text:
 11.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 7/11
 Иск, предявен на 30 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Република Малта
 (Дело C-557/15)
 (2016/C 007/18)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: C. Hermes и K. Mifsud-Bonnici)
 Ответник: Република Малта
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е предвидила изключения, позволяващи улавянето на седем вида диви чинки (обикновена чинка (Fringilla coelebs), обикновено конопарче (Carduelis cannabina), кадънка (Carduelis carduelis), зеленика (Carduelis chloris), черешарка (Coccothraustes coccothraustes), диво канарче (Serinus serinus) и елшова скатия (Carduelis spinus), Република Малта не е изпълнила задълженията си по член 5, букви а) и д) и член 8, параграф 1 от Директива 2009/147/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 30 ноември 2009 година относно опазването на дивите птици (1) във връзка с буква а) от приложение IV към нея и във връзка с член 9, параграф 1 от нея,
 —
 да се осъди Република Малта да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 През 2014 г. Малта въвежда изключения, с които се разрешава улавянето на седем вида диви чинки, като се предвиждат сезони на разрешен улов през 2014 г. и 2015 г.
 Директива 2009/147 задължава държавите членки да забранят улавянето и държането на диви птици, които не са посочени в приложение II, каквито са въпросните чинки, както и улавянето на диви птици с неизбирателни средства като капани и мрежи. Изключения от тези забрани могат да бъдат предвидени само при изпълнение на строгите условия по член 9 от посочената директива.
 Комисията смята, че въведените от Малта изключения, разрешаващи улавянето на седемте вида чинки, не са в съответствие с член 5, букви а) и д) и член 8, параграф 1 от Директивата във връзка с буква а) от приложение IV към нея.
 Според Комисията Малта не е доказала, че са изпълнени условията за дерогиране, предвидени в член 9, параграф 1 от Директивата. Първо, Малта не доказала липсата на друго задоволително разрешение, както се изисквало в уводната част на член 98, параграф 1 от посочената директива. Второ, при приемането на спорния режим Малта не изложила мотиви за твърдението, че нямало друго задоволително разрешение. Трето, посочената държава не доказала, че разрешената дейност представлявала „разумно използване“ по смисъла на член 9, параграф 1, буква в) от Директивата. Четвърто, Малта не доказала, че било изпълнено изискването по член 9, параграф 1, буква в) изключението да се отнася само до „малък брой“ птици. Пето, тази държава не доказала, че разрешението било дадено при „строго контролирани условия“, както се изисквало в член 9, параграф 1, буква в) от Директивата.
 (1) ОВ L 20, стр. 7.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/57
 Жалба, подадена на 10 септември 2014 г. — International gaming projects/СХВП (BIG BINGO)
 (Дело T-663/14)
 (2014/C 395/70)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: International Gaming Projects Ltd (Валета, Малта) (представител: M. D. Garayalde Niño, abogada)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на първи апелативен състав на СХВП от 11 юни 2014 г. по преписка R 755/2014-1;
 —
 Да удовлетвори искането за регистрация на заявката за марка на Общността No 12 120 325„BIG BINGO“ в класове 9, 28 и 41;
 —
 Да осъди ответника да заплати съдебните разноски по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка със словни елементи „BIG BINGO“ за продукти и услуги от класове 9, 28 и 41 — Заявка за марка на Общността No 12 120 325
 Решение на проверителя: Отхвърля заявката
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания:
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/59
 Жалба, подадена на 2 февруари 2016 г. — Sigma Orionis/Комисия
 (Дело T-48/16)
 (2016/C 098/75)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Sigma Orionis SA (Валбон, Франция) (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 да установи, че:
 —
 Европейската комисия не е изпълнила задълженията си по договорите за субсидиране FP7 и H2020, като е спряла всички дължими на жалбоподателя по тях плащания въз основа на неправомерно изготвен доклад за разследване от OLAF,
 —
 Европейската комисия не е изпълнила задълженията си по договори за субсидиране FP7 и H2020, като е прекратила спорните договори за субсидиране въз основа на неправомерно изготвен доклад за разследване от OLAF,
 —
 при условията на евентуалност, да разпореди назначаване на експерт, който да установи безспорно дължимите на жалбоподателя суми по спорните договори за субсидиране.
 С оглед на това да осъди ответника:
 —
 да заплати неправомерно спрените суми, дължими на основание договори за субсидиране FP7, а именно 607 404,49 EUR, ведно със съответните лихви за забава съгласно член II.5.5, считано от датата на падежа в определения от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните операции по рефинансиране размер, увеличен с 3,5 пункта,
 —
 да заплати неправомерно спрените суми, дължими на основание договори за субсидиране H2020, а именно 226 688,68 EUR, ведно със съответните лихви за забава съгласно член 21.11.1, считано от датата на падежа в определения от Европейската централна банка (ЕЦБ) за основните операции по рефинансиране размер, увеличен с 3,5 пункта,
 —
 да плати обезщетение на жалбоподателя за претърпените от него допълнителни вреди, оценени на настоящия етап на 1 500 000 EUR и подлежащи в хода производството евентуално на увеличаване или намаляване,
 —
 да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е че Комисията не можела да вземе решение за пълно спиране на плащанията, дължими на жалбоподателя, като се позове на доклад за разследване, който бил изготвен въз основа на неправомерно събрани доказателства. В това отношение жалбоподателят поддържа, че Комисията се основала на неправомерно събрани доказателства, поради което както спирането на плащанията, така и прекратяването на договорите за субсидиране било незаконосъобразно.
 2.
 Второто основание е че било допуснато нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като различните доклади за технически одит неизменно стигали до извода, че жалбоподателят е използвал средствата в съответствие с принципите на икономичност, ефикасност и добро финансово управление. Поради това Комисията не можела да претендира, че правомерно е констатирала допуснати от жалбоподателя нередности в рамките на други субсидии, за да обоснове както прекратяването на спорните договори за субсидиране, така и спирането на всички плащания по тях. Впрочем участието в споразумения за субсидиране представлявало единствен източник на финансиране за жалбоподателя и липсата на нови европейски проекти неизбежно щяла да доведе до изпадането му в несъстоятелност.
 3.
 Третото основание е че Комисията допуснала явно и сериозно нарушение на съществуващите ограничения на правото ѝ на преценка, което можело да доведе до ангажиране на извъндоговорната отговорност на Съюза. Жалбоподателят претърпял


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/3
 Решение на Съда (трети състав) от 6 март 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Oberster Patent- und Markensenat — Австрия) — Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH/Pfahnl Backmittel GmbH
 (Дело C-409/12) (1)
 ((Марки - Директива 2008/95/ЕО - Член 12, параграф 2, буква a) - Отмяна - Марка, която вследствие на действията или бездействието на притежателя се е превърнала в обичайно търговско наименование на стока или услуга, за която е регистрирана - Възприемане на словния знак „KORNSPITZ“ от продавачите, от една страна, и от крайните потребители, от друга страна - Загуба на отличителен характер единствено от гледна точка на крайните потребители))
 2014/C 129/03
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Patent- und Markensenat
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Backaldrin Österreich The Kornspitz Company GmbH
 Ответник: Pfahnl Backmittel GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Oberster Patent- und Markensenat — Тълкуване на член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките (ОВ L 299, стр. 25) — Основания за отмяна — Регистрирана словна марка, която за потребителите се е превърнала в обичайното наименование на разглеждания продукт в резултат на обстоятелството, че посредниците не са предоставяли информация за съществуването на марката — Липса на алтернативни означения, с които да се опише разглежданият продукт — Бездействие на притежателя на марката
 Диспозитив
 1)
 Член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като разглежданото в главното производство марката може да бъде отменена за стока, за която тя е била регистрирана, когато вследствие на действията или бездействието на нейния притежател посочената марка се е превърнала в обичайно наименование на тази стока единствено от гледна точка на нейните крайни потребители.
 2)
 Член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95 трябва да се тълкува в смисъл, че като „бездействие“ по смисъла на тази разпоредба може да се квалифицира обстоятелството, че притежателят на марка не поощрява продавачите да използват повече тази марка за предлагането на пазара на стока, за която тя е регистрирана.
 3)
 Член 12, параграф 2, буква a) от Директива 2008/95 трябва да се тълкува в смисъл, че обявяването на отмяната на марката не изисква да се определи дали съществуват други наименования за стока, за която марката е станала обичайно търговско наименование.
 (1) ОВ C 399, 22.12.2012 г.


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/20
 Решение на Общия съд от 16 декември 2011 г. — Rintisch/СХВП — Bariatrix Europe (PROTI SNACK)
 (Дело T-62/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността PROTI SNACK - По-ранни национални словни и фигуративни марки PROTIPLUS, PROTI и PROTIPOWER - Закъсняло представяне на документи - Право на преценка, предоставено с член 74, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 76, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/200) - Понятие за противоположна разпоредба - Правило 20, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95)
 2012/C 32/37
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bernhard Rintisch (Bottrop, Германия) (представител: A. Dreyer, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: G. Schneider)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Bariatrix Europe Inc. SAS (Guilherand-Granges, Франция)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 15 декември 2008 г. по преписка R 740/2008-4, свързано с производство по възражение между Bernhard Rintisch и Bariatrix Europe Inc. SAS.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-н Bernhard Rintisch да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 102, 1.5.2009 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/59
 Жалба, подадена на 19 ноември 2009 г. — Jurašinović/Съвет
 (Дело T-465/09)
 2010/C 24/105
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Ivan Jurašinović (Анжер, Франция) (представител: M. Jarry, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 22 септември 2009 г., с което на жалбоподателя се предоставя само частичен достъп до следните документи: Доклади на наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия относно зоната Книн, от 1 август до 31 август 1995 г.,
 —
 да се осъди Съветът на ЕС — Генерален секретариат, да разреши електронния достъп до всички искани документи,
 —
 да се осъди Съветът на ЕС да заплати на жалбоподателя сума в размер на 2 000 EUR без ДДС или 2 392 EUR с ДДС като разноски по производството, заедно с лихви съгласно лихвения процент на ЕЦБ към датата на подаване на жалбата.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна на решението от 22 септември 2009 г., с което му се отказва пълен достъп до докладите на наблюдателите на Европейския съюз в Хърватия относно зоната Книн, от 1 август до 31 август 1995 г.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква три правни основания, изведени от:
 —
 липса на засягане на защитата на обществения интерес по отношение на международните отношения съгласно член 4, параграф 1 от Регламент No 1049/2001 (1), доколкото:
 —
 никаква специфична защита не можело да се приложи по отношение на въпросните документи, и
 —
 дори да се допусне, че по отношение на исканите документи е възможно да се приложи специфична защита, член 4, параграф 7 от Регламент No 1049/2001 предвижда, че „изключенията, както са установени в параграфи 1, 2 и 3, се прилагат само за периода, през който защитата по отношение на съдържанието на документа е обоснована“. Половината от предвидения в член 4, параграф 7 максимален период на защита, обаче е изтекъл, което обстоятелство било основание да се предостави достъп до исканите документи,
 —
 накрая, документите, чието предоставяне се иска, не били чувствителни документи по смисъла на член 9 от Регламент No 1049/2001,
 —
 липса на засягане на обществената сигурност съгласно член 4, параграф 1 от Регламент No 1049/2001, доколкото:
 —
 обстоятелството, че в тези документи трети лица са направили „поверителни“ изявления, било без значение, тъй като Регламент No 1049/2001 не дава право на институциите да отказват достъп до документи, за да защитят хипотетични „трети лица“,
 —
 доводите на Съвета, отнасящи се до „защитата“ на физическата неприкосновеност на наблюдателите, свидетелите и източниците, изразяват воля за защита на частните интереси на тези лица и не са свързани с обществената сигурност, и
 —
 за да отговори на необходимостта да запази анонимността на някои лица и същевременно да се съобрази с обществения интерес, Съветът винаги може да ограничи публичния достъп до исканите документи, като заличи съдържащите се в тях лични данни, чрез които може да се установи кои са „третите лица“.
 —
 обстоятелството, че исканите документи вече са били оповестени.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/41
 Жалба, подадена на 20 юли 2012 г. — ZZ и ZZ/Комисия
 (Дело F-75/12)
 2012/C 287/76
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и ZZ (представители: адв. D. Abreu Caldas, адв. A. Coolen, адв. J.-N. Louis, адв. E. Marchal и адв. S. Orlandi)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решенията, с които се изчислява бонусът към пенсионните права, придобити преди постъпването на служба в Европейската комисия и, ако е необходимо, отмяна на решенията за отхвърляне на жалбите, подадени от жалбоподателите по административен ред
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отменят решенията, с които се изчислява бонусът към пенсионните им права, придобити преди постъпването им на служба в Европейската комисия,
 —
 ако е необходимо, да се отменят решенията за отхвърляне на подадените по административен ред жалби, с които жалбоподателите искат да се приложат ОРИ и актюерските ставки, действащи към момента, в който са подали заявление за прехвърляне на пенсионните им права,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 10.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/17
 Жалба, подадена на 3 август 2016 г. — Pometon/Комисия
 (Дело T-433/16)
 (2016/C 371/20)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Pometon SpA (Мартелаго, Италия) (представители: E. Fabrizi, V. Veneziano и A. Molinaro, avvocati)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 като главно искане, да отмени обжалваното решение,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени или да намали санкцията, наложена на Pometon,
 —
 да осъди ответника да възстанови сумите, които жалбоподателят евентуално е внесъл по време на производството в изпълнение на обжалваното решение, както и да възстанови всякакви други разходи, направени от жалбоподателя в изпълнение на посоченото обжалвано решение,
 —
 при всички положения, да осъди ответника да заплати съдебните и всякакви други разноски, направени от жалбоподателя във връзка с настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 Настоящата жалба е подадена срещу Решение C(2016) 3121 окончателен на Комисията от 25 май 2016 г. (дело AT.39792 — Стоманени абразиви) относно производство по член 101 от Договора за функционирането на Европейския Съюз („ДФЕС“) и член 53 от Споразумението за ЕИП (наричано по-нататък „обжалваното решение“).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първо основание, изведено от нарушение на принципа на безпристрастност на производството, принципа на презумпцията за невиновност и правото на защита, тъй като ответникът е определил Pometon като извършител на конкретни действия в контекста на Решение C(2014) 2074 окончателен от 2 април 2014 г. („решението за постигане на споразумение“), прието по отношение на Ervin Industries Inc. и Ervin Amasteel, Winoa SA и WHA Holding SAS, Metalltechnik Schmidt GmbH & Co. KG и Eisenwerk Würth GmbH (наричани по-нататък „страните“) и следователно е приел обжалваното решение без да е могъл да прецени безпристрастно и при липса на всякакви въздействащи фактори позицията на Pometon и защитните доводи, изтъкнати от последното.
 —
 В решението за постигане на споразумение — и следователно преди на Pometon да е била дадена възможност да се защити — Комисията изрично е приела жалбоподателя за отговорен за същото поведение като това на другите страни, за които впоследствие е прието в посоченото решение за постигане на споразумение, именно поради споменатото поведение, че отговарят за конкретно нарушение на член 101 от ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП. Това неминуемо и непоправимо е понижило способността на Комисията да извърши действително безпристрастна преценка по отношение на жалбоподателя.
 2.
 Второ основание, изведено от нарушение и неправилно прилагане на член 101 от ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП, от непълнота и противоречивост на мотивите, от нарушение на правото на защита и на принципа на тежестта на доказване, тъй като ответникът е счел жалбоподателя за отговорен, при липса на доказателства, за участието в твърдян картел, в който последният всъщност не е участвал.
 —
 В подкрепа на тезата си Комисията се основала на неточни и противоречиви доказателства с неясно тълкуване, недостатъчни за доказване на участието на Pometon в твърдяното нарушение.
 3.
 Трето основание, изведено от нарушение и неправилно прилагане на член 101 от ДФЕС и на член 53 от Споразумението


text:
за ЕИП, от грешки в преценката, от липса на разследване и от явна нелогичност, тъй като ответникът е приел, че поведението, в което е упрекнато Pometon, е имало за цел да ограничи конкуренцията.
 4.
 Четвърто основание, изведено от нарушение и неправилно прилагане на член 101 от ДФЕС и на член 53 от Споразумението за ЕИП, от липса на мотиви и на разследване, от нарушение на тежестта на доказване по отношение на продължителността на предполагаемото участие на жалбоподателя в твърдяното нарушение и, следователно, от нарушение на член 23, параграф 2, член 25, параграф 1 и член 25, параграф 5 от Регламент No 1/2003 (1), от нарушение на принципа на правна сигурност, тъй като Комисията е наложила имуществена санкция на жалбоподателя въпреки изтеклата погасителна давност.
 —
 Според жалбоподателя датата на прекратяване на твърдяното участие на Pometon в предполагаемото нарушение, което му се приписва в обжалваното решение, със сигурност не може да съвпада с определената от Комисията дата, а най-много с доста по-ранна дата, така че правомощието на Комисията да налага глоби трябва да се приеме за погасено.
 5.
 Пето основание, изведено от пълната липса на мотиви, от нарушение на принципите на пропорционалност и равно третиране при определянето на размера на глобата що се отнася до изменението на основния размер по смисъла на точка 37 от Насоките относно метода за определяне на глобите, налагани по силата на член 23, параграф 2, буква a) от Регламент No 1/2003.
 —
 Комисията използвала член 37 от Насоките относно метода за определяне на глобите по очевидно дискриминационен начин, като в случая на Pometon приложила процент на намаление на санкцията, значително по-нисък от процента, приложен за другите страни.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (ОВ L 1, 2003 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/8
 Решение на Съда (трети състав) от 29 април 2010 г. (преюдициално запитване от Conseil d’État, Франция) — Solgar Vitamin’s France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L’Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires/Ministre de l’Economie, des Finances et de l’Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l’Agriculture et de la Pêche
 (Дело C-446/08) (1)
 (Директива 2002/46/ЕО - Сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храните - Витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните - Максимални количества - Хармонизиране на равнище на Съюза - Липса - Компетентност на държавите членки - Условия, които трябва да се спазват, и критерии, които следва да се вземат предвид при определянето на тези количества - Национална правна уредба, определяща тези количества - Определяне на нулево количество)
 (2010/C 161/10)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Solgar Vitamin's France, Valorimer SARL, Christian Fenioux, L'Arbre de Vie SARL, Source Claire, Nord Plantes EURL, RCS Distribution, Ponroy Santé, Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires
 Ответници: Ministre de l'Economie, des Finances et de l'Emploi, Ministre de la Santé, de la Jeunesse et des Sports, Ministre de l'Agriculture et de la Pêche
 В присъствието на: Syndicat de la Diététique et des Compléments Alimentaires
 Предмет
 Преюдициално запитване — Conseil d'État (Франция) — Тълкуване на Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храни (ОВ L 183, стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 36, стр. 39) и по-конкретно на член 5, параграф 4 и на член 11, параграф 2 от нея — Компетентност на държавите членки да определят максималните допустими стойности от витамини и минерали, разрешени в добавките за храни, в отсъствие на актове на Общността в тази област — Критерии, които трябва да се отчитат при определяне на максимално допустимото съдържание — Пълна забрана на флуора, наложена от властите на държава членка, извън правилата на член 12 от горепосочената директива — Количествено ограничение върху търговията в противоречие с членове 28 и 30 ЕО
 Диспозитив
 1.
 Директива 2002/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 юни 2002 година за сближаване на законодателствата на държавите членки по отношение на добавките към храни трябва да се тълкува в смисъл, че без да се засягат разпоредбите от Договора, държавите членки запазват своята компетентност да приемат правна уредба относно максималните и минималните количества от витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните, доколкото Комисията не е определила тези количества в съответствие с член 5, параграф 4 от тази директива.
 2.
 При определянето на максималните количества от витамини и минерали, които могат да бъдат използвани при производството на добавки към храните, освен от задължението за спазване на членове 28 ЕО


text:
и 30 ЕО, държавите членки са длъжни да се ръководят и от критериите, предвидени в член 5, параграфи 1 и 2 от Директива 2002/46, включително и от изискването за оценка на риска, основаваща се на общопризнати научни данни, до приемането от Комисията на тези количества на основание на параграф 4 от посочения член 5.
 3.
 Директива 2002/46 трябва да се тълкува в смисъл, че в положение като това в главното производство, при което при определянето на максималното количество от минерал, което може да се използва при производството на добавки към храните, не е възможно да се определи в цифрово изражение приемът на този минерал от други хранителни източници, и доколкото Комисията не е приела максималните количества от витамини и минерали, които могат да бъдат използвани при производството на добавки към храните в съответствие с член 5, параграф 4 от тази директива, държавата членка може, ако е налице доказан риск, че този прием достига горната граница на безопасност, определена за съответния минерал, и при условие че бъдат спазени членове 28 ЕО и 30 ЕО, да определи посоченото максимално количество на нулева стойност, без да прибягва до процедурата, предвидена в член 12 от същата тази директива.
 4.
 Член 5 от Директива 2002/46 трябва да се тълкува в смисъл, че обстоятелството, че едно подходящо етикетиране би могло да възпре групата потребители, която е негов адресат, да прибегне до хранително вещество, благоприятно за нея в малка доза, не съставлява релевантен критерий за определяне на максималните количества от витамини и минерали, които могат да бъдат използвани при производството на добавки към храните. Отчитането на разликата в степента на чувствителност на различните групи потребители би могло да позволи на държавите членки да прилагат по отношение на цялото население такова максимално количество, подходящо за специфична група потребители, като например тази на децата, единствено в случаите, в които тази мярка е ограничена до необходимото, за да се гарантира закрилата на здравето на лицата, принадлежащи към тази група, и ако посочената мярка е пропорционална на преследваната от нея цел, като последната не е могло да бъде постигната посредством мерки, които ограничават в по-малка степен търговския обмен в рамките на Европейския съюз, което следва да бъде проверено от запитващата юрисдикция.
 5.
 Директива 2002/46 трябва да се тълкува в смисъл, че тя не допуска определянето на максимални количества от витамини и минерали, които могат да се използват при производството на добавки към храните, когато в случаите, в които не е налице доказана опасност за здравето на хората, за тези витамини и тези минерали не е установена горна граница на безопасност, освен ако такава мярка не е обоснована по силата на принципа на предпазните мерки, в случай че научна оценка на рисковете показва, че продължава да съществува неяснота по отношение на наличието или на мащабите на реалните рискове за здравето. След като горната граница на безопасност е установена, възможността тези максимални количества да се определят на чувствително по-ниско равнище от равнището на посочената граница не може да се изключи, щом като определянето на тези максимални количества може да бъде обосновано с отчитането


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/5
 Решение на Съда (първи състав) от 20 май 2010 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden, Нидерландия) — Modehuis A. Zwijnenburg BV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-352/08) (1)
 (Сближаване на законодателствата - Директива 90/434/ЕИО - Обща система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки - Член 11, параграф 1, буква а) - Приложимост към данъците върху прехвърлянето)
 2010/C 179/06
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Modehuis A. Zwijnenburg BV
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на член 11, параграф 1, буква a) от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави-членки (ОВ L 225, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 92) — Понятие за данъчна измама или избягване на данъци — Действие, целящо да се избегне облагането с национален данък, който не е обхванат от забраната за данъчно облагане, предвидена в директивата
 Диспозитив
 Член 11, параграф 1, буква а) от Директива 90/434/ЕИО на Съвета от 23 юли 1990 година относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, отделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави членки, трябва да се тълкува в смисъл, че въведеното с нея по-благоприятно данъчно третиране не може да бъде отказано на данъчнозадължено лице, което иска по пътя на правна конструкция, изразяваща се в сливане на предприятия, да предотврати събирането на данък като разглеждания в главното производство, а именно на данък върху прехвърлянето, доколкото този данък не попада в приложното поле на тази директива.
 (1) ОВ C 285, 8.11.2008 г.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/10
 Решение на Съда (трети състав) от 6 октомври 2015 г. (преюдициално запитване от Nejvyšší soud České republiky — Чешка република) — производство, образувано по искане на Marie Matoušková, съдебен комисар
 (Дело C-404/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Съдебно сътрудничество по граждански дела - Компетентност, признаване и изпълнение на съдебни решения по брачни дела и по дела, свързани с родителска отговорност - Регламент (ЕО) Noo2201/2003 - Член 1, параграф 1, буква б) - Материален обхват - Договор за делба на наследство между преживелия съпруг и ненавършилите пълнолетие деца, представлявани от особен представител - Квалифициране - Необходимост от одобряване на такъв договор от съда - Мярка, свързана с родителската отговорност или мярка, свързана с наследяването))
 (2015/C 389/11)
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší soud České republiky
 Страни в главното производство
 Marie Matoušková, съдебен комисар
 Диспозитив
 Регламент (ЕО) No 2201/2003 на Съвета от 27 ноември 2003 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност, с който се отменя Регламент (ЕО) No 1347/2000, трябва да се тълкува в смисъл, че одобряването на договор за делба на наследство, сключен от особения представител на ненавършили пълнолетие деца за тяхна сметка, представлява мярка, свързана с упражняването на родителската отговорност по смисъла на член 1, параграф 1, буква б) от този регламент, и следователно попада в приложното му поле, а не мярка, свързана с наследяването по смисъла на член 1, параграф 3, буква е) от посочения регламент, която е изключена от приложното му поле.
 (1) ОВ C 431, 1.12.2014 г.


text:
 16.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 79/18
 Жалба, подадена на 17 декември 2012 г. — Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej/Европейска агенция по химикалите
 (Дело T-560/12)
 2013/C 79/33
 Език на производството: полски
 Страни
 Жалбоподател: Miejskie Przedsiębiorstwo Energetyki Cieplnej sp. z o.o. (Бжеско, Полша) (представител: T. Dobrzyński, [raca prawny])
 Ответник: Европейска агенция по химикалите (ECHA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решение No SME(2012) 3538 на Европейската агенция по химикалите от 15 октомври 2012 г., с което на жалбоподателя е наложена административна такса в размер на 20 700 EUR;
 —
 като обезпечителна мярка, да отмени Решение MB/D/29/2010 на Управителния съвет на ECHA от 12 ноември 2010 г. относно класифицирането на услугите, за които се събират такси;
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят изтъква четири основания.
 1.
 Първо основание: Несъвместимост с Регламент (ЕО) No 340/2008 на Комисията и с Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и Съвета, както и нарушение на принципа за предоставената компетентност
 —
 Според жалбоподателя оспорваното решение не е в съответствие с Регламента относно таксите и плащанията, тъй като ответникът има право да налага само административни такси, а правомощието за налагане на глоби във възпиращ размер е на държавите членки. Административните глоби трябва да са в разумно съотношение с обема на извършената от ECHA работа. Според жалбоподателя административната такса в размер на 20 700 евро поради неверни данни относно големината на предприятието изпълнява санкционна функция и има същото действие като глобата. Жалбоподателят твърди, че по този начин ответникът засяга компетентността на държавите членки, което е несъвместимо с установения в член 5 ДЕС принцип за предоставената компетентност и представлява действие, извършено при липса на компетентност по смисъла на член 263 ДФЕС.
 2.
 Второ основание: нарушение на принципа на равенство
 —
 Според жалбоподателя с обстоятелството, че размерът на административната такса зависи от големината на предприятието се нарушава принципът за равенство, установен в член 5 от Европейския кодекс за добро поведение на администрацията и в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Тъй като административната такса по дефиниция има за цел да покрива разходите, направени от администрацията при предоставяне на съответната услуга, според жалбоподателят не може да се обоснове с обективни съображения различното третиране въз основата на големината на регистрираното предприятие. Жалбоподателят изтъква по-специално, че във всеки отделен случай са сходни административните разходи във връзка с проверката на големината на предприятието. При тези обстоятелства големите предприятия, които неоснователно са се означили като малки или средни предприятия, трябвало да заплащат възнаграждение на ответника, което не покрива единствено разходите във връзка с предоставената услуга във връзка с производството за проверка на големината на тяхното предприятие, но и разходите за проверка на големината на други предприятия, а дори и разходите за други предоставяни от ECHA услуги.
 3.
 Трето основание: нарушение на принципа на правна сигурност
 —
 Жалбоподателят посочва, че предприятието му е малко, като неволно е допуснал грешка при реалната класификация на големината на дружеството. Според информацията, достъпна в рубриката „възнаграждения“ на уебсайта


text:
на националното информационно бюро големината на съответното предприятие за целите на REACH (регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали) се определя съгласно Закона за свободата на стопанската дейност. Съгласно този закон при определянето на големината на предприятието е без значение структурата на акционерното или дяловото участие, а следва да се държи сметка за броя на наетите работници и служители и годишния оборот, като жалбоподателят е взел предвид тези данни. Според жалбоподателя не му е било надлежно съобщено, че при установяването на големината на предприятието има задължение да вземе предвид Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 г. Освен това ECHA не съобщавала на предприятията размерът на административните такси, които можели да бъдат наложени при неправилно определяне на големината на предприятието, като по този начин ECHA нарушавала принципа на правна сигурност.
 4.
 Четвърто основание: злоупотреба с власт
 —
 Според жалбоподателя ответникът е злоупотребил с предоставената му власт, тъй като с решение MB/D/29/2010 е определил очевидно завишен размер на дължимите такси и си е предоставил прекалено широки правомощия, като си е запазил възможността да прилага всички налични правни средства да събира таксите, без да е предвидил възможност да се избегне заплащането на тези такси. Тези правомощия не могат да се обосноват с член 13, параграф 4 от Регламент No 340/2008. Според жалбоподателя с налагането на административната такса в действителност се преследва различна цел от посочената в съображение 2 от Регламент No 340/2008 (покриване на разходите по предоставените от ECHA услуги), като размерът на тази такса не съответства на извършената работа от страна на ответника, но представлява неправомерно наложена на жалбоподателя глоба.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/32
 Решение на Общия съд от 12 май 2010 г. — EMC Development/Комисия
 (Дело T-432/05) (1)
 (Конкуренция - Картели - Европейски пазар на цимента - Решение за отхвърляне на жалба - Хармонизиран стандарт за цимента - Задължителен характер - Насоки относно приложимостта на член 81 от Договора за ЕО по отношение на споразуменията за хоризонтално сътрудничество)
 2010/C 179/53
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: EMC Development AB (Luleå, Швеция) (представители: M. Elvinger и W.-N. Schelp, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално É. Gippini Fournier и B. Doherty, впоследствие É. Gippini Fournier и J. Bourke)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение SG-Greffe (2005) D/205249 на Комисията от 28 септември 2005 г., с което е отхвърлена подадената от жалбоподателя срещу европейските производители на цимент, тип „Портланд“, Европейската циментова асоциация (Cembureau) и Европейския комитет по стандартизация (CEN) жалба във връзка с европейския пазар на цимент
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 EMC Development AB понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Европейската комисия.
 (1) ОВ C 36, 11.02.2006 г.


text:
 6.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/14
 Иск, предявен на 12 април 2016 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-202/16)
 (2016/C 200/20)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: Μ. Patakia и E. Sanfrutos Cano)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви, че като е допуснала неправилното функциониране на депото за отпадъци в Темплони, което не отговаря на условията и на изискванията на нормативната уредба на Съюза в областта на околната среда, установени в член 13 от Директива 2008/98/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви, в член 8, буква а) и член 11, параграф 1 от Директива 1999/31/ЕО (2) на Съвета от 26 април 1999 година относно депонирането на отпадъци, както и в приложение Ι към нея, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по тези разпоредби,
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 Настоящия случай се отнася до неизпълнение от страна на Република Гърция на задълженията ѝ по член 13 от Директива 2008/98/ЕО относно отпадъците и за отмяна на определени директиви, по член 8, буква а) и член 11, параграф 1 от Директива 1999/31/ЕО относно депонирането на отпадъци, както и по приложение Ι към нея. Нарушението на тези разпоредби е свързано с функционирането на депото за отпадъци (наричано по-нататък: „депото“) в Темплони, Корфу.
 2.
 Настоящият иск има за предмет неправилното функциониране на депото в Темплони и вредоносните последици от това за околната среда, както и неприемането от страна на гръцките власти на необходимите мерки, предвидени в европейското право, за да може депото да функционира в съответствие с условията и изискванията на нормативната уредба на Съюза в областта на околната среда.
 3.
 По време на производството по разследване на нарушението Комисията установява различни нередности при функционирането на депото, които са констатирани при няколко проверки на място, извършени в периода 2009 г.—2012 г. от компетентните гръцки органи.
 4.
 В последния си отговор от 23 март 2015 г. гръцките органи уведомяват Комисията, че:
 —
 е представен нов проект за изменение на решението за одобрение на условията по отношение на опазването на околната среда за депото, за да се определят различните работи, които трябва да се извършат, за да може последното да функционира правилно,
 —
 след проверката на място от 8 август 2014 г. (и установените нови нарушения) местните органи са възобновили административнонаказателното производство срещу оператора на депото,
 —
 все още продължават някои необходими работи като например тези по управление на биогаз (Комисията отбелязва, че в този момент гръцките органи за пръв път посочват, че изменението на екологичните услови за депото е абсолютно необходимо за извършването на тези работи),
 —
 все още не е приключила процедурата по избор на място за новото депо, което трябва да бъде построено на острова.
 5.
 Комисията приема, че депото в Темплони очевидно е инсталация, която продължава да функционира по неподходящ начин. Макар някои нарушения да са преустановени, продължават да се установяват нови, така че изчерпателното им изброяване


text:
не е възможно. Във всички случаи, независимо какъв е точния брой на нарушенията, според Комисията е очевидно (без това да се оспорва от гръцките органи), че депото функционира без да е съобразено с предписанията на горепосочените две директиви. Въпреки проверките на място, които постоянно установяват нарушения при функционирането на депото, гръцките органи продължават да толерират неговата дейност.
 (1) OB L 312, 2008 г., стр. 3.
 (2) OB L 182, 1999 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 94.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/12
 Решение на Съда (четвърти състав) от 20 май 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Ordinario di Palermo, Италия) — Todaro Nunziatina & C. SNC/Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia
 (Дело C-138/09) (1)
 (Преюдициално запитване - Държавни помощи - Решения на Комисията - Тълкуване - Помощи, отпуснати от регион Сицилия на предприятията, които сключват договори за обучение или преобразуват същите в договори за неопределено време - Краен срок за предоставяне на помощите - Бюджетни ограничения - Лихви за забава - Недопустимост)
 2010/C 179/18
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Ordinario di Palermo
 Страни в главното производство
 Ищец: Todaro Nunziatina & C. SNC
 Ответник: Assessorato del Lavoro e della Previdenza Sociale, della Formazione Professionale e dell’Emigrazione della regione Sicilia
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Ordinario di Palermo — Държавни помощи — Обхват на Решение на Комисията No (95)D/15975 от 11 декември 1995 година относно Регионален закон No 27 от 15 май 1991 г. на регион Сицилия за помощите за повишаване на заетостта и на Решение No 2003/195/ЕО от 16 октомври 2002 година (ОВ L 77, стр. 57) относно помощите, предоставени от регион Сицилия на предприятията, които сключват договори за обучение или които преобразуват договорите за обучение в безсрочни трудови договори
 Диспозитив
 1.
 Решение SG (95) D/15975 на Комисията от 11 декември 1995 година относно Регионален закон No 27 от 15 май 1991 г. на регион Сицилия за помощите за повишаване на заетостта (държавна помощ NN 91/A/95) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска съвместимостта с общия пазар на схема за помощи, състояща се от две мерки, предвидени в член 10, параграф 1, букви а) и б) от споменатия Регионален закон No 27/91, които не могат да се кумулират и чийто правопораждащ факт, а именно назначаването на работник или преобразуването на договора в договор за неопределено време, трябва да настъпи преди 31 декември 1996 г., като изплащането им обаче може да продължи и след тази дата, при положение че приложимите национални финансови и бюджетни правила допускат това и се спазва одобреният от Комисията на Европейските общности общ бюджет.
 2.
 Член 1 от Решение 2003/195/ЕО на Комисията от 16 октомври 2002 година относно схемата за помощи, която Италия възнамерява да приведе в изпълнение за повишаване на заетостта в регион Сицилия — C 56/99 (ex N 668/97), трябва да се тълкува в смисъл, че схемата за помощи, предвидена в член 11, параграф 1 от Регионален закон No 16 от 27 май 1997 г. на регион Сицилия, с който се разрешава разходването на средства с оглед усвояване на провизиите по общите фондове в рамките на бюджета на региона за финансовата 1997 година, представлява нова помощ, различна от предвидената в член 10 от Регионален закон No 27 от 15 май 1991 г. на регион Сицилия за помощите за повишаване на заетостта. Споменатият член 1 не допуска предоставянето на субсидии за всяко назначаване на лица по договори за обучение или за всяко преобразуване на договори за обучение


text:
в договори за неопределено време след 1 януари 1997 г.
 3.
 Съответната държава членка следва да определи страната в производството, която да докаже, че не е бил изчерпан общият бюджет, предназначен за разрешените с Решение SG (95) D/15975 мерки по член 10, параграф 1, букви а) и б) от Регионален закон No 27 от 15 май 1991 г. на регион Сицилия за помощите за повишаване на заетостта.
 4.
 Размерът на евентуално дължимите законоустановени лихви в случай на забава в изплащането на помощите, разрешени с Решение SG (95) D/15975 през периода след това решение, не следва да се включва в размера на общия разрешен с това решение бюджет. Лихвеният процент и правилата за неговото прилагане се уреждат от националното право.
 (1) ОВ C 153, 4.7.2009 г.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/5
 Решение на Съда (втори състав) от 6 ноември 2008 г. — Кралство Нидерландия/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-405/07 P) (1)
 (Обжалване - Член 95, параграф 5 ЕО - Директива 98/69/ЕО - Мерки, които следва да се предприемат срещу замърсяването на въздуха от емисии от моторните превозни средства - Национална разпоредба за дерогация, с която предварително се намаляват общностните пределно допустими стойности на емисиите на прахови частици, причинени от някои нови превозни средства с дизелови двигатели - Отказ на Комисията - Специфичност на проблема - Задължение за полагане на дължимата грижа и за мотивиране)
 (2008/C 327/08)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: D.J.M. de Grave и C.M. Wissels)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: M. Patakia, H. van Vliet и A. Alcover San Pedro)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 27 юни 2007 г. по дело Нидерландия/Комисия (T-182/06), с което Първоинстанционният съд отхвърля искането за отмяна на Решение 2006/372/ЕО на Комисията от 3 май 2006 година относно проект на национални разпоредби, за който Кралство Нидерландия е отправило уведомление съгласно член 95, параграф 5 ЕО и който определя пределни стойности за емисии на прахови частици от превозните средства с дизелов двигател (ОВ L 142, стр. 16)
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 27 юни 2007 г. по дело Нидерландия/Комисия (T-182/06).
 2)
 Отменя Решение 2006/372/ЕО на Комисията от 3 май 2006 година относно проект на национални разпоредби, за който Кралство Нидерландия е отправило уведомление съгласно член 95, параграф 5 ЕО и който определя пределни стойности за емисии на прахови частици от превозните средства с дизелов двигател.
 3)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 296, 10.11.2007 г.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/32
 Жалба, подадена на 15 август 2014 г. — ZZ/Европейска комисия
 (Дело F-82/14)
 2014/C 388/42
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: M. Cornacchia, avvocatto)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението за недопускане на жалбоподателя до конкурс EPSO/AST/126/2012 поради факта, че не е уведомил конкурсната комисия, че има родствена връзка с един от членовете на комисията.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 15 май 2014 г., с което конкурсната комисия за конкурс на общо основание EPSO/AST/126/12, чрез писмо на EPSO и в отговор на подаденото от жалбоподателя искане за преразглеждане от 31 януари 2014 г. потвърждава недопускането на жалбоподателя до конкурс EPSO/AST/126/2012,
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати обезщетение за неимуществени вреди, претърпени от жалбоподателя вследствие на решението по предходната точка и оценено ex aequo et bono на 3 000 EUR,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/65
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 17 септември 2014 г. — Wahlström/Frontex
 (Дело F-117/13) (1)
 ((Публична служба - Служители на Frontex - Срочно нает служител - Неподновяване на срочен договор - Процедура по подновяване - Член 41, параграф 2, буква а) от Хартата на основните права на Европейския съюз - Право на изслушване - Неспазване - Последици за взетото решение))
 (2014/C 395/79)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Kari Wahlström (Еспоо, Финландия) (представител: S. A. Pappas, адвокат)
 Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите — членки на Европейския съюз (представители: S. Vuorensola и H. Caniard; D. Waelbroeck и A. Duron, адвокати)
 Предмет на делото
 Искане за отмяна на решението да не се подновява договорът на жалбоподателя като срочно нает служител вследствие на отмяната на първото решение за неподновяване на договора му от Съда на публичната служба по дело F-87/11
 Диспозитив на решението
 1)
 Отменя решението на изпълнителния директор на Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите — членки на Европейския съюз, от 19 февруари 2013 г. да не подновява договора на г-н Wahlström като срочно нает служител.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Осъжда Европейската агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници на държавите — членки на Европейския съюз, да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати разноските на г-н Wahlström.
 (1) ОВ C 31, 1.2.2014 г., стр. 23.


text:
 21.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/28
 Жалба, подадена на 16 февруари 2012 г. — Mecafer/Комисия
 (Дело T-74/12)
 2012/C 118/47
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mecafer SA (Valence, Франция) (представител: R. MacLean, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за допустима,
 —
 да отмени частично член 1 от Решение C(2011) 8804 окончателен на Комисията от 6 декември 2011 г., доколкото то предоставя само частично възстановяване на платените от жалбоподателя антидъмпингови мита и доколкото незаконосъобразно задържа допълнителен размер антидъмпингови мита за възстановяване, законно дължими на жалбоподателя,
 —
 да разпореди обжалваното решение да остане в сила докато Европейската комисия приеме необходимите мерки за изпълнение на решението на Общия съд, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е приложил подходящ и приемлив марж на печалбата на несвързан вносител в ЕС, като по този начин не е успял да определи надеждна експортна цена за целите на изчисляването на правилния размер на антидъмпинговите мита за възстановяване, което е довело до нарушение на член 2, параграф 9 и на член 18, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета (1)
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че ответникът е допуснал явна грешка в преценката, като е приспаднал антидъмпинговите мита като разход при изчисляването на експортната цена, като по този начин не е успял да определи надежден дъмпингов марж за целите на изчисляването на правилния размер на антидъмпинговите мита за възстановяване, което е довело до нарушение на член 2, параграфи 9 и 11 и на член 11, параграф 10 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението, че ответникът не е информирал навреме и по подходящ начин жалбоподателя за изискванията, необходими за изпълнението на член 11, параграф 10 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета, като по този начин е извършил нарушение на правото на защита, установено от общото право на ЕС, както и на принципа на добра администрация, също предвиден от общото право на ЕС и посочен в член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, 2009 г., стр. 51).


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/48
 Определение на Общия съд от 27 ноември 2012 г. — H-Holding/Парламент
 (Дело T-672/11) (1)
 (Иск за установяване на неправомерно бездействие - Иск за обезщетение - Иск, който е отчасти явно недопустим и отчасти явно неоснователен)
 2013/C 26/96
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: H-Holding AG (Хам, Швейцария) (представител: R. Závodný, avocat)
 Ответник: Европейски парламент (представители: U. Rösslein и P. Schonard)
 Предмет
 Искане да се установи неправомерно бездействие на Парламента, доколкото не е започнал процедура за установяване на неизпълнение на задължения срещу Чешката република и не е поискал от ОЛАФ да започне разследване срещу една чешка политическа партия съобразно петицията на ищеца от 24 август 2011 г., и от друга страна, искане за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради това неправомерно бездействие на Парламента.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска.
 2.
 Осъжда H-Holding AG да заплати съдебните разноски
 (1) ОВ C 235, 4.8.2012 г.


text:
 6.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 232/10
 Определение на Съда (пети състав) от 11 май 2011 г. (преюдициално запитване от Върховен касационен съд (България) — България) — Тони Георгиев Семерджиев/ЕТ „Дел-Пи-Красимира Манчева“
 (Дело C-32/10) (1)
 (Член 92, параграф 1 от Процедурния правилник - Директива 90/314/ЕИО - Пакетни туристически пътувания, пакетни туристически ваканции и пакетни туристически обиколки - Обстоятелства, предхождащи присъединяването на Република България към Европейския съюз - Явна липса на компетентност на Съда да отговори на преюдициалните въпроси)
 2011/C 232/16
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Върховен касационен съд (България)
 Страни в главното производство
 Ищец: Тони Георгиев Семерджиев
 Ответник: ЕТ „Дел-Пи-Красимира Манчева“
 В присъствието на: ZAD Bulstrad VIG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Върховен касационен съд —Тълкуване на член 2, точка 1, буква в), на член 4, параграф 1, буква б), точка iv) и на член 5, параграф 2, алинеи 3 и 4 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, стр. 59, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248) — Понятие за „други туристически услуги“, които не са свързани със задълженията на организатора за транспорт или за настаняване — Задължение за организатора за сключване на индивидуална застраховка за всеки един потребител и за предоставяне на оригиналната полица преди пътуването — Задължение за организатора за сключване на индивидуална застрахователна полица за покриване на разходите за съдействие, включително репатриране, в случай на злополука — Понятие за „загуби“, произтичащи за потребителя от неизпълнението или от неточното изпълнение на договора — Включване на неимуществените вреди
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз явно няма компетентност да се произнесе по отправените от Върховен касационен съд (България) въпроси.
 (1) ОВ C 100 от 17.4.2010 г.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/11
 Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Zaragoza (Испания), постъпило на 9 октомври 2015 г. — Eurosaneamientos S.L. и др./ArcelorMittal Zaragoza, S.A.
 (Дело C-532/15)
 (2015/C 429/15)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Zaragoza
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Eurosaneamientos S.L., Entidad Urbanística Conservación Parque Tecnológico de reciclado López Soriano, UTE PTR Acciona Infraestructuras S.A.
 Ответник: ArcelorMittal Zaragoza, S.A.
 Преюдициални въпроси
 1)
 В съответствие ли е с член 4, параграф 3 [ДЕС] и член 101 ДФЕС наличието на приета от държавата правна уредба, която налага държавен контрол при фиксирането на таксите на доверениците, определяйки чрез разпоредби точния и задължителен размер на таксите и предоставяйки на съдебните органи, по-специално при възлагането на съдебните разноски, последващия контрол във всеки отделен случай при определянето на таксите, въпреки че контролът е ограничен до проверка за стриктното прилагане на тарифата и не допуска отклонение в изключителни случаи и с мотивирано решение от определените в тарифната правна уредба граници?
 2)
 Позволява ли начинът, по който Съдът на Европейския съюз е очертал понятията „наложителни причини, свързани с обществения интерес“, „пропорционалност“ и „необходимост“ по членове [4] и [15] от Директивата относно услугите на вътрешния пазар (1), в случаи, в които има въведена от държавата правна уредба за определяне на цената на услугите и мълчаливо се приема, предвид правната празнота при транспонирането, че такива наложителни причини, свързани с обществения интерес, са налице, макар това да не се потвърждава при съпоставяне с общностната съдебна практика, съдилищата на държавите да приемат, че в конкретен случай е налице ограничение, което не съответства на обществения интерес, и поради това да не приложат или да се отклонят от правната уредба относно възнаграждението на съдебните довереници?
 3)
 Противоречи ли въвеждането на правна уредба с такива характеристики на правото на справедлив процес, така както то се тълкува от Съда на Европейския съюз?
 (1) Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (ОВ L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/61
 Жалба, подадена на 16 юни 2014 г. — Aprovechamientos Energéticos JG/Комисия
 (Дело T-443/14)
 2014/C 253/83
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Aprovechamientos Energéticos JG, SL (Мадрид, Испания) (представител: A. López Gómez, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени решението, което квалифицира съвкупността от мерки, групирани под названието „испанска система за финансов лизинг“ (ИСФЛ), като нова и несъвместима с вътрешния пазар държавна помощ,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени членове 1 и 4 от обжалваното решение, които определят инвеститорите от обединенията по икономически интереси (ОИИ) като единствени бенефициери на предполагаемите помощи и като единствени адресати на задължението за възстановяване,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото с него се разпорежда възстановяването на предполагаемите помощи в нарушение на общите принципи на правото на ЕС,
 —
 при условията на евентуалност, да отмени член 4 от обжалваното решение, доколкото той се произнася относно законосъобразността на частноправните договори между инвеститорите и други образувания, изцяло или по начин, който ограничава липсата на последици за рентабилността на операциите, и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по това производство.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са същите като вече изложените по дело T-401/14, Duro Felguera SA/Комисия.


text:
 9.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 81/2
 Преюдициално запитване от Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie (Полша), постъпило на 1 юли 2014 г. — ASPROD sp. z o.o./Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 (Дело C-313/14)
 (2015/C 081/03)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Wojewódzki Sąd Administracyjny w Szczecinie
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ASPROD sp. z o.o.
 Ответник: Dyrektor Izby Celnej w Szczecinie
 С определение от 3 декември 2014 г. Съдът (втори състав) постанови, че член 27, параграф 1, буква е) от Директива 92/83/ЕИО на Съвета от 19 октомври 1992 година за хармонизиране на структурата на акцизите върху алкохола и алкохолните напитки (1) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба като разглежданата в главното производство, съгласно която прилагането на предвиденото в тази разпоредба освобождаване от хармонизирания акциз зависи от условието съответният оператор да разполага с решение на данъчната администрация, което да определя максимално допустимата норма на потребление на продуктите, освободени от облагане по тази разпоредба.
 (1) ОВ L 316, стр. 21.


text:
 25.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 186/6
 Решение на Съда (трети състав) от 5 май 2011 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Belgique) — Европейска комисия/Région de Bruxelles — Capitale
 (Дело C-137/10) (1)
 (Член 207, параграф 2 ЕО и член 282 ЕО - Процесуално представителство на Европейските общности пред националните юрисдикции - Възложени правомощия на Комисията - Делегиране на друга институция на правомощия за процесуално представителство на Общността - Условия)
 2011/C 186/10
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Европейска комисия
 Ответник: Région de Bruxelles-Capitale
 Предмет
 Преюдициалното запитване — Conseil d'État — Тълкуване на член 282 и на член 207, параграф 2, алинея 1 ЕО — Условия за предоставяне от Комисията на друга институция на правомощията на процесуално представителство на Общността — Действителност на пълномощното, в което не е посочено поименно физическото лице, упълномощено да представлява делегираната институция — Компетентност на сезираната да се произнесе по този въпрос национална юрисдикция — Съмнения относно действителността на процесуалната представителна власт на заместник генералния секретар на Съвета, отговарящ за функционирането на Генералния секретариат — Зачитане на принципа на организационна автономия на институциите
 Диспозитив
 Пълномощното, с което Европейската комисия делегира на друга институция своето правомощие, изведено от член 282 ЕО, да представлява Европейските общности пред национална юрисдикция в спор, отнасящ се до тази институция, е валидно издадено, независимо от обстоятелството дали в пълномощното се посочва или не физическо лице, упълномощено да представлява делегираната институция. В такива случаи както тази институция, така и физическото лице, ако такова е било посочено, са имали право да упълномощят адвокат да представлява Европейските общности.
 (1) ОВ C 148, 5.6.2010 г.


text:
 11.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 155/7
 Преюдициално запитване от Landgericht Wuppertal (Германия), постъпило на 2 февруари 2015 г. — Hartmut Frenzel/Resort Marina Oolderhuuske BV
 (Дело C-39/15)
 (2015/C 155/08)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Wuppertal
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Hartmut Frenzel
 Ответник: Resort Marina Oolderhuuske BV
 С определение на Съда от 26 февруари 2015 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


text:
 12.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/5
 Жалба, подадена на 25 ноември 2010 г. от Европейската комисия срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 13 септември 2010 г. по дело T-452/04, Éditions Jacob/Европейска комисия
 (Дело C-553/10 P)
 2011/C 46/07
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, O. Beynet и S. Noë)
 Други страни в производството: Éditions Odile Jacob SAS, Wendel Investissement SA, Lagardère SCA
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Общия съд от 13 септември 2010 г. по дело Éditions Odile Jacob SAS/Комисия (T-452/04), в частта му, в която се отменя Решение D(2004) 203365 на Комисията от 30 юли 2004 г., с което Wendel Investissement се одобрява за приобретател на активите, прехвърлени в съответствие с Решение 2004/422/ЕО на Комисията от 7 януари 2004 година за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за Европейското икономическо пространство (Преписка COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) (1),
 —
 при необходимост да се произнесе окончателно по същество по въпросите, предмет на настоящата жалба, и да отмени жалбата за отмяна и
 —
 да се осъди жалбоподателя [Éditions Jacob] да заплати съдебните разноски в двете производства.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят сочи три правни основания.
 С първото си правно основание Комисията изтъква, че Общият съд е допуснал грешка при прилагането на правото, доколкото е пропуснал да разгледа последиците от евентуалната липса на независимост на довереника спрямо Editis относно задачите му спрямо Wendel. Всъщност според жалбоподателя липсата на независимост на лицето, на което е възложено да оцени кандидат, има правно значение единствено ако се установи, че това лице е взело предвид в оценката си интерес, различен от интереса за точно изпълнение на задачата му.
 С второто си правно основание жалбоподателят упреква Общият съд, че е допуснал грешка при прилагането на правото и че е изопачил фактите, доколкото извел заключението, че докладът на довереника е имал решаващо влияние върху обжалваното решение, докато всъщност дори Комисията да е длъжна да го вземе предвид, тя не е обвързана от становището на довереника и остава задължена да проведе необходимото разследване, за да провери дали купувачът отговоря на критериите за одобрение.
 С третото си правно основание, което се разделя на две части, Комисията сочи от една страна погрешно тълкуване на правото във връзка с относимостта на първото правно основание, изтъкнато от жалбоподателя, относно валидността на обжалваното решение, а от друга страна — нарушение на задължението за мотивиране в това отношение.
 (1) ОВ L 125, стр. 54.


text:
 2.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 103/5
 Решение на Съда (първи състав) от 17 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Sąd Rejonowy Warszawa — Република Полша) — Artur Weryński/Mediatel 4B Spółka z o.o.
 (Дело C-283/09) (1)
 (Съдебно сътрудничество по граждански дела - Събиране на доказателства - Разпит на свидетел от замоления съд - Обезщетение за разноски на свидетел)
 2011/C 103/06
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Rejonowy Warszawa
 Страни в главното производство
 Ищец: Artur Weryński
 Ответник: Mediatel 4B Spółka z o.o.
 Предмет
 Преюдициално запитване — Тълкуване на Регламент (ЕО) No 1206/2001 на Съвета от 28 май 2001 година относно сътрудничеството между съдилища на държавите членки при събирането на доказателства по граждански или търговски дела (ОВ L 174, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 138) — Разпит на свидетел от съд на една държава членка по искане на съд от друга държава членка — Обезщетение за разноски, изплатено на свидетел — Възможност замоленият съд да поиска от молещия съд да заплати авансово сума във връзка с разноските в полза на разпитвания свидетел
 Диспозитив
 Членове 14 и 18 от Регламент (ЕО) No 1206/2001 на Съвета от 28 май 2001 година относно сътрудничеството между съдилища на държавите членки при събирането на доказателства по граждански или търговски дела следва да се тълкуват в смисъл, че молещият съд не е задължен нито да заплати на замоления съд авансово дължимото на разпитания свидетел обезщетение за разноски, нито впоследствие да възстанови това обезщетение за разноски.
 (1) ОВ C 244, 10.10.2009 г.


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/26
 Жалба, подадена на 12 юли 2011 г. — Arla Foods/СХВП — Artax (Lactofree)
 (Дело T-364/11)
 2011/C 282/55
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Arla Foods AMBA (Viby J, Дания) (представител: J. Hansen, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Artax Beteiligungs- und Vermögensverwaltungs AG (Линц, Австрия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 18 април 2011 г. по дело R 1357/2009-2, както и да обяви за недействителна регистрацията на марка на Общността No 4647533 за стоки от класове 5, 29, 30 и 32 в съответствие с решението на Отдела по отмяна от 11 септември 2009 г.; и
 —
 да осъди ответника и другата страна в производството пред апелативния състав да заплатят съдебните разноски пред Отдела по отмяна, пред апелативния състав и пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративна марка „Lactofree“ за стоки от класове 5, 29, 30 и 32 — регистрация на марка на Общността No 4647533
 Притежател на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Страната, която иска обявяването на недействителността, основава искането си на член 53, параграф 1, буква a) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, като се позовава на по-раната регистрация на марка на Общността No 4532751 за (цветна) фигуративна марка „lactofree“ за стоки от клас 29
 Решение на отдела по отмяна: Запазва отмяната за част от стоките
 Решение на апелативния състав: Отменя решението на Отдела по отмяна и отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Изложени правни основания: Нарушение на член 53, параграф 1, буква a) и на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е допуснал грешка при сравняването на знаците и следователно при цялостната преценка на вероятността от объркване между фигуративните марки „lactofree“ и „Lactofree“.


text:
 9.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/8
 Иск, предявен на 11 февруари 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-64/11)
 2011/C 113/17
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: R. Lyal и J. Baquero Cruz)
 Ответник: Кралство Испания
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е приело член 17, параграф 1 от Кралски законодателен декрет 4/2004 от 5 март за одобряване на консолидирания текст на Закона за корпоративния данък, Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по член 49 от Договора за функционирането на Европейския съюз и член 31 от Споразумението за Европейското икономическо пространство.
 —
 да се осъди Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Спорната разпоредба въвежда специален режим по отношение на потенциалните доходи от активи на дружества, които преместват седалището си в друга държава — членка на Европейския съюз, прекратяват дейността си в Испания, за да я продължат в друга държава членка или прехвърлят активите си в друга държава членка. В тези случаи испанската държава предвижда по отношение на потенциалните доходи данъчно облагане на изхода, в резултат на което засегнатите дружества трябва да изпълнят данъчно задължение във връзка с потенциални и хипотетични доходи, които може би никога няма да реализират. Този режим е изключение от обичайното правило, че данъчнозадължените лица се облагат за действително получените от тях през данъчния период доходи.
 Комисията счита, че този аспект на испанското законодателство е несъвместим с ДФЕС и Споразумението за ЕИП, тъй като става въпрос за дискриминационна мярка и във всички случаи за непропорционално ограничение на свободата на установяване. Испанската правна уредба е пречка за движението на предприятия или активи, което би осигурило по-добро разпределение на икономическите ресурси.
 Според Комисията дружествата трябва да имат право да преместват седалището си в друга държава членка и да прехвърлят в нея притежаваните от тях активи, без да трябва да спазват прекалено сложни и скъпоструващи процедури. Според тази институция няма никакво основание за незабавното събиране на данъци върху нереализирани доходи в случаите, когато испанско дружество премества седалището си в друга държава членка или когато постоянен обект прекратява дейността си в Испания или прехвърля притежаваните от него в Испания активи в друга държава членка, ако този данъчен режим не се прилага в сходни случаи на национално равнище.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/52
 Иск, предявен на 17 юли 2007 г. — Las Marismas de Lebrija/Съвет и Комисия
 (Дело T-260/07)
 (2007/C 211/98)
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Las Marismas de Lebrija, S. Coop. And. (Sevilla, Испания) (представител: г-н L. Ortiz Blanco, abogado)
 Ответници: Съвет на Европейския съюз и Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 да се постанови решение, с което да се уважи настоящият иск за обезщетение на вреди по член 288 ЕО и да се постанови, че ищецът има право да получи парично обезщетение от Съвета и Комисията солидарно в размер на един милион петстотин седемдесет и пет хиляди сто двадесет и две еуро (1 575 122) и
 —
 да се осъдят ответните институции да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Правните основания и основните доводи са същите като посочените по дело Т 217/07 Las Palmeras/Съвет и Комисия.


text:
 28.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/17
 Жалба, подадена на 31 март 2014 г. — PSL/СХВП — Consortium Ménager Parisien (Изображение на часовник)
 (Дело T-212/14)
 2014/C 245/23
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: PSL Ltd (Коулун, Хонконг) (представители: R. Dissmann и J. Bogatz, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Consortium Ménager Parisien (Париж, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 20 януари 2014 г. по преписка R 1495/2012-3,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, свързани с производството пред Общия съд, и разноските, свързани с производството по обжалване пред СХВП.
 Основания и основни доводи
 Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн, изобразяващ часовник, за стоки от клас 10-02 — промишлен дизайн на Общността No 1 6 00 560-0001.
 Притежател на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: Consortium Menager Parisien.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: липса на оригиналност по смисъла на член 6, параграф 1, буква б) от Регламент No 6/2002.
 Решение на отдела по отмяна: отхвърля искането за обявяване на недействителност.
 Решение на апелативния състав: отменя обжалваното решение и обявява спорния промишлен дизайн за недействителен.
 Изложени основания: нарушение на член 6 от Регламент No 6/2002.


text:
 29.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 168/19
 Определение на Съда (пети състав) от 15 март 2017 г. (преюдициално запитване от Cour d'appel de Versailles — Франция) — Enedis, SA/Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
 (Дело C-515/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Членове 107 и108 ДФЕС - Държавна помощ - Понятие за намеса на държавата или чрез ресурси на държавата - Слънчева електроенергия - Задължение за изкупуване на цена, по-висока от пазарната - Пълно компенсиране - Липса на предварително уведомление))
 (2017/C 168/24)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Versailles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Enedis, SA
 Ответници: Axa Corporate Solutions SA, Ombrière Le Bosc SAS
 Диспозитив
 1)
 Член 107, параграф 1 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че механизъм като въведения с разглежданата в главното производство национална правна уредба, включващ задължение за изкупуване на електроенергия, произведена от съоръжения, използващи слънчевата радиация, на по-висока от пазарната цена, чието финансиране се поема от крайните потребители на електроенергия, трябва да се счита за намеса на държавата или чрез ресурси на държавата.
 2)
 Член 108, параграф 3 ДФЕС трябва да се тълкува в смисъл, че при липса на предварително уведомление на Европейската комисия за национална мярка, представляваща държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, националните юрисдикции трябва да приложат всички произтичащи от тази незаконосъобразност последици, по-конкретно относно валидността на актовете за прилагане на тази мярка.
 (1) ОВ C 475, 19.12.2016 г.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/49
 Жалба, подадена на 30 април 2010 г. — IVBN/Комисия
 (Дело T-201/10)
 2010/C 179/85
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN) (Voorburg, Нидерландия) (представител: Maarten Meulenbelt, advocaat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви жалбата за допустима;
 —
 да се отмени обжалваното решение на Комисията;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска да се отмени Решение C(2009) 9963 окончателен на Комисията от 15 декември 2009 година относно държавни помощи No E 2/2005 и No 642/2009 (Нидерландия) — съществуваща помощ и специална помощ по проект в полза на дружествата за социално жилищно строителство. В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 На първо място, жалбоподателят посочва, че освен задължението за мотивиране са нарушени членове 18 и 19 от Регламент No 659/1999 (1), както и член 106, параграф 2, член 107 и член 108 от ДФЕС. Комисията погрешно изложила фактите относно задължението на дружествата за социално жилищно строителство да начисляват наеми, които са по-ниски от установените от държавата разумни цени. В допълнение, определението за целева група за социално жилищно настаняване било немотивирано и погрешно. Освен това, Комисията неправилно не определила обективна граница нито за общата сума на разходите за строителство на жилищата, за които се предоставя помощта, нито за присъщото качество на такива наемни жилища, отразявано в наемната цена. В допълнение, защитата срещу свръхкомпенсация била недостатъчна, с което Комисията нарушила също член 5 от Решението за услугите от общ икономически интерес (2). В заключение в това отношение жалбоподателят изтъква, че Комисията не се е произнесла по жалбата му в частта ѝ относно ролята на Woningsinvesteringsfond (Жилищен инвестиционен фонд) и на Nederlandse Waterschapsbank.
 На второ място, жалбоподателят посочва, че са нарушени член 1, буква в) от Регламент No 659/1999 и член 4, параграф 1 от Регламент No 794/2004 (3), както и задължението за мотивиране. Комисията пропуснала да извърши цялостна и подробна проверка и не установила, че помощта за дружествата за социално жилищно строителство по преписка No Е 2/2005 изцяло или поне в значителна част трябвало да бъде разглеждана като нова, а не като съществуваща помощ.
 Накрая жалбоподателят изтъква, че Комисията е нарушила член 106, параграф 2, член 107 и член 108 от ДФЕС, тъй като не образувала официална процедура по разследване по смисъла на член 108, параграф 2 от ДФЕС във връзка с членове 4 и 6 от Регламент No 659/1999 и в резултат жалбоподателят нямал възможност да упражни предоставените му с тези разпоредби процесуални права.
 (1) Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (OB L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).
 (2) Решение 2005/842/ЕО на Комисията от 28 ноември 2005 година относно прилагането на член 86, параграф 2 от Договора за ЕО за държавната помощ във вид на компенсация за обществена услуга, предоставена на


text:
определени предприятия, натоварени с извършването на услуги от общ икономически интерес (ОВ L 312, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 2, стр. 186).
 (3) Регламент (ЕО) No 794/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за прилагането от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета относно определянето на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за създаване на Европейската общност (ОB L 140, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 2, стр. 42).


text:
 23.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/22
 Жалба, подадена на 29 декември 2014 г. — Farahat/Съвет
 (Дело T-830/14)
 (2015/C 096/28)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Mohamed Farahat (Кайро, Египет) (представители: P. Saini, QC, B. Kennelly, Barrister, и N. Sheikh, Solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение 2014/730/ОВППС на Съвета от 20 октомври 2014 година (1) за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия и Регламент за изпълнение (ЕС) No 1105/2014 на Съвета от 20 октомври 2014 година (2) за изпълнение на Регламент (ЕС) No 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателя, и
 —
 да осъди ответника да поеме съдебните разноски на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага пет правни основания за обжалването си.
 1.
 Първото правно основание е неизпълнение от Съвета на условието за вписване в приложението към решението и регламента. Жалбоподателят излага, че:
 —
 Съветът твърди, че жалбоподателят е вице-президент по финансовите и административни въпроси в Tri Ocean Energy и че с оглед на положението му той е отговорен за дейността на дружеството по доставка на нефт на режима,
 —
 липсват доказателства в подкрепа на това твърдение и такива не са били представени от Съвета.
 2.
 Второто правно основание е нарушение от Съвета на правото на жалбоподателя на защита и на правото му на ефективна съдебна защита, доколкото обжалваните мерки са били приети без включване на процесуални гаранции за това жалбоподателят да получи пълно изложение на мотивите и да бъде надлежно изслушан.
 3.
 Третото правно основание е липсата на предоставени от Съвета на жалбоподателя достатъчно мотиви за вписването му. Жалбоподателят посочва, че основанието е недостатъчно, за да му позволи да оспори ефективно твърденията срещу него или да позволи на съда да провери законосъобразността на оспореното решение.
 4.
 Четвъртото правно основание е нарушение от Съвета на основните права на жалбоподателя на собственост и репутация. Жалбоподателят счита, че Съветът не е доказал, че значителната намеса в правото му на собственост е оправдана и е непропорционална.
 5.
 Петото правно основание е явна грешка в преценката на Съвета при вписването на жалбоподателя. Жалбоподателят твърди, че:
 —
 липсват информация или доказателства, годни да установят, че Ocean Energy действително е оказало подкрепа на сирийския режим,
 —
 липсват информация или доказателства, че само поради ролята си жалбоподателят е отговорен за твърдените действия на Tri Ocean Energy.
 (1) Решение за изпълнение 2014/730/ОВППС на Съвета от 20 октомври 2014 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (OВ, L 301, стp. 36).
 (2) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1105/2014 на Съвета от 20 октомври 2014 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (OВ, L 301, стp. 7).


text:
 16.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/12
 Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 31 юли 2017 г. — Heiko Jonny Maniero/Studienstiftung des deutschen Volkes eV
 (Дело C-457/17)
 (2017/C 347/14)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Heiko Jonny Maniero
 Ответник: Studienstiftung des deutschen Volkes eV
 Преюдициални въпроси
 1)
 Попада ли отпускането от регистрирано сдружение на стипендии за насърчаване на изследователски или учебни проекти в чужбина в обхвата на понятието „образование“ по смисъла на член 3, параграф 1, буква ж) от Директива 2000/43/ЕО (1)?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 Представлява ли изискването първият държавен изпит по специалността „Право“ да е положен в Германия — което е условие за отпускане на стипендиите, посочени в първия преюдициален въпрос — непряка дискриминация на кандидат по смисъла на член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2000/43/ЕО, когато кандидатът, гражданин на Съюза, наистина е завършил сходна степен на образование в държава, която не е членка на Европейския съюз — без изборът на това място на завършване на образованието да е свързан с етническия му произход — но тъй като живее в Германия и владее отлично немски език, той е имал възможност, също както местните лица, да положи първия държавен изпит по специалността „Право“, след като завърши семестриално тази специалност в Германия?
 Променя ли се нещо в тази връзка от факта, че без да е свързана с дискриминиращи признаци, стипендиантската програма има за цел да даде възможност на абсолвентите по специалност „Право“ в Германия да се запознаят с чуждестранни правни системи и да придобият опит в чужбина и езикови познания чрез насърчаване на изследователски или учебни проекти в чужбина?
 (1) Директива 2000/43/ЕО на Съвета от 29 юни 2000 година относно прилагането на принципа на равно третиране на лица без разлика на расата или етническия произход (ОВ L 180, 2000 г., стp. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 20, том 1, стр. 19).


text:
 24.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 421/33
 Решение на Общия съд от 15 октомври 2014 г. — El Corte Inglés/СХВП — English Cut (The English Cut)
 (Дело T-515/12) (1)
 ((Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността „The English Cut“ - По-ранни национална словна марка и фигуративни марки на Общността „El Corte Inglés“ - Относителни основания за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Липса на възможност за свързване - Връзка между знаците - Липса на сходство между знаците - Член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009))
 2014/C 421/45
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Seijo Veiguela, J. L. Rivas Zurdo и I. Munilla Muñoz, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: The English Cut, SL (Малага, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 6 септември 2012 г. (преписка R 1673/2011-1) относно производство по възражение между El Corte Inglés, SA и The English Cut, SL.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда El Corte Inglés, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/34
 Жалба, подадена на 4 януари 2016 г. — Allstate Insurance/СХВП (DRIVEWISE)
 (Дело T-3/16)
 (2016/C 078/46)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Allstate Insurance Company (Northfield, САЩ) (представител: G. Würtenberger, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: словна марка на Общността „DRIVEWISE“ — заявка за регистрация No 13 455 019
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 8 октомври 2015 г. по преписка R 956/2015-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав от 8 октомври 2015 г. по преписка R 956/2015-2 относно заявка за регистрация на марка на Общността No 013 455 019„DRIVEWISE“,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б), член 7, параграф 1, буква в) и член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/3
 Решение на Съда (трети състав) от 2 април 2009 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Barcelona — Испания) — Pedro IV Servicios, S.L./Total España SA
 (Дело C-260/07) (1)
 (Конкуренция - Картели - Член 81 ЕО - Договор за изключително снабдяване с моторни и други горива - Освобождаване - Регламент (ЕИО) No 1984/83 - Член 12, параграф 2 - Регламент (ЕИО) No°2790/1999 - Член 4, буква а) и член 5, буква а) - Продължителност на изключителното снабдяване - Определяне на продажната цена за потребителите)
 2009/C 141/04
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Barcelona
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Pedro IV Servicios, S.L.
 Ответник: Total España SA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de Barcelona — Тълкуване на член 81 ЕО, параграф 1, буква а) ЕО, на осмо съображение и на член 10 и член 12, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 година за прилагането на член 85, параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване (ОВ L 173, стр. 5) и на член 4, буква a) и член 5 от Регламент (ЕО) No 2790/1999 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики (ОВ L 336, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 66) — Споразумение за изключителна дистрибуция на моторни и други горива между доставчик и оператор на бензиностанция — Необходимост доставчикът да бъде собственик на терена и на съоръженията на бензиностанцията или е достатъчно да разполага с други правни документи, които му дават право да отдаде под наем бензиностанцията на дистрибутора — собственик на терена, върху който е изградена тя — Ограничение на свободата на дистрибутора да определи продажната си цена.
 Диспозитив
 1)
 Член 12, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 година за прилагането на член [81], параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване, изменен с Регламент (ЕО) No 1582/97 на Комисията от 30 юли 1997 година, трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на предвидената в него дерогация, тази разпоредба не изисква доставчикът да бъде собственик на терена, върху който е построил бензиностанцията, която отдава под наем на дистрибутора.
 2)
 Член 5, буква а) от Регламент (ЕО) No 2790/99 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на предвидената в него дерогация тази разпоредба изисква доставчикът да бъде собственик както на бензиностанцията, която отдава под наем на дистрибутора, така и на терена, върху който тя е построена или, в случай че не е собственик, да отдава под наем тези недвижими вещи на трети лица, които не са свързани с дистрибутора.
 3)
 Договорните клаузи относно продажната цена за потребителите, като


text:
разглежданите в делото по главното производство, могат да се ползват от групово освобождаване по силата на Регламент No 1984/83, изменен с Регламент No 1582/97, както и на Регламент No 2790/1999, ако доставчикът се ограничава до налагане на максимална продажна цена или до препоръчване на продажна цена и ако вследствие на това дистрибуторът разполага с реална възможност да определи продажната цена за потребителите. Обратно, подобни клаузи не могат да се ползват от посоченото освобождаване, ако водят пряко или посредством косвени или прикрити способи до определяне на продажната цена за потребителите или до налагане на минимална продажна цена от страна на доставчика. Запитващата юрисдикция следва да провери дали дистрибуторът е обвързан с подобни изисквания с оглед на всички договорни задължения, взети в техния икономически и юридически контекст, както и с оглед на действията на страните по главното производство.
 (1) ОВ C 183, 4.8.2007 г.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/30
 Преюдициално запитване от Sąd Najwyższy (Полша), постъпило на 17 май 2016 г. — Polkomtel sp. z o.o./Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej
 (Дело C-277/16)
 (2016/C 335/40)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Sąd Najwyższy
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Polkomtel sp. z o.o.
 Ответник: Prezes Urzędu Komunikacji Elektronicznej [Председател на Комисията за електронни съобщения]
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 13 във връзка с член 8, параграф 4 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях („Директива за достъпа“) (1) в първоначалната им редакция да се тълкуват в смисъл, че в случай на налагане на оператор със значителна пазарна сила на задължение за ориентиране на цените към себестойността националният регулаторен орган може, с цел да способства за повишаване на ефективността и за устойчива конкуренция, да определи цена на услугата, попадаща под действието на такова задължение, по-ниска от равнището на разходите по нейното предоставяне, направени от оператора, проверени от националния регулаторен орган и признати за намиращи се в причинно-следствена връзка със съответната услуга?
 2)
 Трябва ли член 13, параграф 3 във връзка с член 8, параграф 4 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях („Директива за достъпа“) в първоначалната им редакция, и във връзка с член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че националният регулаторен орган може да наложи на оператор, задължен да ориентира цените към себестойността, задължение за ежегодно установяване на цената въз основа на най-актуалните данни за разходите, както и да представя така установената цена заедно с ценова обосновка на националния регулаторен орган за проверка, преди да започне да я прилага в стопанския оборот?
 3)
 Трябва ли член 13, параграф 3 от Директива 2002/19/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно достъпа до електронни съобщителни мрежи и тяхната инфраструктура и взаимосвързаността между тях („Директива за достъпа“) в първоначалната им редакция, и във връзка с член 16 от Хартата на основните права на Европейския съюз, да се тълкуват в смисъл, че националният регулаторен орган може да изиска коригиране на цената от оператор, задължен да ориентира цените към себестойността, единствено когато този оператор първоначално определи самостоятелно цената и започне да я прилага, или и когато операторът прилага цена в предварително определен от националния регулаторен орган размер, но от ценовата обосновка за следващия отчетен период следва, че предварително определената от националния регулаторен орган цена е по-висока от равнището на направените от оператора разходи?
 (1) ОВ L 108, стр. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 169


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/20
 Определение на Общия съд от 21 септември 2011 г. — Internationaler Hilfsfonds/Комисия
 (Дело T-141/05 RENV) (1)
 (Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документи по договор LIEN 97-2011 - Отказ за достъп - Ново разглеждане в хода на съдебното производство - Образуване на отделно съдебно производство - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2011/C 340/41
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Internationaler Hilfsfonds eV (Rosbach, Германия) (представител: H. Kaltenecker, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: P. Costa de Oliveira и T. Scharf)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на Комисията от 14 февруари 2005 г., с което на Internationaler Hilfsfonds eV се отказва пълен достъп до преписката по договор LIEN 97-2011.
 Диспозитив
 1.
 Няма основание за постановяване на съдебно решение по същество във връзка с исканията на Internationaler Hilfsfonds eV за отмяна на решението на Европейската комисия от 14 февруари 2005 г., с което се отхвърля заявлението за достъп до преписката по договор LIEN 97-2011.
 2.
 Осъжда Internationaler Hilfsfonds да понесе направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски, направени от Комисията.
 (1) ОВ C 143, 11.6.2005 г.