЕО - Отговорност на дружествата майки за неправомерното поведение на техните дъщерни дружества - Презумпция за невиновност - Право на защита - Задължение за мотивиране - Равно третиране)
 2012/C 295/08
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc. (представители: M. Odriozola Alén и A. João Vide, abogados)
 Други страни в производството: Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier и R. Sauer)
 и
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre, E. Gippini Fournier и R. Sauer)
 Други страни в производството: Alliance One International, Inc., Standard Commercial Tobacco Company, Inc., Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd (представители: M. Odriozola Alén и A. João Vide, abogados)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (четвърти състав) от 27 октомври 2010 г. — Решение по дело Alliance One International и др./Комисия (T-24/05), с което Общият съд отхвърля, по отношение на Alliance One International, Inc. и на Standard Commercial Tobacco Co. Inc., жалбата за отмяна на Решение C(2004) 4030 на Комисията от 20 октомври 2004 г. относно производство по прилагане на член 81 от Договора за ЕО (преписка COMP/C.38.238/B.2 — Сектор на суровия тютюн в Испания) във връзка с картел за определянето на плащаните на производителите цени и на изкупуваните от тях количества на испанския пазар на суров тютюн
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Alliance One International Inc. и Standard Commercial Tobacco Co. Inc. понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия, свързани с производството по обжалване по дело C-628/10 P.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски, както и тези на Alliance One International Inc., на Standard Commercial Tobacco Co. Inc. и на Trans-Continental Leaf Tobacco Corp. Ltd, свързани с производството по обжалване по дело C-14/11 P.
 (1) ОВ C 72, 5.3.2011 г.
 ОВ C 80, 12.3.2011 г.


text:
 10.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 233/9
 Решение на Общия съд от 4 юли 2013 г. — Laboratoires CTRS/Комисия
 (Дело T-301/12) (1)
 (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Заявление за издаване на разрешение за търговия за лекарствения продукт за хуманна употреба „Orphacol“ - Решение за отказ на Комисията - Регламент (ЕО) No 726/2004 - Директива 2001/83/ЕО - Утвърдено лечебно приложение - Изключителни обстоятелства)
 2013/C 233/16
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Laboratoires CTRS (Булон-Биянкур, Франция) (представители: K. Bacon, barrister, M. Utges Manley и M. Barnden, solicitors)
 Ответник: Европейска комисия (представители: E. White, M. Šimerdová и L. Banciella)
 Встъпили страни, подпомагащи жалбоподателя: Чешка република (представители: M. Smolek и D. Hadroušek); Кралство Дания (представители: V. Pasternak Jørgensen и C. Thorning); Френска република (представители: D. Colas, F. Gloaguen и S. Menez); Република Австрия (представители: C. Pesendorfer и A. Posch); Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer, впоследствие C. Murrel и накрая L. Christie, подпомагани от J. Holmes, barrister)
 Встъпила страна, подпомагаща ответника: Република Полша (представители: първоначално B. Majczyna и M. Szpunar, впоследствие B. Majczyna)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение за изпълнение C(2012) 3306 окончателен на Комисията от 25 май 2012 година, с което е отказано издаването на разрешение за търговия на основание Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета за лекарствения продукт-сирак за хуманна употреба „Orphacol — Холева киселина“
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение за изпълнение C(2012) 3306 окончателен на Комисията от 25 май 2012 година за отказ за издаване на разрешение за търговия на жалбоподателя за лекарствения продукт сирак за хуманна употреба „Orphacol — Холева киселина“ на основание Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета.
 2.
 Европейската комисия понася собствените си разноски и тези на Laboratoires CTRS.
 3.
 Чешката република, Кралство Дания, Френската република, Република Австрия, Република Полша и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия понасят собствените си разноски.
 (1) ОВ C 250, 18.8.2012 г.


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/9
 Жалба, подадена на 28 август 2012 г. — Федерална република Германия/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-399/12)
 2012/C 343/11
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: N. Graf Vitzthum и T. Henze)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на Съвета от 18 юни 2012 г. (1),
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си Федерална република Германия оспорва решението на Съвета от 18 юни 2012 г.„за установяване на позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз по отношение на определени резолюции, които трябва да бъдат гласуват в рамките на Международната организация по лозата и виното (OIV)“.
 Според федералното правителство в решението неправилно е посочено като правно основание член 218, параграф 9 ДФЕС. От една страна, член 218, параграф 9 ДФЕС се отнасял изключително до приемане на позиции на Съюза в органи, които са създадени с международни споразумения, по които Съюзът е член. За разлика от това обаче член 218, параграф 9 ДФЕС не намирал никакво приложение по отношение на представителството на държавите членки в органи на международни организации, в които държавите членки участват само чрез международни договори. От друга страна, член 218, параграф 9 ДФЕС обхващал само „актове с правно действие“, т.е. обвързващи международни актове. При резолюциите на OIV обаче не ставало въпрос за такива правни актове.
 Освен това не можело да се установи друго правно основание на решението на Съвета.
 (1) Документ No 11436/12 на Съвета „за установяване на позицията, която да бъде заета от името на Европейския съюз по отношение на определени резолюции, които трябва да бъдат гласувани в рамките на Международната организация по лозата и виното (OIV)“.


text:
 1.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 180/43
 Решение на Първоинстанционния съд от 19 юни 2009 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-369/05) (1)
 (ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Изключени от общностното финансиране разходи - Помощи за преструктурирането и конверсията в сектор вино - Помощи за подобряване на производството и пускането в продажба на меда - Понятие за понесена загуба на приходи вследствие изпълнението на плана - Член 13, параграф 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 1493/1999 - Понятие за интервенция с цел стабилизиране на земеделските пазари - Член 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1258/1999)
 2009/C 180/78
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno, abogado del Estado)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: F. Jimeno Fernández)
 Предмет
 Жалба за частична отмяна на решение 2005/555/ЕО на Комисията от 15 юли 2005 г., с което се изключват от общностното финансиране някои разходи, извършени от държавите-членки на основание Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ (ОВ L 188, стр. 36) в частта, в която то изключва някои разходи, направени от Кралство Испания в сектори вино и мед.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 296, 26.11.2005 г.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/41
 Решение на Общия съд от 9 април 2014 г. — MHCS/СХВП — Ambra (DORATO)
 (Дело T-249/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „DORATO“ - По-ранни национални марки и марки на Общността, представляващи етикети за гърлото на бутилка - Относителни основания за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) Noo 207/2009 - Правило 50, параграф 1 от Регламент (EО) Noo 2868/95))
 2014/C 175/55
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: MHCS (Еперне, Франция) (представители: P. Boutron, N. Moya Fernández и L.-É. Balleydier, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: P. Bullock, N. Bambara и A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Ambra S.A. (Варшава, Полша) (представител: M. Kaczan-Parchimowicz, avocat)
 Предмет
 Жалба за отмяна срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 19 февруари 2013 г. (преписка R 1877/2011-2) относно производство по възражение между MHCS и Ambra S.A.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда MHCS да заплати съдебните разноски, включително абсолютно необходимите разноски на Ambra S.A. в производството пред апелативния състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП).
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 3.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 104/47
 Решение на Общия съд от 16 февруари 2017 г. — DMC/EUIPO — Etike’ International (De Giusti ORGOGLIO)
 (Дело T-18/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „De Giusti ORGOGLIO“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „ORGOGLIO“ - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 104/67)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: DMC Srl (San Vendemiano, Италия) (представител: B. Osti, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: L. Rampini)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Etike’ International Srl (Baronissi, Италия) (представител: V. Fiorillo, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 5 ноември 2015 г. (преписка R 1764/2013-5) относно производство по възражение между Etike’ International и DMC.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда DMC Srl да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 90, 7.3.2016 г.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/38
 Жалба, подадена на 29 март 2017 г. — QD/EUIPO
 (Дело T-199/17)
 (2017/C 161/54)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: QD (представител: H. Tettenborn, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на EUIPO от 2 юни 2016 г., съобщено на жалбоподателя на 3 юни 2016 г., с което се отказва второ поред подновяване на договора на жалбоподателя като временно нает служител съгласно член 2, буква е) от УРДС и
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа жалбата си жалбоподателят излага шест основания.
 1.
 Първото основание е изведено от твърдения за нарушение на Правилника и на УРДС, и по-специално на член 110 от Правилника, на член 2, буква е) и на член 8 от УРДС.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдения за явна грешка в преценката.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила задължението за поверителност и задължението за полагане на дължимата грижа.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила принципа на добро управление (член 41, параграф 1, член 41, параграфи 2 и 3 от Хартата на основните права на ЕС).
 5.
 Петото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила изискванията на Регламент No 45/2001 (1), и по-специално на член 27, параграф 1 и параграф 2, буква б) от този регламент.
 6.
 Шестото основание е изведено от твърдения, че EUIPO нарушила обоснованите правни очаквания на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 30, стр. 142).


text:
 16.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/23
 Решение на Общия съд от 29 януари 2015 г. — Blackrock/СХВП („INVESTING FOR A NEW WORLD“)
 (Дело T-59/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „INVESTING FOR A NEW WORLD“ - Марка, представляваща рекламен лозунг - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 089/27)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Blackrock, Inc. (Уилмингтън, Делауеър, Съединени американски щати) (представители: S. Malynicz, barrister, K. Gilbert и M. Blair, solicitors)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: L. Rampini)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 31 октомври 2013 г. (преписка R 573/2013-1) относно заявка за регистрация на словния знак „INVESTING FOR A NEW WORLD“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Blackrock, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 129, 28.4.2014 г.


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/4
 Решение на Съда (пети състав) от 10 март 2016 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Safe Interenvios, SA/Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
 (Дело C-235/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм - Директива 2005/60/ЕО - Мерки за комплексна проверка на клиента - Директива 2007/64/ЕО - Платежни услуги във вътрешния пазар))
 (2016/C 156/05)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Safe Interenvios, SA
 Ответници: Liberbank, SA, Banco de Sabadell, SA, Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA
 Диспозитив
 1)
 Членове 5 и 7, член 11, параграф 1 и член 13 от Директива 2005/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година за предотвратяване използването на финансовата система за целите на изпирането на пари и финансирането на тероризъм, изменена с Директива 2010/78/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 24 ноември 2010 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която, от една страна, разрешава прилагането на мерки за стандартна комплексна проверка по отношение на клиенти, които са финансови институции, подлежащи на надзор за спазването на мерките за комплексна проверка, когато има подозрение за изпиране на пари или финансиране на тероризъм по смисъла на член 7, буква в) от тази директива, а от друга страна, изисква от институциите и лицата, обхванати от посочената директива, да прилагат мерки за засилена комплексна проверка на клиента въз основа на извършена от тях оценка на риска в ситуации, които по самото си естество предполагат висок риск от изпиране на пари или финансиране на тероризъм, като например преводите на средства.
 Освен това, дори когато няма такова подозрение или такъв риск, член 5 от Директива 2005/60, изменена с Директива 2010/78, позволява на държавите членки да приемат или да запазят в сила по-строги разпоредби, стига целта на тези разпоредби да е да се засили борбата срещу изпирането на пари или финансирането на тероризма.
 2)
 Директива 2005/60, изменена с Директива 2010/78, трябва да се тълкува в смисъл, че институциите и лицата, обхванати от тази директива, не могат да възпрепятстват изпълнението на надзорните задачи, които компетентните органи по член 21 от Директива 2007/64/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 97/7/ЕО, 2002/65/ЕО, 2005/60/ЕО и 2006/48/ЕО и за отмяна на Директива 97/5/ЕО, изменена с Директива 2009/111/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г., трябва да осъществяват по отношение на платежните институции, и не могат да заменят тези органи. Директива 2005/60, изменена с Директива 2010/78, трябва да се тълкува в смисъл, че макар финансовата институция да може, при изпълнение на задължението за наблюдение, което има спрямо своите клиенти, да взема предвид мерките за комплексна проверка, прилагани от платежните институции по отношение на собствените им клиенти, всички мерки за комплексна проверка, които тя взема, трябва


text:
да бъдат съобразени с риска от изпиране на пари и финансиране на тероризъм.
 3)
 Членове 5 и 13 от Директива 2005/60, изменена с Директива 2010/78, трябва да се тълкуват в смисъл, че национална правна уредба като разглежданата в главното производство, приета при упражняване било на правото на преценка, което държавите членки имат по силата на член 13 от тази директива, било на компетентността по член 5 от посочената директива, трябва да е съвместима с правото на Съюза, и по-конкретно с гарантираните в Договорите основни свободи. Макар такава национална правна уредба, предназначена да противодейства на изпирането на пари или финансирането на тероризъм, да преследва легитимна цел, която може да оправдае ограничаването на основните свободи, и макар презумпцията, че превеждането от институция в обхвата на посочената директива на средства в държави, различни от тази, в която тя е установена, винаги предполага висок риск от изпиране на пари или финансиране на тероризъм, да е в състояние да гарантира осъществяването на посочената цел, тази правна уредба все пак надхвърля необходимото за постигането на преследваната с нея цел, доколкото установената с нея презумпция се прилага за всеки превод на средства и не подлежи на оборване в случаите на преводи на средства, които обективно не предполагат такъв риск.
 (1) ОВ C 235, 21.7.2014 г.


text:
 5.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 326/18
 Жалба, подадена на 19 юли 2016 г. от Федерална република Германия срещу решението, постановено от Общия съд (трети състав) на 10 май 2016 г. по дело T-47/15, Федерална република Германия/Европейска комисия
 (Дело C-405/16 P)
 (2016/C 326/30)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и R. Kanitz, Bevollmächtigte, подпомагани от T. Lübbig, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Федерална република Германия иска:
 —
 да се отмени изцяло решение на Общия съд (трети състав) от 10 май 2016 г. по дело T-47/15,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата са посочени три основания:
 Първо основание
 В обжалваното решение Общият съд не преценил правилно пределите на определението за помощ по член 107, параграф 1 ДФЕС за целите на тълкуването на понятията за ресурси на държавата и за контрол от държавата върху ресурсите на частните предприятия. Обжалваното решение погрешно изхождало от принципа, че съгласно разпоредбите на германския Закон за възобновяемите енергийни източници „органите“ на Федерална република Германия упражняват контрол, а следователно и разполагат с административни правомощия по отношение на имуществените средства на операторите на преносни мрежи и на енергийните доставчици, участващи в съществуващата в Германия система за подпомагане на производството на енергия от възобновяеми източници. Общият съд всъщност трябвало да признае, че Законът за възобновяемите енергийни източници урежда само гражданско-правните договорни отношения между различните предприятия на германския енергиен пазар, без обаче да предоставя право на държавата да упражнява контрол върху имуществените средства на тези предприятия.
 Второ основание
 Общият съд неправилно приел, че германският Закон за възобновяемите енергийни източници установява важно предимство с оглед на помощите в полза на потребителите с голямо потребление на електроенергия в качеството им на крайни потребители. В това отношение Общият съд не се съобразил със съдебната практика, свързана с компенсирането на структурните недостатъци и с критериите за селективност на правото на помощи.
 Трето основание
 Накрая, в обжалваното решение липсвали мотиви както с оглед на положението на операторите на преносни мрежи, така и на това на енергийните доставчици.


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/14
 Преюдициално запитване от Tribunale di Trento (Италия), постъпило на 3 август 2017 г. — Chiara Motter/Provincia autonoma di Trento
 (Дело C-466/17)
 (2017/C 347/18)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Trento
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Chiara Motter
 Ответник: Provincia autonoma di Trento
 Преюдициални въпроси
 1)
 Представлява ли — с цел прилагане на принципа на недискриминация по клауза 4 от Рамковото споразумение — обстоятелството, че има успешно премината първоначална обективна проверка на професионалните качества чрез публичен конкурс, фактор, равносилен на условията за обучение, който националната юрисдикция трябва да вземе предвид, за да установи дали са в сходно положение работник на постоянен договор и работник на срочен договор, както и за да провери дали е налице обективна причина, която може да оправдае разлика в третирането между работник на постоянен договор и работник на срочен договор?
 2)
 Допуска ли принципът на недискриминация по клауза 4 от Рамковото споразумение национална правна уредба — като член 485, алинея 1 от Законодателен декрет No 297 от 16 април 1994 г. — която предвижда, че за да се определи трудовият стаж към момента на назначаване на постоянна длъжност, прослужено време до четири години на срочен договор се взема предвид изцяло, докато прослужено време над четири години се намалява с една трета за правни цели и с две трети за икономически цели, поради липсата — при работата по срочен трудов договор — на успешно премината първоначална обектива проверка на професионалните качества чрез публичен конкурс?
 3)
 Допуска ли принципът на недискриминация по клауза 4 от Рамковото споразумение национална правна уредба — като член 485, алинея 1 от Законодателен декрет No 297 от 16 април 1994 г. — която предвижда, че за да се определи трудовият стаж към момента на назначаване на постоянен договор, прослужено време до четири години на срочен договор се отчита изцяло, докато прослужено време над четири години се намалява с една трета за правни цели и с две трети за икономически цели, поради целта да се избегне проява на обратна дискриминация в ущърб на служителите на постоянна длъжност, назначени след успешно издържан публичен конкурс?


text:
 10.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/29
 Жалба, подадена на 4 август 2016 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-39/16)
 (2016/C 371/31)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: M. Velardo, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението да не се допусне жалбоподателят до изпитите за подбор на кандидати в конкурса EPSO/AD/309/15 (AD11) — Лекари за медицинските служби в Люксембург и Испра и осъждане на ответника да заплати обезщетение за неимуществените вреди, които твърди, че е претърпял в размер на 10 000 EUR.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на комисията по конкурс EPSO/AD/309/15 (AD11) — Лекари за медицинските служби в Люксембург и Испра (Област: Лекари Люксембург), съобщено на 28 септември 2015 г., да не се допусне жалбоподателят до изпитите за подбор на кандидати, организирани в центъра за оценяване на Европейската службата за подбор на персонал (EPSO),
 —
 да се осъди ответникът да заплати сумата от 10 000 EUR като обезщетение за претърпените от жалбоподателя неимуществени вреди,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/34
 Определение на Общия съд от 9 януари 2015 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия
 (Дело T-482/12) (1)
 (Жалба за отмяна - Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Мълчалив отказ да се предостави достъп - Изпълнение на решение на Общия съд - Искова молба - Неспазване на изискванията за форма - Член 44, параграф 1, буква в) от Процедурния правилник - Недопустимост)
 (2015/C 073/44)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds eV (Росбах, Германия) (представител: H.-H. Heyland, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и T. Scharf, служители, подпомагани първоначално от R. Van der Hout и A. Krämer, впоследствие от R. Van der Hout, avocats)
 Предмет
 Като главно искане, отмяна на мълчаливото решение на Комисията да откаже да предостави пълен достъп на жалбоподателя до документите по преписката относно договор LIEN 97-2011 и, при условията на евентуалност, частична отмяна на решение на Комисията от 28 август 2012 г. в отговор на писмото на жалбоподателя от 27 юли 2012 г., с което Комисията е приканена да изпълни решение от 22 май 2012 г. по дело Internationaler Hilfsfonds/Комисия (T-300/10, Rec, EU:T:2012:247)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Internationaler Hilfsfonds eV понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/7
 Решение на Съда (първи състав) от 11 юли 2013 г. — Европейска комисия/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-412/11) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Транспорт - Развитие на железниците в Общността - Директива 91/440/ЕИО - Член 6, параграф 3 и приложение II - Директива 2001/14/ЕО - Член 14, параграф 2 - Независимост на органа, на който е възложено изпълнението на съществените функции)
 2013/C 252/10
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: J.-P. Keppenne и H. Støvlbæk)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Неприемане в установения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с член 6, параграф 3 и с приложение II към Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86), изменена с Директива 2001/12/ЕО (ОВ L 75, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 38), както и с член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66) — Липса на гаранции за независимостта при изпълнението на съществените функции
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 298, 8.10.2011 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/14
 Жалба, подадена на 29 май 2012 г. от Annunziata Del Prete срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 27 март 2012 г. по дело T-420/10, Giorgio Armani/СХВП
 (Дело C-261/12 P)
 2012/C 227/20
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Annunziata Del Prete (представител: R. Bocchini, avvocato)
 Други страни в производството: Giorgio Armani SpA, Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло Решение от 27 март 2012 г. на Общия съд на Европейския съюз и в резултат да се потвърди решението на втори апелативен състав на СХВП от 8 юли 2010 г., съобщено на 19 юли 2010 г., тъй като е в пълно съответствие с уредбата, предвидена в Регламента относно марката на Общността (1) и по-специално с член 8, параграф 1, буква б), посочен единствено във възражение No B1309485,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски, разходи и хонорари.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Оспорване на графичното сходство и, доколкото е подходящо, на фонетичното сходство между марката на Общността No 6314462 „AMICI JUNIOR“ и италианските национални фигуративни марки No 912114 „AJ ARMANI JEANS“ и No 998554 „ARMANI JUNIOR“.
 2.
 Прилагане на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 и на принципа на известност в обжалваното съдебно решение, при липса на съответно обжалване от страна на ответника, Giorgio Armani S.p.A.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стр. 1).


text:
 14.4.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/14
 Искане за преюдициално заключение, направено от Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio (Италия) на 25 януари 2007 г. — Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario e figlio/Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
 (Дело C-23/07)
 (2007/C 82/26)
 Език на производството: италиански
 Препращащ съд
 Tribunale Amministrativo Regionale del Lazio
 Страни в главното производство
 Ищци: Confcooperative Friuli Venezia Giulia, Luigi Soini, Azienda Agricola Vivai Pinat Mario e figlio
 Ответници: Ministero delle Politiche Agricole, alimentari e forestali, Regione Friuli Venezia Giulia
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли Договорът за присъединяване на Унгарската република към Европейския съюз (ОВ L 236, 23 септември 2003 г.) да бъде тълкуван така, че относно обозначаването на произведените в Унгария и в Европейската общност вина, считано от 1 май 2004 г., се прилагат единствено разпоредбите, съдържащите се в общностното законодателство, и по-специално в Регламент No 1493/99 (1) и в Регламент No 753/2002 (2), както е изменен с Регламент No 1429/2004 (3)?
 2)
 Представлява ли член 52 от Регламент No 1493/99 достатъчно правно основание, оправомощаващо Комисията на Европейските общности да заличи наименованието на вино (в случая: „Tocai friulano“), произведено от сортове лози, които са правомерно вписани в специалните държавни регистри в Италия и са отразени в съответните общностни регламенти?
 3)
 Съдържа ли член 34, параграф 2, втора алинея от Договора за ЕО, който забранява дискриминацията между производители и потребители на селскостопански продукти в рамките на Европейската общност, забрана за дискриминация на производители и на ползватели на едно-единствено наименование на вино по отношение на виното „Tocai friulano“, измежду изброените 122 наименования в приложение I към Регламент No 753/2002 (както е изменен с Регламент No 1429/2004), с цел да се попречи, посоченото наименование да продължи да бъде използвано след 31 март 2007 г.?
 4)
 Трябва ли член 19, параграф 2 от Регламент No 753/2002 на Комисията, който установява правомерността на употребата на наименованията на изброените сортове лози в приложение I от същия регламент (както е изменен с Регламент No 1429/2004), да бъде тълкуван така, че се признава за възможно и правно допустимо наличието на случаи, при които наименования на сортовете лози и географските указания на лозаро-винарски продукти в рамките в Европейската общност са омоними?
 5)
 При положителен отговор на предходното питане No 4, забранява ли член 34, параграф 2, втора алинея от Договора за ЕО, който съдържа забрана за дискриминация между производители и потребители на селскостопански продукти в рамките на Европейската общност, на Комисията да прилага в своя Регламент (753/2002) критерия за омоними, както той произтича от приложение I към същия регламент, т.е. се признава правомерността на употребата на множество наименования на сортове лози, които съдържат наименования, частично или изцяло омоними на същия брой географски указания, а не се признава горепосочената правомерност на употребата за едно-единствено наименование на сорт лози („Tocai friulano“), правомерно използвано от векове на европейския пазар?
 6)
 Трябва ли член 50 от Регламент No 1493/99 да бъде тълкуван в смисъл, че при прилагане на разпоредбите на членове 23–24 от Споразумението ТРИПС и,


text:
по-специално, на разпоредбата на член 24.6 от него по отношение на омонимични наименования на вина, Съветът на министрите и държавите-членки (както и на по-силно основание Комисията на Европейските общности) не могат да допускат или да разрешават мерки, подобни на описаните в Регламент No 753/2002 на Комисията, които в областта на наименования-омоними, предвиждат различно третиране на наименованията на вино, които притежават същите характеристики, само че под формата на омоними?
 7)
 Като се има предвид съдебната практика Съда на Европейските общности, води ли изричното позоваване на членове 23 и 24 от Споразумението ТРИПС в съображение No 56 и в член 50 на Регламент No 1493/99 до пряка приложимост в общностния правен ред на разпоредбата на член 24.6, който признава правото на държавите-страни по горепосоченото Споразумение да закрилят наименования-омоними?
 (1) ОВ L 179, стр. 1.
 (2) ОВ L 118, стр. 1.
 (3) ОВ L 263, стр. 11.


text:
 23.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 140/42
 Иск, предявен на 9 май 2007 г. — Кралство Испания/Комисия
 (Дело T-156/07)
 (2007/C 140/69)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/94/07, публикувано от Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) в ОВ C 45 А, от 28 февруари 2007 г.,
 —
 да се осъди Комисията да публикува в Официален вестник на всички езици всички обявления за конкурси на общо основание за попълване на места за длъжностни лица в европейските институции,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск се оспорва обявлението за конкурс на общо основание EPSO/AD/94/07, публикувано от Европейската служба за подбор на персонал (EPSO) в ОВ C 45 А от 28 февруари 2007 г., доколкото посоченото обявление е публикувано само в изданията на ОВ на английски, френски и немски език.
 Ищецът смята, че като е постъпил по този начин, ответникът е нарушил Регламент No 1 на Съвета от 15 април 1958 г. за определяне на езиковия режим на Европейската [икономическа] общност и Регламент No 259/68 от 29 февруари 1968 г. относно определяне на Правилника за длъжностните лица на Европейските общности. Освен това са нарушени принципите на равно третиране и забрана за дискриминация на европейските граждани, на пропорционалност и на правна сигурност, признати от Договора за ЕО и от постоянната съдебна практика на Съда на Европейските общности.
 По отношение по-специално на принципа на правна сигурност се посочва, че в приложение III към Правилника за длъжностните лица се предвижда публикуването в Официален вестник на Европейските общности на обявленията за конкурси на общо основание. Съгласно член 5 от Регламент No 1/58 на Съвета, посоченият Официален вестник трябва да се публикува на двадесет и трите официални езика. Оспорваното обявление обаче е публикувано само на три официални езика.
 В заключение, може да се приеме, че е нарушена и изключителната компетентност на Съвета да изменя с единодушие езиковия режим на Общностите.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/20
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León (Испания) на 25 май 2010 г. — David Barcenilla Fernández/Gerardo García S.L.
 (Дело C-256/10)
 ()
 2010/C 221/32
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia de Castilla y León
 Страни в главното производство
 Ищец: David Barcenilla Fernández
 Ответник: Gerardo García S.L.
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 3, член 5, параграф 2, членове 6 и 7 от Директива 2003/10/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че предприятие, в което дневното равнище на експозиция на работниците на шум надвишава 85 dbA (измерено без да се отчита ефекта на предпазните средства за защита от шум), изпълнява установените с посочената директива задължения за превенция във връзка с материалните условия на труд като предоставя на работниците такива предпазни средства за защита от шум, че с осигуреното от тях равнище на заглушаване дневната експозиция на тези работници на шум се намалява под 80 dbA?
 2.
 Трябва ли член 5, параграф 2 от Директива 2003/10/ЕО да се тълкува в смисъл, че целта на „програмата от технически и/или организационни мерки“, която трябва приеме предприятие, в което дневното равнище на експозиция на работниците на шум надвишава 85 dbA (измерено без да се отчита ефекта на предпазните средства за защита от шум), е да се намали равнището на експозиция на шум под 85 dbA?
 3.
 При отрицателен отговор на първия въпрос, трябва ли Директива 2003/10/ЕО да се тълкува като противоречаща на национална правна уредба или съдебна практика, която освобождава предприятието от заплащане на паричното обезщетение, което по принцип дължи на работниците, засегнати от надвишаващи 85 dbA дневни равнища на експозиция на шум, поради обстоятелството, че им е предоставило предпазни средства за защита от шум, вследствие на чийто заглушаващ ефект дневната експозиция остава под 80 dbA?
 (1) Директива 2003/10/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 февруари 2003 година относно минималните изисквания за здраве и безопасност, свързани с експозицията на работниците на рисковете от физически агенти (шум) (седемнадесета специална директива по смисъла на член 16, параграф 1 от Директива 89/391/ЕИО) (ОВ L 42, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 169).


text:
 11.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/15
 Решение на Съда (девети състав) от 7 ноември 2013 г. — Република Гърция/Европейска комисия
 (Дело C-547/12 P) (1)
 (Обжалване - ФЕОГА - Секция „Гарантиране“ - Уравняване на сметките на агенциите платци в някои държави членки за финансираните от Фонда разходи - Суми, подлежащи на възстановяване от Република Гърция поради неизвършено в предвидения срок събиране - Изопачаване на доказателствата)
 2014/C 9/22
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias и S. Papaïoannou)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: H. Tserepa-Lacombe и D. Triantafyllou)
 Предмет
 Жалба против решение на Общия съд (втори състав) от 10 октомври 2012 г. по дело Гърция/Комисия (T-158/09), с което Общият съд частично отхвърля жалбата за отмяна на Решение C(2009) 810 окончателен на Комисията от 13 февруари 2009 година за финансовите последици при уравняване на сметките по отношение на разходите, финансирани по линия на секция „Гарантиране“ на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА) в определени случаи на нередности, допуснати от стопански субекти
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/25
 Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. — Travel Service/СХВП — Eurowings Luftverkehrs (smartWings)
 (Дело T-72/08) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността smartWings - По-ранни национални и международни словни и фигуративни марки EUROWINGS и EuroWings - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Задължение за мотивиране - Член 73 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 75 от Регламент No 207/2009) - Член 79 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 83 от Регламент No 207/2009)
 2010/C 301/40
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Travel Service a.s. (Прага, Чешка република) (представители: S. Hejdová и R. Charvát, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Eurowings Luftverkehrs AG (Нюрнберг, Германия) (представител: J. Schmidt, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 21 ноември 2007 г. (преписка No R 1515/2006-2), свързано с производство по възражение между Eurowings Luftverkehrs AG и Travel Service a.s.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Travel Service a.s. да понесе освен собствените си съдебни разноски и тези, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) и от Eurowings Luftverkehrs AG.
 (1) ОВ C 107, 26.4.2008 г.


text:
 24.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 392/6
 Преюдициално запитване от Bundesfinanzhof (Германия), постъпило на 7 юли 2016 г. — Finanzamt Bergisch Gladbach/Igor Butin
 (Дело C-375/16)
 (2016/C 392/07)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzhof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Finanzamt Bergisch Gladbach
 Ответник: Igor Butin
 Преюдициални въпроси
 1)
 Изисква ли член 226, точка 5 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се посочи адрес, на който данъчнозадълженото лице извършва своята стопанска дейност?
 2)
 При отрицателен отговор на първия въпрос:
 а)
 Достатъчно ли е за целите на изпълнение на изискванията по член 226, точка 5 от Директива 2006/112 като адрес да се посочи само „пощенска кутия“?
 б)
 Какъв адрес следва да посочва във фактурите си данъчнозадължено лице, което осъществява икономическа дейност (например електронна търговия), без да разполага с търговски обект?
 3)
 В хипотезата на неизпълнение на формалните изисквания относно фактурата по член 226 от Директива 2006/112 следва ли да се предоставя право на приспадане винаги когато не е налице данъчна измама или когато данъчнозадълженото лице не е знаело и не е могло да знае, че сделката е част от данъчна измама, или пък защитата на оправданите правни очаквания в този случай изисква данъчнозадълженото лице да е направило всичко, което разумно може да се очаква от него, за да провери истинността на данните във фактурата?
 (1) ОВ L 347, 2006 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/69
 Жалба, подадена на 24 юли 2014 г. — Испания/Комисия
 (Дело T-548/14)
 2014/C 315/114
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González, Abogado del Estado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени частично решението на Комисията от 15 май 2014 г., в което се констатира, че в конкретен случай опрощаването на вносни мита е обосновано за определена сума, но не е обосновано за друга сума (преписка REM 03/2013), и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на член 220, параграф 2, буква б), пета алинея от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58).
 —
 В това отношение жалбоподателят твърди, че публикуваното на 21 май 2010 г. известие до вносителите се позовава изключително на вноса на продукти от риба тон от Колумбия и Салвадор, без да включва Еквадор, и в него се прави само общо позоваване в смисъл, че не е изключено да се открият нередности в други страни, свързани с кумулирането на произхода. Публикуваното известие до вносителите отговаря на предварителните условия за всяко известие относно Колумбия и Салвадор, но неговите последици не могат да се разпростират произволно към други страни единствено поради факта, че в него е направено общо позоваване на самата възможност за съществуване на нередности.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на член 239 от Митническия кодекс на Общността.
 —
 В това отношение жалбоподателят твърди, че в конкретния случай целият процес на получаване на сертификатите за произход протича в съответствие с установените за целта норми от компетентните органи, които прилагат неправилно законодателството и не изпълняват своите задължения в областта на издаването на сертификати и на контрола на адекватното функциониране на режима. Освен това става въпрос за продължаващо във времето поведение, което води до пораждане на оправдани правни очаквания у операторите. Ето защо са налице условията, позволяващи да се признае наличието на специално положение в рамките на преференциалните режими.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на член 220, параграф 2, буква б), пета алинея от Митническия кодекс на Общността във връзка с правилото за регионална кумулация от Регламента за прилагане.
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че доколкото принадлежността към същата регионална група е пряко свързана с правилото за регионална кумулация и че в известието кумулирането е посочено като общо позоваване на възможността за нередности, в никакъв случай не може да се накърни правото да се изтъква добросъвестността за сделките, към които не е било приложено правилото за кумулация със страните, посочени в известието. В случая ограничението не може да се приложи към вноса, който не засяга продукти с произход от Колумбия и Салвадор.


text:
 30.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 130/2
 Решение на Съда (голям състав) от 8 март 2011 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Bruxelles — Белгия) — Gerardo Ruiz Zambrano/Office national de l’emploi (ONEM)
 (Дело C-34/09) (1)
 (Гражданство на Съюза - Член 20 ДФЕС - Предоставяне на право на пребиваване на основание на правото на Съюза на малолетно дете на територията на държавата членка, чийто гражданин е то, независимо дали преди това е упражнило правото си на свободно движение на територията на държавите членки - Предоставяне при същите обстоятелства на производно право на пребиваване на роднина по възходяща линия, гражданин на трета държава, който поема издръжката на малолетното дете - Последици на правото на пребиваване на малолетното дете върху изискванията, на които лице, роднина по възходяща линия на този малолетен и гражданин на трета държава, трябва да отговаря във връзка с правото на работа)
 2011/C 130/02
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal du travail de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Gerardo Ruiz Zambrano
 Ответник: Office national de l’emploi (ONEM)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal du travail de Bruxelles — Тълкуване на членове 12, 17 и 18 от Договора за създаване на Европейската общност във връзка с членове 21, 24 и 34 от Хартата на основните права — Предоставяне на право на пребиваване на гражданин на Съюза на територията на държавата членка, чийто гражданин е той, независимо дали преди това е упражнил правото си на свободно движение на територията на държавите членки — Предоставяне при същите обстоятелства на производно право на пребиваване на роднина по възходяща линия, гражданин на трета държава, който е поел издръжката на малолетно дете, гражданин на Съюза, от което право той би се ползвал при всички случаи, ако малолетното дете беше упражнило правото си на движение — Последици на правото на пребиваване на малолетното дете върху изискванията, на които лице, роднина по възходяща линия на този малолетен и гражданин на трета държава, трябва да отговаря във връзка с правото на работа.
 Диспозитив
 Член 20 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска държава членка, от една страна, да откаже на гражданин на трета държава, който поема издръжката на малките си деца, граждани на Съюза, правото на пребиваване в държавата членка, където последните пребивават и чиито граждани са, и от друга страна, да откаже да предостави на посочения гражданин на трета държава разрешително за работа, тъй като такива решения биха лишили споменатите деца от възможността действително да се ползват от най-съществената част от правата, свързани със статута им на граждани на Съюза.
 (1) ОВ C 90, 18.4.2009 г.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/8
 Решение на Съда (седми състав) от 7 май 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Испания
 (Дело C-516/07) (1)
 (Неизпълнение на задължение от държава-членка - Директива 2000/60/ЕО - Рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите - Определяне на компетентните органи за районите на речните басейни)
 2009/C 153/15
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: S. Pardo Quintillán)
 Ответник: Кралство Испания (представител: B. Plaza Cruz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължениe от държава-членка — Неприемане в предвидения срок на необходимите разпоредби за съобразяване с член 3, параграфи 2, 7 и 8 от Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите (ОВ L 327, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 6, стр. 193)
 Диспозитив
 1)
 Като не е определило компетентните органи за прилагането на разпоредбите на Директива 2000/60/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2000 година за установяване на рамка за действията на Общността в областта на политиката за водите по отношение на автономните общности Галиция, Страна на баските, Андалусия, Балеарски и Канарски острови, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 3, параграфи 2, 7 и 8 от тази директива.
 2)
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 37, 9.2.2008 г.


text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/41
 Решение на Общия съд от 18 април 2013 г. — Peek & Cloppenburg/СХВП — Peek & Cloppenburg (Peek & Cloppenburg)
 (Дело T-507/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „Peek & Cloppenburg“ - По-ранно национално търговско наименование „Peek & Cloppenburg“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 156/76
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peek & Cloppenburg KG (Дюселдорф, Германия) (представители: първоначално S. Abrar, впоследствие P. Lange, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Peek & Cloppenburg (Хамбург, Германия) (представители: A. Renck, V. von Bomhard, T. Heitmann, M. Petersenn, avocats, и I. Fowler, solicitor)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на СХВП от 28 февруари 2011 г. (преписка R 262/2005-1), постановено в производство по възражение със страни Peek & Cloppenburg и Peek & Cloppenburg KG.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Peek & Cloppenburg KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 362, 10.12.2011 г.


text:
 4.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 293/21
 Преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Malmö migrationsdomstolen (Швеция), постъпило на 6 юли 2017 г. — A/Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö
 (Дело C-404/17)
 (2017/C 293/26)
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Förvaltningsrätten i Malmö, migrationsdomstolen
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: A
 Ответник: Migrationsverket Förvaltningsprocessenheten Malmö
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли молба, съдържаща предоставена от жалбоподателя информация, която се приема за достоверна и поради това служи като основание за разглеждане на посочената молба, но която е недостатъчна, за да се установи нужда от международна закрила с мотива, че с информацията за страната [на произход] се посочва, че органите предлагат приемлива закрила, да се счита за очевидно неоснователна по смисъла на член 31, параграф 8 от преразгледаната Директива 2013/32 (1)?
 (1) Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст) (ОВ L 180, 2013 г., стр. 60).


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/84
 Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-95/15)
 (2015/C 294/102)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на окончателното решение за прехвърляне на пенсионните права на жалбоподателя към пенсионната схема на Съюза, в което се прилагат новите общи разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви за незаконен член 9 от общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника;
 —
 да се отмени решението от 6 ноември 2014 г., с което се потвърждава прехвърлянето на пенсионните права на жалбоподателя, придобити преди неговото постъпване на служба, в приложение на общите разпоредби за изпълнение на член 11, параграф 2 от приложение VIII към Правилника от 3 март 2011 г.;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 16.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 120/16
 Жалба, подадена на 23 февруари 2011 г. — Mizuno/СХВП — Golfino (G)
 (Дело T-101/11)
 2011/C 120/37
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mizuno Corp. (Осака, Япония) (представители: Rechtsanwälte T. Raab и H. Lauf)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Golfino AG (Glinde, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени на Решение по преписка R 821/2010-1 на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 декември 2010 г.;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка, която съдържа буквата „G“ и други подобни символи, за стоки от клас 25.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Golfino AG.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка, която съдържа буквата „G“ и символа „+“, за стоки и услуги от класове 18, 25 и 35.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отхвърля заявката за регистрация.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета (1), тъй като между конфликтните марки не съществува вероятност от объркване.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, стp. 1).


text:
 4.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/27
 Решение на Общия съд от 26 февруари 2016 г. — provima Warenhandels/СХВП — Renfro (HOT SOX)
 (Дело T-543/14) (1)
 ((Марка на Общността - Производство за обявяване на недействителност - Междуналодна регистрация, в която е посочена Европейската общност - Словна марка „HOT SOX“ - Абсолютни основания за отказ - Липса на отличителен характер - Отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) Noo 207/2009))
 (2016/C 118/30)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател provima Warenhandels GmbH (Bielefeld, Германия) (представители: H. Prange и J.P. Croll, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: M. Rajh)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Renfro Corp. (Mount Airy, Съединени американски щати) (представители: C. Schenk, M. Best, U. Pfleghar и S. Schäffner, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 13 май 2014 г. (дело R 1859/2013-2) относно производство за обявяване на недействителност между provima Warenhandels GmbH и Renfro Corp
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда provima Warenhandels GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 339, 29.9.2014 г.