text:
 4.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/16
 Решение на Общия съд от 20 март 2013 г. — Bank Saderat/Съвет
 (Дело T-495/10) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Образувание, 100 % собственост на друго образувание, за което е прието, че участва в ядреното разпространение - Възражение за незаконосъобразност - Задължение за мотивиране - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита)
 2013/C 129/31
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bank Saderat plc (Лондон, Обединено кралство) (представители: първоначално S. Gadhia, S. Ashley, solicitors, D. Anderson, QC и R. Blakeley, barrister, впоследствие S. Ashley, S. Jeffrey, A. Irvine, solicitors, D. Wyatt, QC, и R. Blakeley)
 Ответник: Съвет на европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: S. Boelaert и M. Konstantinidis)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (OB L 195, стр. 25), на Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 281, стр. 81), на Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1), на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 319, стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент No 961/2010 (ОВ L 319, стр. 11), и на Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент No 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1 и поправка в ОВ L 332, 2012 г., стр. 31), в частите, в които посочените актове се отнасят до жалбоподателя, и, от друга страна, искане да се обявят за неприложими по отношение на жалбоподателя член 7, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕО) No 423/2007 на Съвета от 19 април 2007 година относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 103, стр. 1), член 16, параграф 2, буква a) от Регламент No 961/2010 и член 23, параграф 2 от Регламент No 267/2012.
 Диспозитив
 1.
 Отменя в частта, в която се отнасят до Bank Saderat plc:
 —
 точка 7 от таблица Б в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС;
 —
 точка 5 от таблица Б в приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2


text:
от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран;
 —
 точка 7 от таблица Б в дял I на приложението към Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413;
 —
 точка 7 от таблица Б в приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент No 423/2007.
 2.
 Действието на отмяната на Решение 2010/413 и на Решение 2010/644 се ограничава до периода, който предхожда влизането в сила на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 за изменение на Решение 2010/413.
 3.
 Липсва основание за произнасяне по искането на Bank Saderat за отмяна с незабавно действие на Регламент No 961/2010 и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент No 961/2010.
 4.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 5.
 Осъжда всяка от страните да понесе направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 328, 4.12.2010 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/33
 Жалба, подадена на 1 септември 2015 г. — Almaz-Antey/Съвет
 (Дело T-515/15)
 (2015/C 371/34)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: OAO Concern PVO Almaz-Antey (Москва, Русия) (представители: C. Stumpf и A. Haak, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ОВППС) 2015/971 на Съвета от 22 юни 2015 г. за изменение на Решение 2014/512/ОВППС относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна (ОВ L 157, стр. 50), доколкото обжалваното решение се прилага за жалбоподателя,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага шест основания.
 1.
 Първото основание е, че решението на Съвета нарушава принципа на пропорционалност.
 2.
 Второто основание е, че необосновано и непропорционално Съветът е нарушил основните права на жалбоподателя, а именно правото му на защита и правото му на ефективна съдебна защита.
 3.
 Третото основание е, че Съветът не е мотивирал надлежно и в достатъчна степен включването на жалбоподателя в списъка на лицата, образуванията и органите, за които са наложени ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна.
 4.
 Четвъртото основание, е че Съветът не е доказал, че жалбоподателят е замесен в дестабилизирането на положението в Украйна или че е имал някакво влияние по отношение на успешното прилагане на договореностите от Минск.
 5.
 Петото основание е, че Съветът е допуснал явна грешка в преценката, като е приел, че спрямо жалбоподателя е изпълнен един от критериите за включване в списъка на лицата, за които е наложена спорната мярка.
 6.
 Шестото основание е, че вследствие на отмяната на Решение 2015/971/ОВППС, Регламент (ЕС) No 833/2014 е лишен от надлежно правно основание, което означава, че е отпаднало действието на включването на жалбоподателя в списъка съгласно Регламент (ЕС) No 833/2014 по силата на Регламент за изпълнение (ЕС) No 826/2014.


text:
 17.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 231/46
 Жалба, подадена на 18 май 2017 г. — Sata/EUIPO — Zhejiang Rongpeng Air Tools (4000)
 (Дело T-303/17)
 (2017/C 231/58)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Sata GmbH & Co. KG (Корнвестхайм, Германия) (представител: M.-C. Simon, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Zhejiang Rongpeng Air Tools Co. Ltd (Пенджи Таун, Китай)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: Знакът „4000“ —марка на Европейския съюз No 12 333 548
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 8 март 2017 г. по преписка R 654/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 —
 в случай на встъпване на другата страна в производството, да осъди другата страна да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на принципа на равно третиране и на принципа на добра администрация.


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/5
 Решение на Съда (втори състав) от 22 юни 2017 г. (преюдициално запитване от Förvaltningsrätten i Linköping — Швеция) — E.ON Biofor Sverige AB/Statens energimyndighet
 (Дело C-549/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници - Биогорива за транспорт - Директива 2009/28/ЕО - Член 18, параграф 1 - Система за „масов баланс“, предназначена да гарантира, че използването на биогаза отговаря на предвидените критерии за устойчивост - Валидност - Членове 34 и 114 ДФЕС - Национална правна уредба, която изисква масовият баланс да се постига на място с ясно определени граници - Практика на компетентния национален орган, който приема, че това условие може да бъде изпълнено, когато устойчивият биогаз е пренасян посредством националната газова мрежа - Разпореждане на посочения орган, изключващо възможността същото условие да бъде изпълнено при внос на устойчив биогаз с произход от други държави членки през взаимосвързани национални газови мрежи - Свободно движение на стоки))
 (2017/C 277/06)
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Förvaltningsrätten i Linköping
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: E.ON Biofor Sverige AB
 Ответник: Statens energimyndighet
 Диспозитив
 1)
 Член 18, параграф 1 от Директива 2009/28/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година за насърчаване използването на енергия от възобновяеми източници и за изменение и впоследствие за отмяна на директиви 2001/77/ЕО и 2003/30/ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че неговата цел не е да се предвиди в тежест на държавите членки задължение да разрешат вноса посредством взаимосвързаните си национални газови мрежи на биогаз, който отговаря на критериите за устойчивост, предвидени в член 17 от тази директива и е предназначен да бъде използван като биогориво.
 2)
 При разглеждането на втория въпрос не се установяват обстоятелства, които могат да засегнат валидността на член 18, параграф 1 от Директива 2009/28.
 3)
 Член 34 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска разпореждане като това в главното производство, с което национален орган цели да изключи възможността икономически оператор да въведе система за масов баланс по смисъла на член 18, параграф 1 от Директива 2009/28 по отношение на устойчив биогаз, пренасян във взаимосвързани национални газови мрежи, по силата на разпоредба, приета от този орган, съгласно която посоченият масов баланс трябва да се постигне „на място с ясно определени граници“, въпреки че същият орган е приел въз основа на тази разпоредба, че може да се въведе система на масов баланс по отношение на устойчив биогаз, пренасян в националната газова мрежа на държавата членка, към която принадлежи този орган.
 (1) ОВ C 7, 11.1.2016 г.


text:
 20.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 222/15
 Решение на Общия съд от 4 май 2016 г. — Andres и др./ЕЦБ
 (Дело T-129/14 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Персонал на ЕЦБ - Пенсии - Реформа на пенсионноосигурителната схема - Замразяване на пенсионния план - Условия за работа на персонала на ЕЦБ - Право на консултиране - Разлика в естеството на правоотношенията при договорно наемане и същинските служебни правоотношения - Изопачаване - Грешка при прилагане на правото))
 (2016/C 222/16)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Carlos Andres (Франкфурт на Майн, Германия) и още 150 жалбоподатели, посочени в приложението към съдебното решение (представител: L. Levi, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска централна банка (ЕЦБ) (представители: първоначално B. Ehlers и M. López Torres, впоследствие B. Ehlers и F. Malfrère, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Жалба, с която се иска отмяна на решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (втори състав) от 11 декември 2013 г., Andres и др./ЕЦБ (F-15/10, EU:F:2013:194)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Carlos Andres и останалите жалбоподатели, посочени в приложението, да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 159, 26.5.2014 г.


text:
 27.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/51
 Жалба, подадена на 15 май 2015 г. — ZZ/Съвет
 (Дело F-76/15)
 (2015/C 245/64)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: J-N. Louis и N. de Montigny, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Бюрото за разплащания в Брюксел, с което се отхвърлят искането на жалбоподателя заболяването, от което страда синът му, да продължи да се счита за тежко, и искането му да бъдат поети всички свързани с това заболяване медицински разходи.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на началника на Бюрото за разплащания в Брюксел от 8 април 2014 г., с което се отхвърлят искането на жалбоподателя заболяването, от което страда синът му, да продължи да се счита за тежко, и искането му да бъдат поети всички свързани с това заболяване медицински разходи,
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


text:
 10.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/6
 Дело, заведено на 10 юли 2013 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-17/13)
 2013/C 294/06
 На 10 юли 2013 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Xavier Lewis и Clémence Perrin в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 да постанови, че като не е приела в предвидения срок или не е уведомила Надзорния орган незабавно за мерките, необходими за прилагането на член 2 от акта, посочен в точка 16б, първо тире от приложение IX и точка 4, първо тире от приложение ХII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 г. за изменение на Директива 98/26/ЕО относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа и на Директива 2002/47/ЕО относно финансовите обезпечения по отношение на свързаните системи и вземанията по кредити), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него, Исландия не е изпълнила задълженията си по акта и по член 7 от Споразумението;
 2.
 да нареди на Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа:
 —
 Настоящата жалба на Надзорния орган на ЕАСТ се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 12 ноември 2012 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 12 септември 2012 г., отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2009/44/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 г. за изменение на Директива 98/26/ЕО относно окончателността на сетълмента в платежните системи и в системите за сетълмент на ценни книжа и на Директива 2002/47/ЕО относно финансовите обезпечения по отношение на свързаните системи и вземанията по кредити (наричана по-долу „актът“), посочена в точка 16б, първо тире от приложение IХ и точка 4, първо тире от приложение ХII към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ изтъква, че Исландия не е оспорила съществуването на продължаващо закъснение в прилагането на член 2 от акта. В резултат на това Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че Исландия не е изпълнила задълженията си по член 3 от акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП, като не е приела или уведомила за мерките, необходими за прилагането на член 2 от акта в предвидения срок.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/13
 Решение на Съда (голям състав) от 7 март 2017 г. (преюдициално запитване от Conseil du Contentieux des Étrangers — Белгия) — X, X/État belge
 (Дело C-638/16 PPU) (1)
 ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕО) No 810/2009 - Член 25, параграф 1, буква а) - Виза с ограничена териториална валидност - Издаване на виза по причини от хуманитарен характер или поради международни задължения - Понятие за международни задължения - Харта на основните права на Европейския съюз - Европейска конвенция за защита на правата на човека и основните свободи - Женевска конвенция - Издаване на виза в случай на доказан риск от нарушение на членове 4 и/или 18 от Хартата на основните права - Липса на задължение))
 (2017/C 144/18)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil du Contentieux des Étrangers
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: X, X
 Ответник: État belge
 Диспозитив
 Член 1 от Регламент (ЕО) No 810/2009 на Европейския парламент и на Съвета от13 юли 2009 година за създаване на Визов кодекс на Общността (Визов кодекс), изменен с Регламент (ЕС) No 610/2013 на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г., трябва да се тълкува в смисъл, че заявление за издаване на виза с ограничена териториална валидност, което гражданин на трета страна е подал по причини от хуманитарен характер на основание член 25 от този кодекс в представителство на държавата членка по местоназначение, разположено на територията на трета страна, с намерение веднага след като пристигне в тази държава членка, да подаде молба за международна закрила и след това да пребивава в същата държава членка повече от 90 дни в рамките на 180-дневен период, не попада в приложното поле на споменатия кодекс, а при сегашното състояние на правото на Европейския съюз само в това на националното право.
 (1) ОВ C 38, 6.2.2017 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/10
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brussel (Белгия) на 30 април 2012 г. — Essent Belgium NV/Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
 (Дело C-207/12)
 2012/C 227/15
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Brussel
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Essent Belgium NV
 Ответник: Vlaamse Reguleringsinstantie voor de Elektriciteits- en Gasmarkt (VREG)
 Встъпила страна: Vlaamse Gewest
 Преюдициални въпроси
 1.
 Съвместима ли е с членове 11 и 13 от Споразумението за ЕИП национална правна уредба като съдържащата се във фламандския Декрет от 17 юли 2000 г. относно организацията на пазара на електроенергия — приложен посредством Постановлението на фламандското правителство от 5 март 2004 г. в редакцията му след изменение с Постановлението на фламандското правителство от 25 февруари 2005 г. за насърчаване на производството на електроенергия от възобновяеми енергийни източници и с Постановлението на фламандското правителство от 8 юли 2005 г. за изменение на Постановлението на фламандското правителство от 5 март 2004 г. за насърчаване на производството на електроенергия от възобновяеми енергийни източници и на Постановлението на фламандското правителство от 29 март 2002 г. относно задълженията от общ интерес за насърчаване на рационалното използване на енергията, съгласно която
 —
 за доставчиците на свързаните към разпределителната или преносна мрежа крайни потребители се предвижда задължение всяка година да представят на регулаторния орган определен брой сертификати за зелена електроенергия (член 23 от горепосочения декрет),
 —
 фламандският регулаторен орган на електроенергийния и газов пазар (VREG) налага административна глоба на доставчиците на свързаните към разпределителната или преносна мрежа крайни потребители, когато те не са представили достатъчно сертификати за зелена електроенергия, за да изпълнят предвиденото за тях задължение за квоти във връзка с такива сертификати (член 37, параграф 2 от гореспоменатия декрет),
 —
 изрично се предвижда, че гаранциите за произход от други страни могат да се признават при определени условия за изпълнение на задължението за квоти (член 15quater, параграф 2 от Постановлението на фламандското правителство от 5 март 2004 г. в приложимата му към настоящото дело редакция),
 —
 регулаторният орган не може или не иска да вземе предвид произхождащи от Норвегия и Дания/Швеция гаранции за произход при липса на мерки за прилагане от страна на фламандското правителство, което да признава еднаквостта, респ. равностойността на представянето на тези сертификати (член 25 от горепосочения декрет и член 15quater, параграф 2 от Постановлението от 5 март 2004 г.), като в конкретния случай този орган не е проверил наличието на еднаквост, респ. равностойност,
 —
 за целия период на действие на Декрета от 17 юли 2000 г. при проверката за изпълнение на задължението за квоти в действителност са вземани предвид само сертификати за произведена в Регион Фландрия зелена електроенергия, докато за доставчиците на електроенергия на свързаните с разпределителната или преносна мрежа крайни потребители не е съществувала никаква възможност да представят гаранции, че представените гаранции за произход от други държави членки на Европейския съюз изпълняват изискването за наличие на еднакви или равностойни гаранции за издаването на такива сертификати?
 2.
 Съвместима ли е национална правна уредба като


text:
описаната в първия въпрос с член 5 от тогавашната Директива 2001/77/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 27 септември 2001 година относно насърчаване на производството и потреблението на електроенергия от възобновяеми енергийни източници на вътрешния електроенергиен пазар (доколкото е от значение за ЕИП)?
 3.
 Съвместима ли е национална правна уредба като описаната в първия въпрос с принципа на равно третиране и със забраната на дискриминацията, установени по-специално в член 4 от Споразумението за ЕИП и в член 3 от тогавашната Директива 2003/54/ЕO (2) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО (доколкото е от значение за ЕИП)?
 (1) ОВ L 283, стр. 33; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 36.
 (2) ОВ L 176, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 61.


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/42
 Жалба, подадена на 22 декември 2016 г. — Chefaro Ireland/EUIPO — Laboratoires M&L (NUIT PRECIEUSE)
 (Дело T-905/16)
 (2017/C 053/51)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Chefaro Ireland DAC (Дъблин, Ирландия) (представители: P. Maeyaert и J. Muyldermans, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Laboratoires M&L SA (Маноск, Франция)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на фигуративна марка със словните елементи „NUIT PRECIEUSE“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация No 1 063 952
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 октомври 2016 г. по преписка R 2596/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски и да заплатят съдебните разноски на Chefaro Ireland
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 13.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/48
 Решение на Общия съд от 26 април 2016 г. — Franmax/EUIPO — Ehrmann (Dino)
 (Дело T-21/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз „Dino“ - По-ранна фигуративна марка на Европейския съюз, представляваща изображение на динозавър - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 211/60)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Franmax UAB (Вилнюс, Литва) (представител: E. Saukalas, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: J. Crespo Carrillo, подпомаган от B. Uriarte Valiente, адвокат)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu (Oberschönegg, Германия) (представител: A. Gaul, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 23 октомври 2014 г. (преписка R 2012/2013-5), постановено в производство по възражение със страни Ehrmann AG Oberschönegg im Allgäu и Franmax UAB
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата
 2)
 Осъжда Franmax UAB да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 107, 30.3.2015 г.


text:
 22.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 305/47
 Жалба, подадена на 28 юни 2016 г. — CSL Behring/EUIPO — Vivatrex (Vivatrex)
 (Дело T-346/16)
 (2016/C 305/64)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: CSL Behring AG (Берн, Швейцария) (представители: M. Best, U. Pfleghar и S. Schäffner, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Vivatrex GmbH (Ахен, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз със словния елемент „VIVATREX“ — заявка за регистрация No 11 677 788
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 27 април 2016 г. по съединени преписки R 1263/2015-4 и R 1221/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение в неговата цялост, както и решение на отдела по споровете от 30 април 2015 г., постановено в производство по възражение No B 2 241 613, в частта, в която отхвърля възражението,
 —
 да потвърди възражение No B 2 241 613 в неговата цялост,
 —
 да осъди EUIPO и другата страна в производството да заплатят съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение член 8, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/37
 Определение на Общия съд от 24 октомври 2012 г. — Saobraćajni institut CIP/Комисия
 (Дело T-219/12) (1)
 (Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Обществени поръчки за услуги - Изключване на жалбоподателя от процедурата за възлагане на обществена поръчка - Отмяна на процедурата за възлагане на обществена поръчка след подаването на жалбата - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 9/66
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Saobraćajni institut CIP d.o.o. (Белград, Сърбия) (представител: A. Lojpur, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher и Е. Георгиева)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на обявление за обществена поръчка, публикувано на 27 март 2012 г., относно изготвянето на техническа документация по проект за модернизиране на железниците, което изключва жалбоподателя от участие в процедурата за възлагане на обществена поръчка, и от друга страна, искане за обезщетение
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по жалбата.
 2.
 Осъжда Европейската комисията да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на жалбоподателя по настоящото производство.
 (1) ОВ C 227, 28.7.2012 г.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/23
 Иск, предявен на 12 август 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Федерална република Германия
 (Дело C-369/08)
 (2008/C 285/37)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa и P. Dejmek)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че точка 2.1 от Приложение VIIIб към германската Наредба за регистрацията на моторни превозни средства (Strassenverkehrszulassungsordnung) нарушава член 43 ЕО във връзка с член 48 ЕО,
 —
 да се осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 По силата на член 43, алинея 1 ЕО се забранява всякаква правна уредба, с която се ограничава свободата на установяване на граждани на държава-членка на територията на друга държава-членка. От член 48 ЕО следва, че разпоредбите от Договора относно свободата на установяване на дружествата със седалище съгласно устройствения акт, с централно управление или с основно място на дейност в рамките на Общността, са тъждествени на онези, които важат за физическите лица граждани на държавите-членки. Според Комисията разпоредбите, свързани с равното третиране, забраняват не само явните прояви на дискриминация, основани на националност, или при дружествата, основани на държавата по седалището, но и всички скрити форми на дискриминация, които в приложение на други разграничителни критерии водят до същия резултат.
 По силата на точка 2.1 от Приложение VIIIб към германската Наредба за регистрацията на моторни превозни средства (Strassenverkehrszulassungsordnung), на контролен орган в Германия може да бъдe признато правото да извършва прегледи за проверка на техническата изправност, съответно прегледи за безопасност, както и да контролира и одобрява превозни средства, само ако той се състои най-малко от 60 специалисти в областта на превозните средства, които са самостоятелно заети и изпълняват на пълно работно време дейност по преглед за проверка на техническата изправност, като в одобрения район е необходимо да са установени най-малко толкова инженери технически специалисти, така че на 100 000 регистрирани там моторни превозни средства или ремаркета да се падат съответно един и най-много 30 инженери технически специалисти.
 Според Комисията това изискване е свързано с недопустимо ограничаване на свободата на установяване, което е несъвместимо с член 43 ЕО, или в случая във връзка с член 48 ЕО. Изискването органът да се състои изключително от минимален брой самостоятелно заети специалисти, които изпълняват на пълно работно време дейност по преглед за проверка на техническата изправност, представлявало качествено ограничение, тъй като по този начин на предприятията, които желаят да упражняват въпросната дейност, била налагана определена структура. По-специално това изискване предполагало изключването на наети лица, които не можели да бъдат членове на такъв контролен орган. Освен това спорната разпоредба представлявала също количествено ограничение, тъй като предвиждала минимален брой членове за тези контролни органи. Тези изисквания за признаване правели невъзможно предлагането на услуги по проверка на техническата изправност в Германия за всеки оператор, надлежно установен в друга държава-членка и с различна правна форма или вътрешна структура. Накрая, изискването в определения одобрен район да са установени такъв брой инженери технически специалисти, че на 100 000 регистрирани в нея моторни превозни средства и ремаркета


text:
да се пада един инженер, представлявало ограничение в нарушение на член 43 ЕО (във връзка с член 48 ЕО), доколкото този критерий поставял в по-неблагоприятно положение на първо място юридическите лица, вече установили се в други държави-членки и чиито инженери технически специалисти не са непременно установени в одобрения район.
 В настоящия случай не са релевантни нито член 45 ЕО, нито член 46 ЕО.
 По силата на член 45 ЕО разпоредбите от Договора относно свободата на установяване не се прилагат по отношение на дейности, свързани постоянно или епизодично с упражняването на публична власт. Произтичащите от постоянна съдебна практика критерии за пряко и специфично упражняване на публичната власт в рамките на дейностите на контролните органи, и по-конкретно при осъществяването на прегледи за проверка на техническата изправност, не били спазени. Нито фактът, че контролните органи трябвало да вземат решение относно предоставянето или отнемането на регистрационен талон, нито осъществяваният от държавата над тези органи надзор доказвали, че функциите им са свързани с упражняването на публична власт. На първо място окончателното решение за отказ на регистрационен талон можело да бъде взето изключително от компетентния орган (т.е. от органите по регистрация) на всяка провинция, а не от контролния орган. Контролните органи имали по-скоро подпомагаща и подготвителна роля спрямо органите по регистрация. На второ място от факта, че държавата упражнява надзор над някои органи не можело да се прави извод, че всички дейности, осъществявани от такива органи, субекти на надзор, са свързани с упражняването на публична власт. Дори когато следвало да се счита, че някои дейности на контролния орган представляват упражняване на публична власт, изключването на прегледа за проверка на техническата изправност на превозните средства от приложното поле на свободата на установяване щяло да съставлява твърде разширително тълкуване и щяло да се отклони съществено от целта на предвиденото в член 45 ЕО изключение. Според Комисията прегледът за проверка на техническата изправност на превозните средства е чисто техническа задача, която наистина има публично-правни последици, но която не може да се счита за пряко упражняване на публична власт.
 Що се отнася до член 46 ЕО, който предвижда възможност за специално третиране по съображения за обществен ред, обществена сигурност и обществено здраве, съгласно практиката на Съда позоваване на тези основания следвало да се прави, само когато съществува реална и достатъчно сериозна заплаха по отношение на някои от посочените основни интереси. Доколкото германските органи не били доказали съществуването на такава заплаха, предпоставките за позоваване на уредбата, предвиждаща изключения в член 46 ЕО, не били изпълнени. Комисията е убедена, че преследваната с оспорените мерки цел, а именно съблюдаването на пътната безопасност, може да бъде постигната и с по-малко рестриктивни мерки, каквато например е една подходяща система за контрол за всички инженери технически специалисти и контролни органи в Германия.


text:
 25.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 58/6
 Преюдициално запитване, отправено от Korkein hallinto-oikeus (Финландия) на 3 януари 2012 г. — P Oy
 (Дело C-6/12)
 2012/C 58/09
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein hallinto-oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: P Oy
 Друга страна в производството: Veronsaajien oikeudenvalvontayksikkö
 Преюдициални въпроси
 1.
 В рамките на производство по предоставяне на разрешение като предвиденото в член 122, параграф 3 от финландския Закон за подоходното облагане, следва ли изискването за селективност по член 107, параграф 1 ДФЕС да се тълкува в смисъл, че това изискване не допуска да бъде разрешено приспадане на загуби при промяна на собствеността върху дяловете или акциите в капитала, ако не е спазена процедурата по член 108, параграф 3, трето изречение ДФЕС?
 2.
 При тълкуване на изискването за селективност, и по-специално при определяне на референтната група, следва ли да се изхожда от формулирания в членове 117 и 119 от финландския Закон за подоходното облагане принцип — че дадено дружество може да приспада осчетоводените загуби, или при тълкуването на изискването за селективност следва да се изхожда от разпоредбите относно промяната на собствеността върху дяловете или акциите в капитала?
 3.
 В случай че изискването за селективност по член 107 ДФЕС по принцип следва да се приеме за изпълнено, може ли да се приеме, че е обоснована разпоредба като предвидената в член 122, параграф 3 от финландския Закон за подоходното облагане, тъй като представлява присъщ за данъчния режим механизъм, който е незаменим, например, за препятстване на избягването на данъчното облагане?
 4.
 При преценката дали евентуално е налице основание да се обоснове мярката и дали тя представлява присъщ за данъчния режим механизъм, какво значение следва да се отдава на обхвата на свободата на преценката, с която разполагат съответните органи? За да се приеме, че е налице присъщ за данъчния режим механизъм, необходимо ли да не е оставена никаква свобода на преценка на правоприлагащия орган, като условията за прилагане на изключението следва да са определени точно в закона?


text:
 7.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/21
 Жалба, подадена на 10 април 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-45/12)
 2012/C 200/44
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: N. Visan, Lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението на Комисията да не поднови договора на жалбоподателя като договорно нает служител
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Делегацията на ЕС в Република Молдова от 27 и 28 юли 2011 г. да не поднови трудовия договор на жалбоподателя и да се отмени решението на Европейската комисия, ГД „Човешки ресурси“, D.2, от 16 януари 2011 г. по административна жалба на жалбоподателя No R/687/11, подадена на основание член 90, параграф 2,
 —
 да се разпореди на Европейската комисия да възстанови на работа жалбоподателя в друга делегация на ЕС, така че жалбоподателят да запази правата, придобити по време на изпълнението на неговия трудов договор от 2008 г. до 2011 г. в Делегацията на ЕС в Молдова (приключен срок за изпитване, придобити точки за повишаване в стъпка), и да гарантира, че новата длъжност ще бъде съвместима с профила от изпитите за подбор EPSO/CAST, които жалбоподателят е издържал през 2007 г.,
 —
 да се разпореди на ответника да признае публично грешката, допусната от Делегацията на ЕС в Република Молдова да предложи на жалбоподателя длъжността „chargé de mission adjoint“, грешка, довела до невъзможността да се осигури прилагане на клаузата за подновяване по член 4, параграф 2 от първия ден на трудовия договор, до класирането на жалбоподателя в по-ниска функционална група и до възлагането на жалбоподателя, от 2008 г. до 2011 г., на задачи, които са под предвидените в длъжностната му характеристика,
 —
 да се осъди ответника да заплати обезщетение за неимуществените вреди, претърпени от 2008 г. до 2011 г. поради горепосочените пропуски. Вредите следва да се изчислят на месечна база и да съответстват на разликата между заплатата на жалбоподателя и заплатата на члена на местния персонал за целия период от 2008 до 2011 г., поради това, че Делегацията: а) съзнателно е възложила на жалбоподателя задачи, които са идентични на възложените на члена на местния персонал, въпреки техните много различни длъжностни характеристики, б) е направила всичко, за да не може жалбоподателят да изпълнява задачите и да поема функциите, които съответстват на неговата длъжностна характеристика, в) постоянно е отричала, че длъжността на жалбоподателя включва заместване на ръководителя на секция „FCA“.
 —
 да се осъди ответника да заплати обезщетение за периода „от 10 ноември 2011 г. — до възстановяването на работа в друга делегация или институция на ЕС“ за претърпените имуществени и неимуществени вреди от жалбоподателя в резултат на решението на Делегацията на ЕС в Република Молдова от 27 и 28 юли 2011 г. да не поднови неговия договор като договорно нает служител от категория „член 3а“. Вредите следва да се изчислят на базата на месечната заплата на жалбоподателя за целия период от 10 ноември 2011 г. до възстановяването му на работа.
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/36
 Решение на Първоинстанционния съд от 6 ноември 2007 г. — RheinfelsQuellen H. Hövelmann GmbH/СХВП (VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN)
 (Дело T-28/06) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2007/C 315/68)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: RheinfelsQuellen H. Hövelmann GmbH & Co. KG (Duisburg, Германия) (представители: W. Kellenter и A. Lambrecht, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 17 ноември 2005 г. (дело R 1179/2004-2), относно заявка за регистрация на словната марка VOM URSPRUNG HER VOLLKOMMEN като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда RheinfelsQuellen H. Hövelmann GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 86, 8.4.2006 г.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/32
 Определение на Общия съд от 12 февруари 2014 г. — Cofra/СХВП — O2 (can do)
 (Съединени дела T-162/11 и Т-163/11) (1)
 ((Марка на Общността - Възражение - Оттегляне на възражението - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 112/42
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Cofra Holding AG (Цуг, Швейцария) (представители: първоначално K.-U. Jonas и J. Bogatz, а впоследствие M. Viefhues, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално K. Klüpfel, а впоследствие A. Schifko)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: O2 Holdings Ltd (Слау, Обединеното кралство) (представители: M. Müller и A. Fottner, avocats)
 Предмет
 Две жалби срещу две решения на четвърти апелативен състав на СХВП от 10 януари 2011 г. (преписки R 242/2009-4 и R 246/2009-4), постановени съответно в производство по възражение със страни ALDEMAR AG и O2 Holdings Ltd и в производство по възражение със страни C&A Mode KG и O2 Holdings Ltd
 Диспозитив
 1)
 Няма основание за произнасяне по съществото на жалбите.
 2)
 Осъжда жалбоподателя и встъпилата страна да понесат направените от тях съдебни разноски и по половина от съдебните разноски на ответника.
 (1) ОВ C 139, 7.5.2011 г.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/31
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale del Riesame di Verbania (Италия) на 4 юни 2010 г. — Наказателно производство срещу Matteo Minesi
 (Дело C-279/10)
 ()
 2010/C 209/44
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale del Riesame di Verbania
 Страна в главното производство
 Matteo Minesi
 Преюдициални въпроси
 Как трябва да се тълкуват член 43 ЕО и член 49 ЕО относно свободата на установяване и свободното предоставяне на услуги в сектора на залаганията върху спортни мероприятия, за да се определи дали горепосочените разпоредби на Договора разрешават национална правна уредба, която въвежда режим на монопол в полза на държавата и система на концесии и разрешения, която в рамките на определен брой концесии: a) е насочена общо към защита на титулярите на предоставени по-рано концесии въз основа на производство, което незаконосъобразно e изключило част от операторите; б) предвижда разпоредби за фактическо гарантиране на запазването на търговските позиции, придобити вследствие на производство, което незаконосъобразно e изключило част от операторите (като например забрана за нови концесионери да разполагат своите пунктове за приемане на залагания на по-малко от определено разстояние от вече съществуващи такива пунктове); в) предвижда случаи, в които концесията се прекратява и гаранции на много висока стойност остават в полза на концедента, сред които случая, в който концесионерът пряко или непряко извършва трансгранични игрални дейности, които могат да се приравнят на дейностите, предмет на концесията?


text:
 3.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 364/20
 Жалба, подадена на 31 юли 2016 г. — Drex Technologies/Съвет
 (Дело T-414/16)
 (2016/C 364/18)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Drex Technologies SA (Tortola, Британски Вирджински острови) (представител: E. Ruchat, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да приеме, че жалбата му е допустима и основателна,
 —
 поради това да отмени Решение (ОВППС) 2016/850 от 27 май 2016 година и приетите във основа на него актове за изпълнение, доколкото се отнасят до жалбоподателя,
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати разноските за производството.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания, които в основната си част са идентични или сходни на изложените по дело T-411/16, Syriatel Mobile Telecom/Съвет.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/72
 Решение на Общия съд от 4 юни 2013 г. — i-content/СХВП — Decathlon (BETWIN)
 (Дело T-514/11) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за регистрация на словна марка на Общността „BETWIN“ - По-ранна фигуративна марка на Общността „b’Twin“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 225/158
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland (Берлин, Германия) (представител: A. Nordemann, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: P. Bullock)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Decathlon SA (Villeneuve-d’Ascq, Франция)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на СХВП от 30 юни 2011 г. (преписка R 1816/2010-1) относно производство по възражение между Decathlon SA и i-content Ltd Zweigniederlassung Deutschland
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решението на първи апелативен състав на СХВП от 30 юни 2011 г. (преписка R 1816/2010-1) в частта, която се отнася до стоките от клас 28 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 г., които отговарят на следното описание: „надуваеми плувни басейни за развлечение, катерушки, плюшени животни (меки текстилни играчки с пълнеж), басейни (плувни) [артикули за игра], въздушни пистолети (играчки), преносими електронни видеоигри, колички (играчки), умалени модели, преносими електронни игри, жетони за игра, дама [игри], съоръжения за детски площадки, механични екшън играчки, играчки, с изключение на играчки за домашни любимци, електронни игри, топки (играчки), зарове, украси, играчки за партита и танци, преносими електронни игри, карти за игра, игри от вида флипери, чашки за зарове, играчки печати, набор от въпроси за салонни игри, талони за бинго, умалени модели на самолети (умалени в определен мащаб), кегли за билярд, домино (игра), декоративни ветропоказателни ръкави, флипери, игри за сръчност и приключенски (екшън) игри, салонни игри, игрални автомати действащи с монети, флипери (със или без предварително заплащане), умалени модели на самолети (намалени в определен мащаб), игри с карти, фрисби, топки за игра, игри, чашки за зарове, кукли, кегли [игри], коли с дистанционно управление (играчки), обръчи, които се хвърлят върху закрепена пръчка, дартс [хвърляне на стрелички], апарати за хвърляне на дискове [панички] за прицел при ловни състезания, умалени модели на превозни средства, пързалки [играчки], игрални автомати, действащи с монети, шахматни дъски, карнавални маски, пъзели, меки текстилни играчки с пълнеж, игри за преносими компютри, дартс [хвърляне на стрелички], самолети-играчки, дискове за хвърляне (играчки), глинени дискове (мишени), люлеещи се играчки, малки мечета [детски играчки], преносими видеоигри, превозни средства играчки с мотор, с електронно задвижване, играчки с батерии, жетони за хазартни игри, мишени, мечета (играчки с пълнеж), надуваеми играчки, салонни игри, люлки, хвърчила, умалени модели на превозни средства“.
 2.
 Отменя решението на отдела по споровете от 21 юли 2010 г. и отхвърля възражението по отношение на изброените в член 1 стоки.
 3.
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 4.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 355, 3.12.2011 г.


text:
 27.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 123/17
 Жалба, подадена на 14 февруари 2013 г. — K-Swiss/СХВП — Künzli SwissSchuh (маратонка с пет ивици)
 (Дело T-85/13)
 2013/C 123/28
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: K-Swiss, Inc. (Калифорния, САЩ) (представители: R. Niebel и K. Tasma, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Künzli SwissSchuh AG (Виндиш, Швейцария)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 30 октомври 2012 г. по преписка R 174/2011-2, и
 —
 да осъди ответника и евентуално встъпилата страна да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: фигуративна марка, изобразяваща маратонка с пет ивици — марка на Общността No 4 771 978.
 Притежател на марката на Общността: жалбоподателят.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: обявяването на недействителност е поискано на основание член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.
 Решение на отдела по отмяна: обявява недействителността на спорната марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/47
 Жалба, подадена на 22 февруари 2017 г. — Девин/EUIPO — Хасково („ДЕВИН“)
 (Дело T-122/17)
 (2017/C 121/67)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Девин АД (Девин, България) (представител: B. Van Asbroeck, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Хасковска търговско-промишлена палата (Хасково, България)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „ДЕВИН“ — марка на Европейския съюз No 9 408 865
 Производство пред EUIPO: производство за обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на EUIPO от 2 декември 2016 г. по преписка R 579/2016-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да отмени решението на отдела по отмяна от 29 януари 2016 г. по преписка No 9 559,
 —
 изцяло или поне частично да отхвърли искането на жалбоподателя за обявяване на недействителност на марка на Европейския съюз „ДЕВИН“ No 9408865 за всички посочени стоки от клас 32,
 —
 да осъди EUIPO да заплати собствените си съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 52, параграф 1, буква а) във връзка с член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009,
 —
 в случай, че апелативният състав не е нарушил член 7, параграф 1, буква в), нарушение на член 7, параграф 3 oт Регламент No 207/2009.


text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/71
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 11 декември 2008 г. — Dubus и Leveque/Комисия
 (Дело F-66/07) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване - Процедура за повишаване за 2006 г. - Умения за работа с трети език)
 (2009/C 44/123)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Charles Dubus (Kraainem, Белгия) и Jean Leveque (Wattignies la Victoire, Фрaнция) (представители: É. Boigelot, avocat, впоследствие É. Boigelot и L. Defalque, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis-Kayser и G. Berscheid)
 Страна, встъпила в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: I. Sulce и M. Simm)
 Предмет
 Отмяна на решението да не бъдат повишени жалбоподателите поради липсата на показване на умения за работа с трети език в процедурата за повишаване за 2006 г. — Искане за обезщетение
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на Комисията на Европейските общности да не впише името на г-н Dubus в списъка на повишените длъжностни лица в степен C*3 в процедурата за повишаване за 2006 г. и решението на Комисията на Европейските общности да не впише името на г-н Leveque в списъка на повишените длъжностни лица в степен B*8 в същата процедура за повишаване.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 3)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да понесе направените от нея съдебни разноски и разноските на жалбоподателите.
 4)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 199, 25.8.2007 г., стр. 54.


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/13
 Преюдициално запитване от Tribunal du travail de Nivelles (Белгия), постъпило на 10 януари 2014 г. — Charlotte Rosselle/Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM Libres)
 (Дело C-65/14)
 2014/C 129/16
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal du travail de Nivelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Charlotte Rosselle
 Ответник: Institut national d'assurance maladie-invalidité (INAMI), Union nationale des mutualités libres (UNM Libres)
 Встъпила по нейно искане страна: Institut pour l'Egalité des Femmes et des Hommes (IEFH)
 Преюдициален въпрос
 Дял III, глава III, раздели 1 и 2 от Кралски указ от 3 юли 1996 година за задължителното здравно осигуряване и обезщетенията, съгласуван на 14 юли 1994 г., нарушава ли Директива 92/85/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за въвеждане на мерки за насърчаване подобряването на безопасността и здравето по време на работа на бременни работнички и на работнички родилки или кърмачки (1) и Директива 2006/54/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юли 2006 година за прилагането на принципа на равните възможности и равното третиране на мъжете и жените в областта на заетостта и професиите (преработена) (2) поради това че не предвижда освобождаване от изискването за определен период на работа по отношение на лице на държавна служба, което е в неплатен отпуск по лични причини и в отпуск за бременност и раждане, щом като предвижда такова освобождаване по отношение на лице на държавна служба, което е подало оставка или е уволнено?
 (1) ОВ L 348, стp. 1.
 (2) ОВ L 204, стp. 23.


text:
 8.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 297/19
 Определение на Съда от 5 юли 2007 г. — Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ/Съвет на Европейския съюз, Комисия на Европейските общности
 (Дело C-255/06 P) (1)
 (Обжалване - Международни споразумения - Споразумение ЕИО/Турция - Митнически съюз между Европейския съюз и Турция - Компенсаторни финансови помощи)
 (2007/C 297/31)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ [представител: R. Sinner, avocat]
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз [представители: M. Bishop и D. Canga Fano], Комисия на Европейските общности [представители: X. Lewis и J. Hottiaux]
 Предмет
 Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 30 март 2006 г. по дело Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret/Съвет и Комисия (T-367/03), с което Първоинстанционният съд отхвърля като неоснователен иск за присъждане на обезщетение за вреди, които ищецът твърди че е претърпял поради неспазване, от страна на институциите — ответници, на задълженията предвидени в разпоредбите относно митническия съюз между Европейския съюз и Турция и по-специално, на задължението за изплащане на финансови помощи за компенсиране на отрицателните за турската икономика последици от митническия съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Yedaș Tarim ve Otomotiv Sanayi ve Ticaret AȘ да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 212, 2.9.2006 г.


text:
 2.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/19
 Решение на Общия съд от 18 януари 2013 г. — Fun Factory/СХВП (Вибратор)
 (Дело T-137/12) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за триизмерна марка - Вибратор - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Задължение за мотивиране - Член 75, първо изречение от Регламент No 207/2009 - Право на защита - Член 75, второ изречение от Регламент No 207/2009)
 2013/C 63/38
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: FunFactory GmbH (Бремен, Германия) (представител: адв. K.-D. Franzen)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 19 януари 2012 г. (преписка R 1436/2011-4) относно заявка за регистрация на триизмерен знак, представляващ вибратор
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда FunFactory GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 157, 2.6.2012 г.


text:
 29.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 189/6
 Преюдициално запитване, отправено от Hof van beroep te Brussel (Белгия) на 17 април 2013 г. — Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW/Helena Vandersteen и др.
 (Дело C-201/13)
 2013/C 189/11
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van beroep te Brussel
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Johan Deckmyn, Vrijheidsfonds VZW
 Ответници: Helena Vandersteen, Christiane Vandersteen, Liliana Vandersteen, Isabelle Vandersteen, Rita Dupont, Amoras II CVOH, WPG Uitgevers België
 Преюдициални въпроси
 1.
 Автономно понятие на правото на Европейския съюз ли е понятието „пародия“?
 2.
 При утвърдителен отговор, трябва ли дадена пародия да отговаря на следните условия, или да притежава следните характеристики:
 —
 да притежава собствени оригинални характеристики (оригиналност),
 —
 да не може да бъде отнесена с основание към автора на оригиналното произведение,
 —
 да има за цел провокиране на хумор или осмиване, независимо от това дали евентуално изразената критика се отнася до оригиналното произведение или до друг въпрос или друго лице,
 —
 да съдържа позоваване на източника на произведението, предмет на пародия?
 3.
 Трябва ли дадено произведение да отговаря на допълнителни условия или да притежава допълнителни характеристики, за да може да бъде определено като пародия?


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/14
 Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-517/06)
 (2007/C 42/24)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: G. Braun и E. Montaguti)
 Ответник: Република Австрия
 Искания
 —
 Република Австрия не е изпълнила задълженията си по Директива 2003/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 година относно повторната употреба на информацията в обществения сектор (1), тъй като не е приела необходимите законови и административни разпоредби за транспониране на тази директива във федералните провинции Steiermark и Salzburg, съответно не е уведомила Комисията за приемането им.
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и главни доводи
 Срокът за транспониране на горепосочената директива е изтекъл на 1 юли 2005 г.
 (1) ОВ L 345, стр. 90.


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/40
 Жалба, подадена на 7 септември 2010 г. — Masco и др./Европейска комисия
 (Дело T-378/10)
 ()
 2010/C 301/65
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Masco Corp. (Taylor, Съединени американски щати), Hansgrohe AG (Schiltach, Германия), Hansgrohe Deutschland Vertriebs GmbH (Schiltach, Германия), Hansgrohe Handelsgesellschaft m.b.H. (Wiener Neudorf, Австрия), Hansgrohe SA/NV (Anderlecht, Белгия), Hansgrohe B.V. (Westknollendam, Нидерландия), Hansgrohe SARL (Antony, Франция), Hansgrohe Srl (Villanova d’Asti, Италия), Hüppe GmbH (Bad Zwischenahn, Германия), Hüppe Gesellschaft m.b.H. (Laxenburg, Австрия), Hüppe Belgium SA/NV (Zaventem, Белгия) и Hüppe B.V. (Alblasserdam, Нидерландия) (представители: D. Schroeder, lawyer и J. Temple Lang, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени член 1 от Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. по преписка COMP/39092 — Санитарно оборудване, доколкото с него се приема, че жалбоподателите са участвали в продължаващо споразумение или съгласувана практика „в сектора на санитарното оборудване за бани“, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните и другите разноски, направени от жалбоподателя във връзка с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си жалбоподателите искат частична отмяна на член 1 от Решение C(2010) 4185 окончателен на Комисията от 23 юни 2010 г. по преписка COMP/39092 — Санитарно оборудване, с което Комисията приема, че жалбоподателите заедно с други предприятия са нарушили член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП, като са участвали в продължаващо споразумение или съгласувана практика „в сектора на санитарното оборудване за бани“, покриващо територията на Германия, Австрия, Италия, Франция, Белгия и Нидерландия.
 Жалбоподателите изтъкват едно правно основание в подкрепа на жалбата си.
 Те оспорват дадената от Комисията правна квалификация на поведението като едно-единствено комплексно нарушение, покриващо различни групи продукти, а именно кранчета и оборудване за бани, душ кабини и керамични санитарни изделия, вместо да се приеме, че са налице три отделни нарушения.
 Жалбоподателите не произвеждат керамични санитарни изделия. Те поддържат, че като е приела, че са участвали в едно-единствено комплексно нарушение за трите групи продукти, включително керамичните санитарни изделия, Комисията е допуснала грешки в преценката на фактите и грешки при прилагане на правото. Констатацията на Комисията в решението за наличието на едно-единствено комплексно нарушение не е в съответствие с предишни решения на Комисията (или с практиката на Съда). Така Комисията е нарушила принципите на прозрачност, на правна сигурност и на равно третиране. В частност изложените в решението факти и доказателства не подкрепят извода на Комисията за наличие на едно-единствено комплексно нарушение, покриващо три различни групи продукти.


text:
 18.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/19
 Жалба, подадена на 23 февруари 2009 г. от представителите по индустриална собственост Volker Mergel, Klaus Kampfenkel, Burkart Bill и Andreas Herden срещу решението на Първоинстанционния съд (втори състав), постановено на 16 декември 2008 г. по дело T-335/07 — Volker Mergel и др./Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 (Дело C-80/09 P)
 2009/C 90/29
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Volker Mergel, Klaus Kampfenkel, Burkart Bill, Andreas Herden (представител: G.P. Friderichs, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателите
 —
 Да се отмени решението на втори състав на Първоинстанционния съд от 16 декември 2008 г. (дело T-335/07-33), за което жалбоподателите са уведомени по факс на 18 декември 2008 г.;
 —
 Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на ответната страна по жалбата от 25 юни 2007 г. (преписка R0299/2007-4);
 —
 Да се осъди ответната страна по жалбата да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Предмет на спора е въпросът дали понятието „Patentconsult“ за услуги от класове 35, 41 и 42 може да бъде защитено като марка. Първоинстанционният съд застъпва становището, че при „Patentconsult“ става въпрос за означение, което описва пряко и конкретно посочените услуги.
 Жалбоподателите основават жалбата си на погрешното тълкуване и прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94.
 С първото си правно основание жалбоподателите оспорват погрешното класифициране от страна на Първоинстанционния съд на въпросната марка като нова словоформа, която не представя никаква забележима разлика в сравнение с простото събиране на описателните елементи. Първоинстанционният съд обосновал липсата на отличителност на въпросната марка с това, че марката „Patentconsult“ следвала обичайната структура при подобни обозначения като „patent consulting“ или „patent consultancy“. Това класифициране обаче било погрешно, тъй като „Patentconsult“ не следвало именно обичайната, по-точно граматично правилната структура, а се отклонявало от нея и поради това представлявало очебийна нова словоформа, която се различавала забележимо от простото събиране на елементите „patent“ и „consult“.
 С второто правно основание се посочва, че Първоинстанционният съд погрешно е счел, че марката „Patentconsult“ има изключително описателен характер. Първоинстанционният съд изходил от факта, че за описателния характер било без значение дали за защитените услуги могат да се използват други понятия. Жалбоподателите обаче считат, че трябва да се използва именно друго понятие, различно от „Patentconsult“, за да може да се претендира необходимост от запазване за свободно ползване. Погрешното от граматична гледна точка понятие „Patentconsult“ не било съвсем подходящо.
 На последно място, с третото правно основание се посочва, че Първоинстанционният съд погрешно е счел за неприложими постановеното по-рано решение от ответната страна по жалбата по отношение на марката „Netmeeting“ и решението на Съда по дело C-383/99 P по отношение на марката „Baby-dry“. Съгласно последно споменатото решение забележимото отклонение във формулировката по отношение на обичайно използваната в говоримия език от съответните среди терминология, била в състояние да породи необходимия отличителен характер. Тази съдебна практика трябвало да се спазва, за да се гарантира последователността и надеждността на решенията на общностните съдилища.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/39
 Определение на Първоинстанционния съд от 19 октомври 2007 г. — Evropaïki Dynamiki/EFSA
 (Дело T-69/05) (1)
 (Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество - Обществени поръчки - Европейски орган за безопасност на храните (EFSA) - Отмяна на процедура за възлагане на обществена поръчка - Отпадане на предмета на иска)
 (2007/C 315/74)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представител: N. Korogiannakis)
 Ответник: Autorité européenne de sécurité des aliments (EFSA) (представители: първоначално A. Cuvillier и D. Detken, впоследствие A. Cuvillier и S. Gabbi, подпомагани от J. Stuyck, avocat)
 Предмет
 Отмяна на решението на Европейския орган за безопасност на храните (EFSA) от 3 декември 2004 г., с което е отхвърлена подадената от ищеца оферта в рамките на процедурата за възлагане на обществена поръчка за предоставянето на информационни услуги за създаването на мрежа Extranet между националните агенции на държавите-членки, EFSA и Комисията, както и на решението за възлагане на обществената поръчка на друг оферент.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящия иск.
 2)
 Осъжда EFSA да понесе всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 106, 30.4.2005 г.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/23
 Преюдициално запитване, отправено от Hamburgischen Oberverwaltungsgericht (Германия) на 31 май 2011 г. — Atilla Gülbahce/Freie und Hansestadt Hamburg
 (Дело C-268/11)
 2011/C 269/43
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Hamburgisches Oberverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Atilla Gülbahce
 Ответник: Freie und Hansestadt Hamburg
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 10, параграф 1 от Решение No 1/80 (1) да се тълкува в смисъл:
 а)
 че турски работник, на когото в съответствие с приложимото законодателство е издадено разрешение за работа на територията на определена държава членка за (или евентуално без) определен срок, надхвърлящ продължителността на разрешението му за пребиваване (т.нар. „überschießende Arbeitserlaubnis“), има право през целия този срок да упражнява правата си по посоченото разрешение, доколкото това не противоречи на необходимостта за защита на определен легитимен национален интерес, а именно на опазването на обществения ред, обществената сигурност и общественото здраве,
 б)
 и че на съответната държава членка е забранено по начало да отрича, че това разрешение (за работа) влияе върху статута на пребиваване (на турския работник), като взема предвид действащите към момента на издаване на това разрешение национални разпоредби относно обвързаността на разрешението за работа от разрешението за пребиваване (във връзка с Решение на Съда от 2 март 1999 г. по дело El-Yassini (C-416/96, Recueil, стр. I-1209, точка 3 от резюмето, точки 62—65) — относно приложното поле на член 40, параграф 1 от Споразумението (за асоцииране) ЕИО–Мароко, както и Решение от 14 декември 2006 г. по дело Gattoussi, C-97/05, Recueil, стр. I-11917, точка 2 от резюмето и точки 36—43) относно приложното поле на член 64, параграф 1 от Евро-Средиземноморското споразумение за асоцииране ЕО–Тунис)?
 При утвърдителен отговор на този въпрос:
 2.
 Следва ли член 13 от Решение No 1/80 да се тълкува в смисъл, че клаузата „standstill“ забранява също така на конкретна държава членка посредством определена нормативна уредба (в конкретния случай посредством Gesetz über den Aufenthalt, die Erwerbstätigkeit und die Integration von Ausländern im Bundesgebiet (Закон за пребиваването, работата и интеграцията на чужденците на федералната територия) от 30 юли 2004 г.) да лиши турски гражданин, принадлежащ към легалния пазар на труда на тази държава, от възможността да твърди, че е налице нарушение на забраната за дискриминация по член 10, параграф 1 от Решение No 1/80, като се позовава на по-рано издаденото му разрешение за работа, чийто срок надхвърля продължителността на разрешението му за пребиваване?
 При утвърдителен отговор на този въпрос:
 3.
 Следва ли член 10, параграф 1 от Решение No 1/80 да се тълкува в смисъл, че уредената в този член забрана за дискриминация при никакви обстоятелства не лишава националните органи от възможността в съответствие с приложимите национални разпоредби да отнемат, след изтичането им, разрешения за пребиваване с определена продължителност, които съгласно съответното национално право са неправомерно издадени на турски работник в периодите, в които той фактически се ползва от по-рано издаденото му безсрочно разрешение за работа и полага труд?
 4.
 Следва ли член 10, параграф 1 от Решение No 1/80 по-нататък да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба обхваща единствено заетостта, упражнявана


text:
от турски гражданин с разрешение за работа — което е издадено законосъобразно от съответните национални органи, безсрочно е и не е обвързано от никакви материалноправни ограничения — към датата на изтичане на продължителността на издаденото по друг повод разрешение за пребиваване на този турски гражданин, поради което в посочената ситуация последният не може да изисква от националните органи — дори след като окончателно преустанови тази заетост — да разрешат последващия му престой с оглед наемането му на друга работа, която може евентуално да бъде започната след определено време, необходимо за турския гражданин?
 5.
 Следва ли член 10, параграф 1 от Решение No 1/80 по-нататък да се тълкува в смисъл, че забраната за дискриминация лишава националните органи (само) от възможността след изтичането на разрешение за работа, издадено последно на принадлежащ към легалния пазар на труда (на тази държава) турски гражданин, да предприемат мерки, с които се прекратява правото му на пребиваване, предвид обстоятелството, че първоначално му е разрешено да работи за по-дълъг срок от продължителността на разрешеното му право на пребиваване и при положение че предприеманите мерки нямат за предназначение да защитят легитимен национален интерес, като въпреки това националните органи не са длъжни да издадат разрешение за пребиваване на турския гражданин?
 (1) Решение No 1/80 на Съвета по асоцииране от 19 септември 1980 година относно развитието на асоциирането между Европейската икономическа общност и Турция


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/27
 Определение на председателя на Съда от 6 август 2012 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado Contencioso-Administrativo — Испания) — Susana Natividad Martínez Álvarez/Consejería de Presidencia, Justicia e Igualdad del Principado de Asturias
 (Дело C-194/11) (1)
 2012/C 366/50
 Език на производството: испански
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 226, 30.7.2011 г.


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/19
 Решение на Общия съд от 19 юни 2012 г. — H.Eich/СХВП — Arav (H.EICH)
 (Дело T-557/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „H.EICH“ - По-ранна национална фигуративна марка „H SILVIAN HEACH“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2012/C 227/29
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: H.Eich Srl (Signa, Италия) (представители: адв. D. Mainini, адв. T. Rubin, адв. A. Masetti Zannini de Concina, адв. M. Bucarelli, адв. G. Petrocchi и адв. B. Passaretti)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: G. Mannucci и R. Pethke)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Arav Holding Srl (Palma Campania, Италия) (представител: адв. R. Bocchini)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 9 септември 2010 г. (преписка R 1411/2009-1) относно производство по възражение между Arav Holding Srl и H.Eich Srl
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 9 септември 2010 г. (преписка R 1411/2009-1).
 2.
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от H.Eich Srl в производството пред Общия съд.
 3.
 СХВП понася необходимите съдебни разноски, направени в производството пред първи апелативен състав.
 4.
 Arav Holding Srl понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 30, 29.1.2011 г.


text:
 14.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/2
 Преюдициално запитване, отправено от Handelsgericht Wien (Австрия) на 12 април 2012 г. — Alfred Hirmann/Immofinanz AG
 (Дело C-174/12)
 2012/C 209/03
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Handelsgericht Wien
 Страни в главното производство
 Ищец: Alfred Hirmann
 Ответник: Immofinanz AG
 Подпомагаща страна: Aviso Zeta AG
 Преюдициални въпроси
 1.
 Национална норма, по силата на която акционерното дружество като емитент носи отговорност към лицето, закупило акции, при неизпълнение на предвидените от законодателството относно капиталовия пазар задължения за предоставяне на информация съгласно следните разпоредби на
 —
 членове 6 и 25 от Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 г., в редакцията ѝ с Директива 2008/11/ЕО от 11 март 2008 г. (1),
 —
 членове 7, 17 и 28 от Директива 2004/109/ЕО (2) на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 г.,
 —
 член 14 от Директива 2003/6/ЕО (3) на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2003 г.,
 съвместима ли е с членове 12, 15, 16, 19 и 42 от Директива 77/91/ЕИО (4) на Съвета от 31 януари 1977 г., в действащата ѝ към момента редакция?
 2.
 Разпоредбите на членове 12, 15, 16, и по-специално на членове 18, 19 и член 42 от Директива 77/91/ЕИО на Съвета от 31 януари 1977 г., в действащата ѝ към момента редакция, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която в случаите на посочената във въпрос 1 отговорност акционерното дружество трябва да възстанови на купувача платената цена за придобиване и да получи обратно съответните акции?
 3.
 Разпоредбите на членове 12, 15, 16, 18, 19 и 42 от Директива 77/91/ЕИО на Съвета от 31 януари 1977 г., в действащата ѝ към момента редакция, трябва ли да се тълкуват в смисъл, че посочената във въпрос 1 отговорност на акционерното дружество
 —
 може да обхваща и нетните активи на акционерното дружество (записан капитал и резерви по смисъла на член 15, параграф 1, буква а) от споменатата директива), и
 —
 да е налице дори когато може да доведе до несъстоятелност на акционерното дружество?
 4.
 Разпоредбите на членове 12 и 13 от Директива 2009/101/ЕО (5) на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г. трябва ли да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която придобиването на дял от дружественото имущество се унищожава с обратна сила, така че при унищожаване на договор за покупка на акции трябва да се счита, че то има действие ex nunc (вж. Решение на Съда от 15 април 2010 г. по дело C-215/08, „E. Friz GmbH“)?
 5.
 Разпоредбите на членове 12, 15, 16, 18, 19 и 42 от Директива 77/91/ЕИО на Съвета от 31 януари 1977 г., в действащата ѝ към момента редакция, и на членове 12 и 13 от Директива 2009/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 г., трябва ли да се тълкуват в смисъл, че отговорността е ограничена до стойността на акциите — а в случаите на котирано на борсата дружество, до борсовия


text:
курс на акциите — която те имат към момента на предявяване на правото, така че понякога акционерът може да получи сума, която е по-малка от първоначално платената от него цена за тези акции?
 (1) Директива 2003/71/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 4 ноември 2003 година относно проспекта, който следва да се публикува, когато публично се предлагат ценни книжа или когато се допускат ценни книжа до търгуване, и за изменение на Директива 2001/34/ЕО (ОВ L 345, стр. 64; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 23), изменена с Директива 2008/11/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 март 2008 г. (ОВ L 76, стр. 37).
 (2) Директива 2004/109/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2004 година относно хармонизиране изискванията за прозрачност по отношение на информацията за издателите, чиито ценни книжа са допуснати за търгуване на регулиран пазар, и за изменение на Директива 2001/34/ЕО (ОВ L 390, стр. 38; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 7, стр. 172).
 (3) Директива 2003/6/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 28 януари 2003 година относно търговията с вътрешна информация и манипулирането на пазара (пазарна злоупотреба) (ОВ L 96, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 5, стр. 210).
 (4) Втора Директива 77/91/ЕИО на Съвета от 13 декември 1976 година за съгласуване на гаранциите, които се изискват в държавите членки за дружествата по смисъла на член 58, втора алинея от Договора, за защита на интересите както на съдружниците, така и на трети лица по отношение учредяването на акционерни дружества и поддържането и изменението на техния капитал с цел тези гаранции да станат равностойни (ОВ L 26, 1977 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 8).
 (5) Директива 2009/101/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 септември 2009 година за координиране на гаранциите, които държавите членки изискват от дружествата по смисъла на член 48, втора алинея от Договора, за защита на интересите на членовете и на трети лица с цел тези гаранции да станат равностойни (ОВ L 258, стр. 11).


text:
 22.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/15
 Преюдициално запитване от Sächsisches Oberverwaltungsgericht (Германия), постъпило на 19 март 2015 г. — Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG/Freistaat Sachsen
 (Дело C-134/15)
 (2015/C 205/20)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Sächsisches Oberverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lidl Dienstleistungs-GmbH & Co. KG
 Ответник: Freistaat Sachsen
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместим ли е член 5, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) No 543/2008 (1) с член 6, параграф 1, първа алинея от Договора за Европейския съюз (ДЕС) във връзка с член 15, параграф 1 и член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз („Хартата“)?
 2)
 Съвместим ли е член 5, параграф 4, буква б) от Регламент (ЕО) No 543/2008 с член 40, параграф 2, втора алинея ДФЕС?
 (1) Регламент (ЕО) No 543/2008 на Комисията от 16 юни 2008 година относно въвеждането на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на определени стандарти за предлагането на пазара на месо от домашни птици (ОВ L 157, стр. 46).


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/6
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Rostock (Германия) на 13 август 2012 г. — Наказателно производство срещу Per Harald Lökkevik
 (Дело C-384/12)
 2012/C 343/05
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Rostock
 Страни в главното производство
 Per Harald Lökkevik
 Друга страна: Staatsanwaltschaft Rostock
 Преюдициален въпрос
 Следва ли понятието за облага съгласно член 4, параграф 3 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година (1) да се тълкува в смисъл, че то обхваща и положение, в което привидно изглежда, че е налице липса на компетентност на Европейската комисия във връзка с информация, предоставена в рамките на процедура по субсидиране, с цел избягване на предвиденото в точка 2. 1. i) от Многоотрасловата рамка за регионална помощ за големи инвестиционни проекти от 7 април 1998 г. (ОВ C 107/05, 7.4.1998 г.) задължение за нотифициране на инвестиционни проекти за регионална помощ с разходи по проекта в общ размер на най-малко 50 милиона евро?
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166).


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/29
 Преюдициално запитване от Korkein oikeus (Финландия), постъпило на 9 май 2016 г. — Finnair Oyj/Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
 (Дело C-258/16)
 (2016/C 260/37)
 Език на производството: фински
 Запитваща юрисдикция
 Korkein oikeus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Finnair Oyj
 Ответник: Keskinäinen Vakuutusyhtiö Fennia
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 31 от Конвенцията от Монреал да се тълкува в смисъл, че освен отправянето на жалбата в предвидените срокове запазването на правото на иск предполага отправената в предвидените срокове жалба да е в писмена форма по смисъла на член 31, параграф 3?
 2)
 Ако запазването на правото на иск предполага отправената в предвидените срокове жалба да е в писмена форма, трябва ли член 31, параграф 3 от Конвенцията от Монреал да се тълкува в смисъл, че изискването за писмена форма може да бъде спазено чрез прилагане на електронна процедура, както и чрез регистрацията на декларираните вреди в информационната система на превозвача?
 3)
 Допуска ли Конвенцията от Монреал тълкуване, според което изискването за писмена форма следва да се счита за изпълнено, ако със знанието на пътника декларираните вреди/отправената жалба са регистрирани от представител на превозвача върху хартиен носител или по електронен път в информационната система на превозвача?
 4)
 Член 31 от Конвенцията от Монреал поставя ли други изисквания относно съдържанието на жалбата, различни от изискването възникналите вреди да бъдат сведени до знанието на превозвача?


text:
 30.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/23
 Жалба, подадена на 13 април 2012 г. — Brauerei Beck/СХВП — Aldi (Be Light)
 (Дело T-172/12)
 2012/C 194/40
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Brauerei Beck GmbH & Co. KG (Бремен, Германия) (представители: G. Hasselblatt и V. Töbelmann, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Aldi GmbH & Co. KG (Mülheim an der Ruhr, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 19 януари 2012 г. по преписка R 2258/2010-1,
 —
 да осъди ответника да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на жалбоподателя,
 —
 да осъди другата страна в производството пред апелативния състав да понесе направените от нея съдебни разноски, ако встъпи в производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка „Be Light“ за стоки от класове 29, 30 и 32 — заявка за марка на Общността No 7165351
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словната марка „BECK’s“, регистрирана като марка на Общността под No 135285 за стоки от клас 32
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението за всички спорни стоки от клас 32 и допуска спорната марка за останалите стоки.
 Решение на апелативния състав: отменя решението на отдела по споровете.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/31
 Жалба, подадена на 20 април 2017 г. — SE/Съвет
 (Дело T-231/17)
 (2017/C 213/43)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: SE (представител: N. de Montigny, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд да отмени:
 —
 решението на отдел „Индивидуални права“ от 22 юни 2016 г., с което е отказано внучката му да се счита за дете на негова издръжка,
 —
 доколкото е необходимо, изричното решение от 24 януари 2017 г., с което е отхвърлена жалбата му по административен ред, подадена на 19 септември 2016 г.,
 въз основа на това,
 —
 на основание член 2, параграф 2, трета алинея от приложение VII към Правилника за длъжностните лица, да приеме, считано от 13 юни 2016 г., че внучката на жалбоподателя е на негова издръжка,
 —
 да приеме, че внучката на жалбоподателя има качеството на осигурено лице към здравната каса (RCAM) въз основа на осигуровката на жалбоподателя, считано от 13 юни 2016 г.,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от грешка при прилагане на правото и от грешки при преценката и при тълкуването на член 2, параграф 2, трета алинея от приложение VII към Правилника за длъжностните лица, които Съветът допуснал при приемането на обжалваните решения.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на принципа на добра администрация.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на член 24 от Хартата на основните права.


text:
 3.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 65/18
 Жалба, подадена на 22 декември 2011 г. — IPK International/Комисия
 (Дело T-671/11)
 2012/C 65/33
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: IPK International — World Tourism Marketing Consultants GmbH (Мюнхен, Германия) (представител: C. Pitschas)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Комисията от 14 октомври 2011 г. (ENTR/R1/HHO/lsa — entr.r.1(2011) 1183091), доколкото с него се предвижда на жалбоподателя да се изплатят само лихви в размер на 158 618,27 EUR,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил член 266 ДФЕС, тъй като при изпълнението на Решение на Общия съд от 15 април 2011 г. по дело IPK International/Комисия, T-297/05, погрешно е изчислил дължимите компенсаторни и мораторни лихви.


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/70
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 25 юни 2014 г. — Rihn/(Европол)
 (Дело F-67/13) (1)
 ((Публична служба - Персонал на Европол - Конвенция за Европол - Правилник за персонала на Европол - Решение 2009/371/ПВР - Прилагане на УРДС към служителите на Европол - Неподновяване на договор за определен срок на срочно нает служител - Отказ да се сключи договор за неопределено време на срочно нает служител))
 2014/C 253/98
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Philippe Rihn (Хага, Нидерландия) (представител: J.-J.- Ghosez, avocat)
 Ответник: Европейска полицейска служба (представители: първоначално J. Arnould и D. Neumann, впоследствие J. Arnould, D. Neumann и D. El Khoury)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението да не се поднови договора за определен срок на жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Rihn трябва да понесе направените от него съдебни разноски и се осъжда да понесе съдебните разноски, направени от Европейската полицейска служба.
 (1) ОВ C 274, 21.9.2013 г., стр. 31.


text:
 8.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 298/24
 Жалба, подадена на 9 август 2011 г. — Catinis/Комисия
 (Дело T-447/11)
 2011/C 298/45
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Lian Catinis (Дамаск, Сирия) (представител: S. Pappas, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение, доколкото с него не се приключва разследването и се отказва достъп до отнасящата се до жалбоподателя преписка, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят представя, на първо място, правно основание, изведено от нарушение на закона и от неизпълнение на задължението за мотивиране на решението разследването да не бъде прекратено, а да бъде продължено отвъд разумния период от време.
 На следващо място жалбоподателят изтъква правно основание, изведено от неизпълнение на задължението за мотивиране на решението да не се предостави достъп до преписката по разследването.
 На последно място жалбоподателят твърди, че са нарушени основни права и общи принципи на правото, в частност — принципът на добра администрация, презумпцията за невиновност и правото на защита.


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 15 март 2012 г. — Европейска комисия/Република Кипър
 (Дело C-340/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 92/43/ЕИО - Член 4, параграф 1 и член 12, параграф 1 - Липса на включване в предвидения срок на територията от значение за Общността на езерото Paralimni - Система за опазване на вида Natrix natrix cypriaca (кипърска жълтоуха водна змия)
 2012/C 133/09
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Zavvos и D. Recchia,)
 Ответник: Република Кипър (представители: K. Lykourgos и M. Chatzigeorgiou)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 4, параграф 1 и на член 12, параграф 1 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стp. 7; Специално издание на български език, глава 15, том 2, стр. 109) — Невключване на езерото Paralimni в националния списък на териториите, които могат да бъдат определени като територии от значение за Общността — Неустановяване на система за опазване на вида Natrix natrix cypriaca (кипърска водна змия)
 Диспозитив
 1.
 Република Кипър,
 —
 като не е включила територията на езерото Paralimni в националния списък на предложените територии от значение за Общността,
 —
 като е допуснала дейности, които сериозно застрашават екологичните характеристики на езерото Paralimni, и като не е приела защитните мерки, необходими за запазване на популацията на вида Natrix natrix cypriaca (кипърска жълтоуха водна змия), който представлява екологичният интерес на това езеро и на язовир Xyliatos, и
 —
 като не е приела необходимите мерки за установяването и прилагането на строга система за опазване на този вид,
 не е изпълнила задълженията си съответно по член 4, параграф 1 от Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна, изменена с Директива 2006/105/ЕО на Съвета от 20 ноември 2006 г., по тази изменена Директива 92/43, както и по член 12, параграф 1 от същата изменена Директива 92/43.
 2.
 Осъжда Република Кипър да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 30.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/10
 Иск, предявен на 4 април 2014 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-162/14)
 2014/C 202/11
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Tokár и K. Herrmann)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Полша не изпълнява задълженията си по член 45, параграф 2 от Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (1), тъй като е оставила в сила абсолютни основания за изключване на икономическите оператори от процедурата по възлагане на обществена поръчка като предвидените в член 24, параграф 1, точки 1 и 1а от Закона за обществените поръчки (Ustawа o zamówieniach publicznych), които излизат извън обхвата на материалноправните критерии за изключване, изчерпателно изброени в член 45, параграф 2 от Директивата,
 —
 Република Полша да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Основанията за изключване на икономическите оператори от процедурата за възлагане на обществена поръчка, предвидени в член 24, параграф 1, точки 1 и 1a от Закона за обществените поръчки и отнасящи се до професионалните качества на съответния оператор — а именно, първо, че поради неизпълнение или неточно изпълнение на поръчка икономическият оператор е причинил вреди, което е установено с влязло в сила съдебно решение, и второ, че икономическият оператор е бил страна по договор, който възложителят е развалил или прекратил или от който се е оттеглил по причини, за които отговаря операторът, — излизат извън обхвата на предпоставките за изключване по член 45, параграф 2 от Директива 2004/18/ЕО, и в частност по буква г) от този член.
 Тълкуването на последно упоменатата предпоставка е предмет на Решение на Съда по дело Forposta и ABC Direct Contact, C-465/11. В него Съдът установява, че понятието „сериозно професионално нарушение“, използвано в член 45, параграф 2, буква г) от Директива 2004/18/ЕО, обхваща всяко виновно поведение, което оказва влияние върху професионалната благонадеждност на съответния оператор. Предпоставките за изключване по полския закон обаче не се отнасят единствено до случаите, когато съответният икономически оператор е действал умишлено или поради относително груба небрежност, а изискват възложителят автоматично да изключи икономическия оператор, без преди това да е преценил дали съответното нарушение на оператора е било извършено виновно.
 (1) ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116 и поправка в OB L 182, 2008 г., стр. 282.


text:
 19.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/7
 РЕШЕНИЕ НА СЪДА
 от 25 март 2013 година
 по дело E-10/12
 Yngvi Harðarson/Askar Capital hf.
 (Директива 91/533/ЕИО — Задължение на работодателя да информира работниците или служителите — Изменения на писмен трудов договор — Последствия от неинформиране за изменения)
 2013/C 270/05
 По дело E-10/12 Yngvi Harðarson/Askar Capital hf. — По ИСКАНЕ до Съда съгласно член 34 от Споразумението между държавите от ЕАСТ за създаване на надзорен орган и Съд от Héraðsdómur Reykjavíkur (районен съд на Рейкявик) относно тълкуването на Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 година относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение, Съдът, съставен от Carl Baudenbacher, председател, Per Christiansen (съдия докладчик) и Páll Hreinsson, съдия, излезе с решение на 25 март 2013 г., чийто диспозитив постановява:
 Директива 91/533/ЕИО на Съвета от 14 октомври 1991 г. относно задължението на работодателя да информира работниците или служителите за условията на трудовия договор или на трудовото правоотношение трябва да се тълкува като неизискваща компенсацията на служителите или работниците да се оценява въз основа на писмен трудов договор, ако на служителите не са били връчени писмени документи относно изменения, временни или постоянни, които да са внесени в основните положения на трудовия договор или на трудовото правоотношение между страните, в рамките на сроковете, определени в член 5 от Директивата. Това е валидно и в контекста на процедурите по несъстоятелност или подобно разделяне на дружество с ограничена отговорност.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/12
 Преюдициално запитване, отправено от Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture (Италия) на 25 юли 2013 г. — Emmeci/Cotral
 (Дело C-427/13)
 2013/C 325/19
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Autorità per la Vigilanza sui Contratti pubblici di lavori, servizi e forniture
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Emmeci Srl
 Ответник: Cotral SpA
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 56 от Директива 2004/17/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че националният законодател не може да предвиди, че възлагащите органи могат да попречат на конкурентите да видят — на фазата на последното наддаване в електронен търг — мястото си в класирането и офертите на останалите икономически оператори, като отложат предоставянето на тази информация за края на търга?
 2)
 Допускат ли член 56 от Директива 2004/17/ЕО и принципите на прозрачност и на равно третиране национални правни разпоредби или административни практики, като посочените в настоящото производство, които предвиждат петминутен „black-out“ на финалния етап от електронния търг, по време на който конкурентите не могат да видят мястото си в класирането?
 (1) Директива 2004/17/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координиране на процедурите за възлагане на обществени поръчки от възложители, извършващи дейност във водоснабдяването, енергетиката, транспорта и пощенските услуги (ОВ L 134, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 3).