text:
 27.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/16
 Жалба, подадена на 24 януари 2017 г. — Lotte/EUIPO — Nestlé Schöller (Изображение на коала)
 (Дело T-41/17)
 (2017/C 095/25)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lotte Co. Ltd (Токио, Япония) (представител: M. Knitter, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Nestlé Schöller GmbH & Co. KG (Нюрнберг, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Европейския съюз (Изображение на коала) — заявка за регистрация No 6 158 463
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на EUIPO от 28 октомври 2016 г. по преписка R 250/2016-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да отхвърли възражението в неговата цялост,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009/Регламент No 2868/95,
 —
 нарушение на правило 22, параграф 3 от Регламент No 2868/95,
 —
 нарушение на член 15, параграф 1, буква а) от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/5
 Решение на Съда (пети състав) от 11 май 2017 г. — Yoshida Metal Industry Co. Ltd/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S
 (Дело C-421/15 P) (1)
 ((Обжалване - Марка на Европейския съюз - Регистрация на знаци, състоящи се от повърхност с черни точки - Обявяване на недействителност - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 7, параграф 1, буква д), подточка ii) - Член 51, параграф 3))
 (2017/C 239/06)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Yoshida Metal Industry Co. Ltd (представители: J. Cohen, solicitor, T. St Quintin, barrister, G. Hobbs, QC)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO) (представители: A. Folliard-Monguiral, D. Gaja и J. Crespo Carrillo), Pi-Design AG, Bodum France SAS, Bodum Logistics A/S (представители: H. Pernez, avocate и R. Löhr, Rechtsanwalt)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Yoshida Metal Industry Co. Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 389, 23.11.2015 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 2.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 330/2
 Жалба, подадена на 31 май 2017 г. от Cryo-Save AG срещу решението на Общия съд (шести състав), постановено на 23 март 2017 г. по дело T-239/15 — Cryo-Save AG/EUIPO
 (Дело C-327/17 P)
 (2017/C 330/03)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Cryo-Save AG (представител: C. Onken, Rechtsanwältin)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO), MedSkin Solutions Dr. Suwelack AG
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Общия съд от 23 март 2017 г. по дело T-239/15,
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква едно основание, а именно нарушение на член 64, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Европейския съюз (1), правило 50, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2868/95 на Комисията от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета относно марката на Общността (2) във връзка с член 56, параграф 2 от Регламент No 207/2009 и с правила 37 и 39 от Регламент No 2868/95, и член 76, параграф 1 Регламент No 207/2009. Нарушението се дължи на това, че Общият съд е приел първото основание на молителя и настоящ жалбоподател за недопустимо.
 С първото си основание молителят и жалбоподател оспорва недопустимостта на искането за отмяна на неговата марка на ЕС. Като мотив посочва, че искането не е достатъчно мотивирано в противоречие с член 56, параграф 2 от Регламент No 207/2009 и правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент No 2868/95.
 Общият съд постановява, че първото основание на молителя и жалбоподател е недопустимо, тъй като в производството пред апелативния състав не е посочил нарушение на формалните изисквания по член 56, параграф 2 от Регламент No 207/2009 във връзка с правило 37, буква б), подточка iv) от Регламент No 2868/95, разглеждането на жалбата се ограничава до проверката на реалното използване и поради това не е трябвало апелативният състав задължително да преценява редовността на искането за отмяна. Разглеждането на първото основание от Общия съд, според него, би било разширяване на фактическата и правната рамка, разгледана от апелативния състав.
 Молителят и жалбоподател оспорва това с довода, че допустимостта на искането за отмяна е предпоставка за постановяване на решението по същество, която следва служебно да се провери от ответника на всеки етап от производството; член 76, параграф 2, първо изречение от Регламент No 207/2009, правило 39, параграф 1, правило 40, параграф 1, второ изречение от Регламент No 2868/95, член 64, параграф 1 от Регламент No 207/2009, правило 50, параграф 1 от Регламент No 2868/95. Поради това е без значение дали молителят и жалбоподател е повдигнал конкретно въпроса за допустимостта на искането за отмяна пред апелативния състав.
 Освен това отделът по отмяна към ответника служебно проверява допустимостта на искането за отмяна и приема, че са налице предпоставките на член 56, параграф 2 от Регламент No 207/2009 и правило 37 от Регламент No 2868/95. Установеният в практиката на Общия съд принцип на функционална приемственост изисква


text:
пълна проверка от апелативния състав на решението на отдела по отмяна, включително на преценката за допустимост на искането за отмяна. В подкрепа на становището си молителят се позовава и на практиката на Общия съд по дела KLEENCARE, решение от 23 септември 2003 г., T-308/01, т. 24—26, 28, 29 и 32 (3) и HOOLIGAN, решение от 1 февруари 2005 г., T-57/03, т. 22 и 25 (4).
 На последно място молителят и жалбоподател, макар и с други думи, винаги е оспорвал допустимостта на искането за отмяна, както в производството пред отдела за отмяна, така и пред апелативния състав.
 С оглед на всички посочени три причини въпросът за допустимостта на искането за отмяна е част от фактическата и правната рамка на производството пред апелативния състав. Поради това проверката на Общия съд относно допустимостта на искането за отмяна не би надхвърлила тази рамка. Ето защо възражението за недопустимост на искането за отмяна се различава от посочването на нови основания за отмяна или за недействителност, съответно от късното искане за доказване на реалното използване на по-ранна марка.
 (1) ОВ L 78, стр. 1.
 (2) ОВ L 303, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 189.
 (3) ECLI:EU:T:2003:241.
 (4) ECLI:EU:T:2005:29.


text:
 13.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/11
 Преюдициално запитване от High Court of Justice (Обединено кралство), постъпило на 12 декември 2016 г. — American Express Co./The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
 (Дело C-643/16)
 (2017/C 078/15)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: American Express Co.
 Ответник: The Lords Commissioners of Her Majesty’s Treasury
 Преюдициални въпроси
 1)
 Прилага ли се задължението за достъп, предвидено в член 35, параграф 1 от Директива (ЕС) 2015/2366 (1) („Втора директива за платежните услуги“), спрямо платежна схема, спрямо която съгласно член 35, параграф 2, буква б) от Втората директива за платежните услуги то иначе не би се прилагало, (i) тъй като тя сключва споразумения за сътрудничество на различни марки с партньори в рамките на сътрудничество на различни марки, които не предлагат платежни услуги в посочената система във връзка с предлаганите в рамките на сътрудничеството на различни марки продукти, и/или (ii) тъй като използва представител, който да доставя платежни услуги, като действа от нейно име?
 2)
 Ако отговорът на първият въпрос е утвърдителен, невалиден ли е член 35, параграф 1 от Втората директива за платежните услуги, доколкото в него се предвижда, че задължението за достъп се прилага спрямо платежните системи с такива споразумения, поради:
 a)
 липса на мотиви в съответствие с член 296 ДФЕС,
 б)
 явна грешка в преценката, и/или
 в)
 нарушение на принципа на пропорционалност?
 (1) Директива (ЕС) 2015/2366 на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2015 година за платежните услуги във вътрешния пазар, за изменение на директиви 2002/65/ЕО, 2009/110/ЕО и 2013/36/ЕС и Регламент (ЕС) No 1093/2010 и за отмяна на Директива 2007/64/ЕО (ОВ 2015 г., L 337, стр. 35).


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/22
 Преюдициално запитване, отправено от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша) на 16 септември 2013 г. — Marian Macikowski ‒ Komornik Sądowy в качеството му на съдебен изпълнител към Sąd Rejonowy w Chojnicach/Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
 (Дело C-499/13)
 2013/C 367/38
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Marian Macikowski ‒ Komornik Sądowy в качеството му на съдебен изпълнител към Sąd Rejonowy w Chojnicach
 Ответник: Dyrektor Izby Skarbowej w Gdańsku
 Преюдициални въпроси
 1.
 В светлината на системата за ДДС, основана на Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1), по-специално с оглед на член 9 и член 193 във връзка с член 199, параграф 1, буква ж), допустима ли е норма от националното право като член 18 от Закона за данък върху стоки и услуги (ustawa o podatku od towarów i usług) от 11 март 2004 г. (Dz. U. 2011 г., бр. 177, стр. 1054 с последващи изменения, наричан по-нататък: „ЗДДС“), която въвежда изключения от общите принципи в правната уредба на ДДС, преди всичко във връзка с правните субекти, които са задължени да изчисляват и събират данъци, като създава правната фигура на лице — платец на данъка, т.е. на правен субект, който е задължен да изчислява размера на данъка вместо данъчнозадълженото лице, да го събира от данъчнозадълженото лице и да го внася своевременно в данъчния орган?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 а)
 В светлината на принципа на пропорционалност, който е общ принцип на правото на Съюза, допустима ли е разпоредба от националното право като тази на член 18 от ЗДДС, според която по-специално данъците върху доставки на недвижими имоти по пътя на принудителното изпълнение за стоки, които са собственост на длъжника или се намират в негово владение в нарушение на действащите разпоредби, се изчисляват, събират и внасят от натоварения с извършаването на мерки по принудително изпълнение съдебен изпълнител, който като лице — платец на данъка отговаря за неизпълнение на това задължение?
 б)
 Допустима ли е, с оглед на членове 206, 250 и 252 от Директива 2006/112 и на произтичащия от нея принцип на неутралитет, разпоредба от националното право като член 18 от ЗДДС, която задължава посоченото в тази разпоредба лице — платец на данъка да изчислява, събира и внася ДДС върху извършени по пътя на принудителното изпълнение доставки на стоки, които са собственост на длъжника или се намират в негово владение в нарушение на действащите разпоредби, и то в рамките на важащия за данъчнозадълженото лице данъчен период в размер на сумата, представляваща резултат от цената, получена от продажбата на стоката, намалена с ДДС и съответната данъчна ставка, без от тази сума да приспада сумата на внесения предварително от данъчнозадълженото лице данък от началото на данъчния период до датата на събиране на данъка?
 (1) ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, глава 9, том 3, стр. 7.


text:
 23.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 219/12
 Иск, предявен на 3 юни 2011 г. — Кралство Испания/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-274/11)
 2011/C 219/16
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Кралство Испания (представител: N. Díaz Abad)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение 2011/167/ЕС на Съвета (1)
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 Злоупотреба с власт, тъй като се пристъпва към засилено сътрудничество
 , без да е налице целта да се постигне интеграция на всички държави членки, а този механизъм е бил използван, за да не се преговаря с една държава членка, като ѝ е наложено решението за изключване, и при положение, че преследваните в този случай цели са могли да бъдат постигнати посредством специално споразумение по смисъла на член 142 ЕПК (2).
 2.
 Нарушение на правораздавателната система на ЕС
 , тъй като не е предвидена система за разрешаване на спорове във връзка с правни актове, уредени от правото на Съюза.
 3.
 При условията на евентуалност
 , ако Съдът приеме, че в този случай следва да се пристъпи към засилено сътрудничество и че може да се установи материалноправната уредба на правни актове, уредени от правото на Съюза, без да има система за разрешаване на спорове във връзка със същите, Кралство Испания е на мнение, че
 не са изпълнени необходимите изисквания за засилено сътрудничество
 , поради което са налице следните основания за отмяна:
 3.1.
 нарушение на член 20, параграф 1 ДЕС
 , защото засиленото сътрудничество в този случай не е крайна мярка, нито осъществява предвидените в ДЕС цели, и защото се отнася до области, изключени от засиленото сътрудничество поради това, че попадат в изключителната компетентност на ЕС.
 3.2.
 нарушение на член 326 ДФЕС
 , защото засиленото сътрудничество в този случай нарушава принципа за недопускане на дискриминация, засяга вътрешния пазар и икономическото, социално и териториално сближаване, като представлява дискриминация спрямо търговията между държавите членки и предизвиква нарушения на конкуренцията между тях.
 3.3.
 нарушение на член 327 ДФЕС
 , защото засиленото сътрудничество не зачита правата на Кралство Испания, което не участва в него.
 (1) Решение 2011/167/ЕС на Съвета от 10 март 2011 година, за разрешаване на засилено сътрудничество в областта на създаването на единна патентна защита (ОВ L 76, стp. 53).
 (2) Конвенция за издаване на европейски патенти от 5 октомври 1973 г.


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/12
 Преюдициално запитване от Juzgado de Primera Instancia de Olot (Испания), постъпило на 15 октомври 2015 г. — Francesc de Bolós Pi/Urbaser, S.A.
 (Дело C-538/15)
 (2015/C 429/16)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de Primera Instancia de Olot
 Страни в главното производство
 Ищец: Francesc de Bolós Pi
 Ответник: Urbaser, S.A.
 Преюдициални въпроси
 1)
 Съвместима ли е с член 101 ДФЕС във връзка с член 10 и член 4, параграф 3 ДЕС правната уредба на тарифата на доверениците — а именно Кралски указ 1373/2003 от 7 ноември, съгласно която възнаграждението им се определя по минимална тарифа или ставка, която може да бъде увеличавана или намалявана само с 12 % — щом като при извънредни обстоятелства органите на държавата, [включително] съдилищата, [не] могат да се отклоняват от тези минимални стойности?
 2)
 Може ли — с цел прилагане на посочената законоустановена тарифа, без да се прилагат установените в нея минимални стойности — за извънредно обстоятелство да се счита наличието на голямо несъответствие между действително извършената работа и размера на хонорарите, произтичащ от прилагането на тарифата?
 3)
 Съвместим ли е Кралски указ 1373/200[3] с член 56 ДФЕС?
 4)
 Отговаря ли този кралски указ на изискванията за необходимост и пропорционалност по член 15, параграф 3 от Директива 2006/123/ЕО (1)?
 5)
 Включва ли член 6 от Европейската конвенция за правата на човека правото на ефективна защита срещу определянето на хонорарите на доверител, когато те са несъразмерно високи и не съответстват на действително извършената работа?
 (1) Директива 2006/123/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно услугите на вътрешния пазар (OB L 376, стр. 36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 50).


text:
 22.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 329/5
 Преюдициално запитване от Verwaltungsgerichtshof (Австрия), постъпило на 18 юли 2014 г. — New Media Online GmbH срещу Bundeskommunikationssenat
 (Дело C-347/14)
 2014/C 329/07
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: New Media Online GmbH
 Ответник: Bundeskommunikationssenat
 Друга страна: Bundeskanzler
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член 1, параграф 1, буква б) от Директива 2010/13/EС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудио-визуални медийни услуги (Директива за аудио-визуалните медийни услуги) да се тълкува в смисъл, че може да се приеме, че дадена проверявана услуга изпълнява критерия нейните форма и съдържание да са сравними с формата и съдържанието на телевизионно излъчване, когато подобни услуги се предлагат и в телевизионни излъчвания, които могат да се разглеждат като средства за масово осведомяване, които са предназначени за значителна част от обществеността и биха могли да имат силно въздействие върху нея?
 2)
 Трябва ли член 1, параграф 1, буква а), подточка i) от Директива 2010/13/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 10 март 2010 година за координирането на някои разпоредби, установени в закони, подзаконови и административни актове на държавите членки, отнасящи се до предоставянето на аудио-визуални медийни услуги (Директива за аудио-визуалните медийни услуги) да се тълкува в смисъл, че при проверката на електронни варианти на вестници по отношение на основната цел на предоставяна услуга може да се провери отделен сектор, в който се осигурява каталог от предимно кратки видеоматериали, които в други сектори на интернет страницата на електронната медия се използват само като допълнение към текстовите материали на онлайн ежедневника?
 (1) ОВ L 95, стр. 1.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/11
 Искане за преюдициално заключение, направено от Zala Megyei Bíróság (Република Унгария) на 10 април 2007 г. — OTP Bank Rt., Merlin Gerin Zala Kft/Zala Megyei Közigazgatási Hivatal
 (Дело C-195/07)
 (2007/C 129/19)
 Език на производството: унгарски
 Препращаща юрисдикция
 Zala Megyei Bíróság
 Страни в главното производство
 Ищци: OTP Bank Rt., Merlin Gerin Zala Kft.
 Ответник: Zala Megyei Közigazgatási Hivatal
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли точка 3, буква a) от глава 4 на приложение X към „Акт за присъединяване“ (1) (Акт относно условията за присъединяване и промените в Договорите — присъединяване на Чешката република, Република Естония, Република Кипър, Република Латвия, Република Литва, Република Унгария, Република Малта, Република Полша, Република Словения и Словашката република), приложима по силата на член 24 от посочения Акт за присъединяване, който гласи че „Унгария може да прилага до 31 декември 2007 г. включително данъчни намаления за местни предприятия [да се чете: данък върху стопанската дейност] до 2 % от нетните приходи на предприятията, предоставени от местните власти за ограничен срок от време въз основа на членове 6 и 7 от Закон C от 1990 г. за местните данъци [...]“, да се тълкува в смисъл че:
 —
 става въпрос за временно изключение, съгласно което Унгария може да запази данъка върху стопанската дейност, или
 —
 предвиждайки възможност за запазване на данъчните намаления, свързани с данъка върху стопанската дейност, Актът за присъединяване признава (преходното) право на Унгария да запази данъци със същия характер като данъка върху стопанската дейност?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е отрицателен, този съд поставя и следния въпрос:
 С оглед на правилното тълкуване на Шеста директива 77/388/ЕИО (2) на Съвета, кои са критериите, въз основа на които може да се приеме, че определен данък няма характер на данък върху оборота по смисъла на член 33 от Шестата директива?
 (1) ОВ L 236, стр. 846.
 (2) ОВ L 145, стр. 1.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/14
 Преюдициално запитване, отправено от Conseil d'État (Франция) на 15 октомври 2010 г. — Centre hospitalier universitaire de Besançon/Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura
 (Дело C-495/10)
 ()
 2011/C 30/21
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в касационното производство: Centre hospitalier universitaire de Besançon
 Ответник в касационното производство: Thomas Dutrueux, Caisse primaire d'assurance maladie du Jura
 Преюдициални въпроси
 1.
 Позволява ли Директива 85/374/ЕИО от 25 юли 1985 година (1) — като се имат предвид разпоредбите на член 13 от нея — прилагането на режим на отговорност, основан на особеното положение на пациентите на обществените здравни заведения, доколкото по-специално същият им признава правото да получат от тези заведения, дори и при липсата на нарушение от страна на последните, обезщетение за вредите, причинени поради техническа неизправност на използваните стоки и съоръжения, без с това да се засяга възможността заведението да предяви иск за обезщетение срещу производителя?
 2.
 Ограничава ли директивата възможността държавите членки да определят отговорността на лицата, които използват дефектни съоръжения или стоки в рамките на предоставяне на услуги и по този начин причиняват вреди на получателя на услугата?
 (1) Директива 85/374/ЕИО от 25 юли 1985 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно отговорността за вреди, причинени от дефект на стока (ОВ L 210, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 183).


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/18
 Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 9 април 2010 г. — Marie-Noëlle Solvay, Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, La Hulpe — Notre village ASBL, Alix Walsh, André Philips, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l’Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL, Grégoire Stassin, André Gilliard, Société Wallonne des Aéroports SA (SOWAER), Paul Fastrez, Henriette Fastrez, Infrabel SA, Jean-Pierre Olivier, Pierre Deneye, Paul Thiry, Antoine Boxus, Willy Roua, Gouvernement flamand, Inter-Environnement Wallonie ASBL, Sartau SA, Charleroi South Air Pur ASBL, Pierre Grymonprez, Philippe Grisard de la Rochette, Nicole Laloux, Annabelle Denoël-Gevers, Marc Traversin, Joseph Melard, Chantal Michiels, Thierry Regout, René Canfin, Georges Lahaye, Jeanine Postelmans, Christophe Dehousse, Christine Lahaye, Jean-Marc Lesoinne, Jacques Teheux, Anne-Marie Larock, Bernadette Mestdag, Jean-François Serrafin, Françoise Mahoux, Ferdinand Wallraf, Jeanne Mariel, Agnès Fortemps, Georges Seraffin, Jeannine Melen, Groupement Cerexhe-Heuseux/Beaufays ASBL, Action et Défense de l’Environnement de la vallée de la Senne et de ses affluents ASBL, Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne, Guido Durlet, Société régionale wallonne du transport SRWT, Philippe Daras, Bernard Croiselet, Bernard Page, Intercommunale du Brabant Wallon SCRL, Codic Belgique SA, Fédéral Express European Services Inc./Валонски регион
 (Дело C-182/10)
 2010/C 179/30
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Marie-Noëlle Solvay, Le Poumon vert de la Hulpe ASBL, Jacques Solvay de la Hulpe, Jean-Marie Solvay de la Hulpe, La Hulpe — Notre village ASBL, Alix Walsh, André Philips, Les amis de la Forêt de Soignes ASBL, Association des Riverains et Habitants des Communes Proches de l'Aéroport B.S.C.A. (Brussels South Charleroi Airport) ASBL, Grégoire Stassin, André Gilliard, Paul Fastrez, Henriette Fastrez, Jean-Pierre Olivier, Pierre Deneye, Paul Thiry, Antoine Boxus, Willy Roua, Gouvernement flamand, Inter-Environnement Wallonie ASBL, Sartau SA, Charleroi South Air Pur ASBL, Pierre Grymonprez, Philippe Grisard de la Rochette, Nicole Laloux, Annabelle Denoël-Gevers, Marc Traversin, Joseph Melard, Chantal Michiels, Thierry Regout, René Canfin, Georges Lahaye, Jeanine Postelmans, Christophe Dehousse, Christine Lahaye, Jean-Marc Lesoinne, Jacques Teheux, Anne-Marie Larock, Bernadette Mestdag, Jean-François Serrafin, Françoise Mahoux, Ferdinand Wallraf, Jeanne Mariel, Agnès Fortemps, Georges Seraffin, Jeannine Melen, Groupement Cerexhe-Heuseux/Beaufays ASBL, Action et Défense de l'Environnement de la vallée de la Senne et de ses affluents ASBL, Réserves naturelles RNOB ASBL, Stéphane Banneux, Zénon Darquenne, Guido Durlet, Philippe Daras, Bernard Croiselet, Bernard Page
 Ответник: Регион Валония
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 2, точка 2 и член 9, параграф 4 от Конвенцията от Орхус за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси (1) да се тълкуват в съответствие с уточненията, направени с Ръководството за прилагане на тази конвенция?
 2.
 а)
 Трябва ли член 2, точка 2 от Конвенцията от Орхус да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на посочената конвенция законодателни актове като разрешителните за градоустройствено планиране или екологичните разрешителни, предоставени в


text:
съответствие с процедурата, установена в членове 1—4 от Декрета на Регион Валония от 17 юли 2008 година за някои разрешителни, по отношение на които са налице императивни съображения от общ интерес?
 б)
 Трябва ли член 2, точка 2 от Конвенцията от Орхус да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на посочената конвенция законодателни актове като потвържденията на разрешителни за градоустройствено планиране или на екологични разрешителни, които се съдържат в членове 5—9 и в членове 14—17 от същия декрет?
 в)
 Трябва ли член 1, параграф 5 от Директива 85/337/ЕИО относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (2) да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на посочената директива законодателни актове като разрешителните за градоустройствено планиране или екологичните разрешителни, които са предоставени в съответствие с процедурата, установена в членове 1—4 от същия декрет?
 г)
 Трябва ли член 1, параграф 5 от Директива 85/337/ЕИО да се тълкува в смисъл, че изключва от приложното поле на посочената директива законодателни актове като потвържденията на разрешителни за градоустройствено планиране или на екологични разрешителни, които се съдържат в членове 5—9 и в членове 14—17 от същия декрет?
 3.
 а)
 Трябва ли член 3, параграф 9, член 9, параграфи 2, 3 и 4 от Конвенцията от Орхус и член 10а от Директива 85/337/ЕИО да се тълкуват в смисъл, че не допускат процедура като установената в членове 1—4 от същия декрет, по силата на която регионалният законодател издава разрешителни за градоустройствено планиране и екологични разрешителни, които са изготвени от административен орган и могат да бъдат оспорвани само с правните средства за защита, посочени в точки B.6 и B.7, пред Cour constitutionnelle и пред общите съдилища?
 б)
 Трябва ли член 3, параграф 9, член 9, параграфи 2, 3 и 4 от Конвенцията от Орхус и член 10а от Директива 85/337/ЕИО да се тълкуват в смисъл, че не допускат приемането на законодателни актове като потвържденията с обратно действие, съдържащи се в членове 5—9 и в членове 14—17 от същия декрет, които могат да бъдат оспорвани само с правните средства за защита, посочени в точки B.6 и B.7, пред Cour constitutionnelle и пред общите съдилища?
 4.
 а)
 Трябва ли член 6, параграф 9 от Конвенцията от Орхус и член 9, параграф 1 от Директива 85/337/ЕИО да се тълкуват в смисъл, че не допускат процедура като установената в членове 1—4 от същия декрет, по силата на която самият декрет, с който се издават разрешителни за градоустройствено планиране или екологични разрешителни, не трябва да съдържа всички данни, даващи възможност да се провери дали тези разрешителни са основани на подходяща предварителна проверка, извършена според изискванията на Конвенцията от Орхус и на Директива 85/337/ЕИО?
 б)
 Трябва ли член 6, параграф 9 от Конвенцията от Орхус и член 9, параграф 1 от Директива 85/337/ЕИО да се тълкуват в смисъл, че не допускат приемането на законодателни актове като потвържденията, съдържащи в членове 5—9 и в членове 14—17 от същия декрет, в които не се съдържат всички данни, даващи възможност да се провери дали тези разрешителни са основани


text:
на подходяща предварителна проверка, извършена според изискванията на Конвенцията от Орхус и на Директива 85/337/ЕИО?
 5.
 Трябва ли член 6, параграф 3 от Директива 92/43/ЕИО за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (3) да се тълкува в смисъл, че позволява на законодателен орган да разрешава проекти като посочените в членове 16 и 17 от същия декрет, въпреки че извършената във връзка с това проверка на въздействието е приета за непълна от Conseil d'État, постановил решение по реда на особено спешно производство, и е оспорена със становище на органа на Регион Валония, който отговаря за екологосъобразното управление на природната среда?
 6.
 При отрицателен отговор на предходния въпрос, трябва ли член 6, параграф 4 от Директива 92/43/ЕИО да се тълкува в смисъл, че позволява да се приеме за наложителна причина от по-важен обществен интерес изграждането на инфраструктура, предназначена за настаняване на административния център на частно дружество и на голям брой работници?
 (1) Конвенцията от Орхус е сключена на 25 юни 1998 г. и е одобрена от името на Европейската общност с Решение 2005/370/ЕО на Съвета от 17 февруари 2005 година (ОВ L 124, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 201).
 (2) Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174).
 (3) Директива 92/43/ЕИО на Съвета от 21 май 1992 година за опазване на естествените местообитания и на дивата флора и фауна (ОВ L 206, стр. 63, Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 109).


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/51
 Жалба, подадена на 12 юли 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-66/11)
 2011/C 282/97
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Rodrigues, A. Blot и C. Bernard-Glanz, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението, прието от председателя на журито по конкурс „EPSO/AST/111/10 (AST 1)“, да не допусне жалбоподателя до изпитите.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Като главно искане:
 —
 да се отмени приетото на 7 април 2011 г. решение, с което се отказва на жалбоподателя правото да участва в изпитите на конкурс EPSO/AST/111/10 — Секретари от степен AST 1,
 —
 в резултат на това да се постанови, че жалбоподателят следва да бъде включен в процеса по наемане на работа, започнат с посочения конкурс, като при нужда се организират нови изпити,
 —
 при условията на евентуалност, в случай, че не бъде уважено главното искане, quod non, да се осъди ответника да заплати обезщетение за имуществени вреди в размер, който според жалбоподателя следва да се определи по справедливост на 20 000 EUR, заедно със законната лихва за забава, считано от датата на постановяване на съдебното решение,
 —
 във всеки случай, да се осъди ответника да заплати обезщетение за неимуществени вреди в размер, който според жалбоподателя следва да се определи по справедливост на 20 000 EUR, заедно със законната лихва за забава, считано от датата на постановяване на съдебното решение,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 8.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 439/4
 Решение на Съда (трети състав) от 9 октомври 2014 г. (преюдициално запитване от Teleklagenævnet — Дания) — TDC A/S/Erhvervsstyrelsen
 (Дело C-222/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Електронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 2002/22/ЕО - Член 32 - Допълнителни задължителни услуги - Механизъм за компенсация на разходите, свързани с предоставянето на тези услуги - Понятие за юрисдикция по смисъла на член 267 ДФЕС - Липса на компетентност на Съда))
 (2014/C 439/05)
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Teleklagenævnet
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TDC A/S
 Ответник: Erhvervsstyrelsen
 Диспозитив
 Съдът на Европейския съюз не е компетентен да отговори на въпросите, поставени от Teleklagenævnet (Дания) с акт от 22 април 2013 г.
 (1) ОВ C 207, 20.7.2013 г.


text:
 9.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/23
 Решение на Общия съд от 18 септември 2015 г. — IOC-UK/Съвет
 (Дело T-428/13) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран, взети с цел да се предотврати разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Право на изслушване - Задължение за мотивиране - Право на защита - Явна грешка в преценката - Пропорционалност - Право на собственост - Равно третиране и недопускане на дискриминация))
 (2015/C 371/25)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) (Лондон, Обединено кралство) (представители: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, M. Gambardella, D. Sellers и N. Pilkington, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и M. Bishop)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: първоначално S. Behzadi-Spencer и V. Kaye, впоследствие V. Kaye, подпомагани от M. Gray, barrister)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2013/270/ОВППС на Съвета от 6 юни 2013 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 156, 2013 г., стр. 10), и от друга страна, на Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета от 6 юни 2013 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (OВ L 156, стp. 3)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) понася, освен направените от него съдебни разноски, и разноските на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Кралство Великобритания и Северна Ирландия понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 313, 26.10.2013 г.


text:
 7.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 200/19
 Жалба, подадена на 14 май 2012 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-198/12)
 2012/C 200/39
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: T. Henze и A. Wiedmann)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени връченото му на 2 март 2012 г. решение C(2012) 1348 окончателен на Комисията от 1 март 2012 г. относно националните разпоредби, нотифицирани от правителството на Федерална република Германия, с които се запазват граничните стойности за олово, барий, арсен, антимон, живак, нитрозамини и нитрозиращи вещества в детските играчки след като започне да се прилага Директива 2009/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета относно безопасността на детските играчки,
 доколкото с това решение не се одобряват нотифицираните национални разпоредби, с които се запазват граничните стойности за елементите антимон, арсен и живак (член 1, параграф 1) и
 доколкото с това решение се одобряват само за срок до 21 юли 2013 г. нотифицираните национални разпоредби, с които се запазват граничните стойности за елементите олово и барий (член 1, параграфи 2 и 3);
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага по същество следните основания:
 1.
 Нарушаване на договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, във връзка с член 114 ДФЕС поради недопустимост на обвързването на одобрението по отношение на оловото и бария от определен срок
 Жалбоподателят изтъква, че в частта му, с която Комисията одобрява само за определен срок — до 21 юли 2013 г. нотифицираните национални разпоредби за запазване на граничните стойности на оловото и бария, оспорваното решение нарушава Договорите по смисъла на член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, тъй като с предвиждането на специален срок се заобикаля системата от срокове и презюмпцията за одобрение по член 114 ДФЕС.
 2.
 Съществено процесуално нарушение по смисъла на член 263, втора алинея, второ предложение ДФЕС поради нарушението на задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС по отношение на предвиждането на определен срок да одобрението на стойностите на оловото и бария
 Според жалбоподателя Комисията нарушава задължението за мотивиране по член 296, втора алинея ДФЕС, като по този начин допуска съществено процесуално нарушение по смисъла на член 263, втора алинея, второ предложение ДФЕС дотолкова, доколкото одобрява само за определен срок — до 21 юли 2013 г. — нотифицираните национални разпоредби за запазване на граничните стойности на елементите олово и барий.
 3.
 Злоупотреба с власт по смисъла на член 263, втора алинея, четвърто предложение ДФЕС в резултат на срочното одобрение на стойностите на оловото и бария
 4.
 Нарушаване на договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС в резултат на погрешното прилагане на критерия за преценката по член 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС по отношение на антимона, арсена и живака
 Според жалбоподателя дотолкова, доколкото основава решението си на извода, че федералното правителство не е доказало, че Директива 2009/48/ЕО (1) повече не е в състояние да предостави подходящо ниво на закрила, съответно че е свързана с рискове за човешкото


text:
здраве, Комисията нарушава договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, тъй като прилага погрешно критерия по член. 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС при преценката дали и доколко запазването на националните разпоредби след издаването на дадена мярка за хармонизиране е следвало да се одобри поради наличието на особено важни нужди по смисъла на член 36 ДФЕС.
 Според жалбоподателят в съответствие с Решението на Съда по дело Дания/Комисия C-3/00, приложимият критерий е дали направилата искането държава членка е доказала, че националните разпоредби гарантират по-високо ниво на защита на общественото здраве в сравнение със защитата, предоставяна съгласно общностната мярка за хармонизиране, както и че тези разпоредби не надхвърлят необходимото за постигането на тази цел.
 5.
 Нарушаване на договорите по член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС поради допускането на правни и фактически грешки при прилагането на член 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС по отношение на концентрациите на антимон, арсен и живак
 Според жалбоподателя дотолкова, доколкото Комисията основава решението си на извода, че федералното правителство не е доказало, че националните разпоредби гарантират по-високо ниво на защита, отколкото Директива 2009/48/ЕО, оспорваното решение нарушавало също така член 114, параграфи 4 и 6 ДФЕС, а следователно и договорите по смисъла на член 263, втора алинея, трето предложение ДФЕС, тъй като националните разпоредби относно граничните стойности на елементите арсен, антимон и живак в детските играчки в действителност предоставяли по-високо ниво на защита за здравето на децата, отколкото Директива 2009/48/ЕО, разпоредбите не надхвърляли необходимото за постигането на тази цел, а в подкрепа на доводите си федералното правителство представило достатъчно доказателства по смисъла на практиката на Съда.
 (1) Директива 2009/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 година относно безопасността на детските играчки (ОВ L 170, стр. 1).


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/56
 Жалба, подадена на 26 септември 2016 г. — Athletic Club/Комисия
 (Дело T-679/16)
 (2016/C 419/73)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Athletic Club (Билбао, Испания) (представители: E. Lucas Murillo de la Cueva и J. Luís Carrasco, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени член 1 от Решение C (2016) 4046 окончателен на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове, в частта му, в която засяга Athletic Club,
 —
 да отмени членове 4 и 5 от Решение C (2016) 4046 окончателен на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове, в частта му, в която се разпорежда възстановяването на помощта, за която се предполага, че е била предоставена на Athletic Club, както и премахването на режима на корпоративния данък за нестопанските организации, в съответствие с който е облаган Athletic Club,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Настоящата жалба е насочена срещу Решение C (2016) 4046 окончателен на Комисията от 4 юли 2016 година относно държавна помощ SA.29769 (2013/C) (ex 2013/NN), предоставена от Испания на някои футболни клубове. Що се отнася до жалбоподателя, посочената помощ се е състояла в данъчното предимство, което той е получил през разглеждания период, тъй като е бил облаган като нестопанска организация, а не по общия режим на корпоративния данък.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 —
 В тази връзка той твърди, че в рамките на референтната географска зона (Vizcaya) разглежданата в решението мярка не може да се счита за селективна, тъй като всички футболни клубове са нестопански организации, подчинени на същия режим и вид корпоративно облагане.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС.
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че разликата в данъчното облагане на юридическите лица с нестопанска цел и акционерните дружества е оправдана от съществените различия между тези два вида юридически лица.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че разглежданата в решението мярка не води до нарушение на конкуренцията и не засяга търговията между държавите членки.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от нарушение на член 108 ДФЕС и член 1, буква б), подточка i), членове 17, 18 и 19 от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че ако разглежданата в решението мярка би трябвало да се счита за държавна помощ, при всички случаи тя трябва да се счита за съществуваща помощ.
 5.
 Петото основание е изведено от нарушение на


text:
член 296 ДФЕС и на член 41, параграф 1, буква в) от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 —
 В тази връзка жалбоподателят твърди, че обжалваното решение не е мотивирано, доколкото не е анализирало основните изисквания на определението за държавна помощ и не е отговорило на мотивираните твърдения от страните, като по този начин не е спазило основните изисквания в областта на тежестта на доказване.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/12
 Преюдициално запитване, отправено от Supremo Tribunal Administrativo (Португалия) на 16 януари 2012 г. — TVI Televisão Independente, S.A./Fazenda Pública
 (Дело C-17/12)
 2012/C 98/18
 Език на производството: португалски
 Запитваща юрисдикция
 Supremo Tribunal Administrativo
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: TVI Televisão Independente, S.A.
 Ответник: Fazenda Pública
 Преюдициални въпроси
 1.
 Включва ли се в понятието за данъчна основа на ДДС по смисъла на член 11, част A, параграф 1, буквa а) от Директива 77/388/ЕО (1) [понастоящем член 79, буквa в) от Директива 2006/112/ЕО (2) на Съвета от 28 ноември 2006 година] таксата за излъчване, платена от жалбоподателя на рекламодателите в качеството му на встъпило лице по данъчно задължение в съответствие с член 50, параграф 1 от Декрет-закон 227/2006, по-конкретно поради това, че тя съставлява „насрещна престация, която е или ще бъде получена от доставчика или изпълнителя“ за доставките на стоки или услуги?
 2.
 Трябва ли да се квалифицира като „суми, които данъчнозадължено лице получава от купувача или получателя за възстановяване на разходи, платени от името и за сметка на последния и изрично посочени в неговите книги“, по смисъла на член 11, част A, параграф 3, буквa в) от Директива 77/388/ЕИО [понастоящем член 79, буквa в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година], таксата за излъчване, платена от жалбоподателя на рекламодателите в качеството му на встъпило лице по данъчно задължение, която е посочена в неговото счетоводство в отделна разчетна сметка?
 3.
 Вследствие на това трябва ли да се включват в данъчната основа на ДДС тези суми, платени от жалбоподателя като такса за излъчване?
 (1) Директива на Съвета от 17 май 1977 година, Шеста Директива относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стp. 1).
 (2) Директива на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.).


text:
 8.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 273/13
 Жалба, подадена на 26 юни 2012 г. — EI du Pont de Nemours/СХВП — Zueco Ruiz (ZYTEL)
 (Дело T-288/12)
 2012/C 273/23
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: EI du Pont de Nemours and Company (Wilmington, Съединени щати) (представител: E. Armijo Chávarri, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Enrique Zueco Ruiz (Сарагоса, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 март 2012 г. по преписка R 464/2011-2; и
 —
 Да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „ZYTEL“ за стоки и услуги от класове 9, 12 и 37
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Заявка за марка на Общността No 369314 за словната марка „ZYTEL“ за стоки и услуги от класове 1 и 17; общоизвестна марка „ZYTEL“ за стоки от класове 1 и 17
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля изцяло възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета.


text:
 22.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/3
 Решение на Съда (трети състав) от 17 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Tribunal de première instance de Namur — Белгия) — Proximus SA,по-рано Belgacom SA, встъпило в правата на Belgacom Mobile SA/Province de Namur
 (Дело C-517/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Eлектронни съобщителни мрежи и услуги - Директива 97/13/ЕО - Членове 4 и 11 - Директива 2002/20/ЕО - Член 6 - Условия, свързани с общото разрешение и правата за използване на радиочестоти и номера, и специфични задължения - Член 13 - Такса за предоставяне на права за изграждане на инфраструктура - Приложно поле - Правна уредба на провинция - Данък за пилони и/или излъчватели и приемници за мобилна далекосъобщителна мрежа))
 (2016/C 068/03)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de première instance de Namur
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Proximus SA, по-рано Belgacom SA, встъпило в правата на Belgacom Mobile SA
 Ответник: Province de Namur
 Диспозитив
 Членове 6 и 13 от Директива 2002/20/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат налагането на данък като разглеждания в главното производство на физическо или юридическо лице, което използва пилон и/или излъчвател и приемник за мобилна далекосъобщителна мрежа.
 (1) ОВ C 352, 30.11.2013 г.


text:
 12.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/19
 Иск, предявен на 14 март 2012 г. — ANKO/Комисия
 (Дело T-118/12)
 2012/C 138/36
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: ANKO Anonimos Etairia Antiprosopeion, Emporiou kai Viomichanias (Атина, Гърция) (представител: адв. B. Christianos)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът моли Общия съд:
 —
 да установи, че като не е платила остатъка от финансовата помощ в полза на ищеца по договора относно проекта „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“ на стойност от 6 752,74 EUR, Комисията е нарушила договорните си задължения,
 —
 да осъди Комисията да плати на ищеца сумата от 6 752,74 EUR за разходите, направени от ищеца през четвъртия референтен период по програмата PERSONA, ведно с лихвата, предвидена в клауза II.28, параграф 7 от приложение II към основния договор, считано от датата уведомяване на настоящия иск,
 —
 да осъди Комисията да заплати направените от ищеца съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящият иск се отнася до отговорността на Комисията съгласно член 272 ДФЕС по Договор No 045459 за изпълнение на проекта „PERceptive Spaces promoting iNdependent Aging (PERSONA)“.
 По-конкретно ищецът твърди, че макар той да е изпълнил изцяло и надлежно договорните си задължения, Комисията е спряла плащанията в негова полза без да има право на това и в нарушение на горепосочения договор и на принципа на добросъвестност. Поради това ANKO поддържа, че Комисията трябва да плати сумата от 6 752,74 EUR, ведно с лихвите, предвидени в клауза II.28, параграф 7 от приложение II към основния договор.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/54
 Жалба, подадена на 26 ноември 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Frontex
 (Дело T-554/10)
 ()
 2011/C 30/95
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, lawyers)
 Ответник: Европейска агенция за управление на оперативното сътрудничество по външните граници (FRONTEX)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на FRONTEX, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя, подадена във връзка с открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/98/2010 — голям пилотен проект по EOROSUR (ОВ 2010, S 90-134098), както и на всички следващи свързани с това решения на FRONTEX, включително решението, с което обществената поръчка се възлага на избрания за изпълнител оферент,
 —
 да се отмени решението на FRONTEX, с което се отхвърля офертата на жалбоподателя по партида 1 и по партида 6 от открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/87/2010 — рамков договор (ОВ 2010, S 66-098323), както и на всички следващи свързани с това решения на FRONTEX, включително решението, с което обществената поръчка се възлага на избраните за изпълнители оференти,
 —
 да се осъди FRONTEX да заплати на жалбоподателя сумата от 9 358 915 EUR за вредите, претърпени в резултат от посочената процедура за възлагане на обществена поръчка,
 —
 да се осъди FRONTEX да заплати на жалбоподателя сумата от 935 891 EUR за вредите, претърпени в резултат от пропуснати ползи и уронване на доброто име на жалбоподателя и доверието към него, и
 —
 да се осъди FRONTEX да заплати съдебните и други разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство по обжалване, включително ако жалбата бъде отхвърлена.
 Правни основания и основни доводи
 В конкретния случай жалбоподателят иска отмяна на решенията на ответника от 16 септември 2010 г. и от 20 октомври 2010 г., с които съответно се отхвърлят подадените от жалбоподателя оферти в открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/98/2010 — голям пилотен проект по EOROSUR (ОВ 2010, S 90-134098) и по партида 1 и по партида 6 от открита процедура за възлагане на обществена поръчка Frontex/OP/87/2010 — рамков договор (ОВ 2010, S 66-098323), както и на всички следващи свързани с тези решения на FRONTEX, включително решението, с което съответните обществени поръчки се възлагат на избраните за изпълнители оференти. Освен това жалбоподателят иска обезщетение за вредите, които твърди, че е претъпял в резултат от процедурата за възлагане на обществената поръчка.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква следните правни основания.
 Първо, жалбоподателят твърди, че Комисията е нарушила член 100, параграф 2 от Финансовия регламент (1), задължението за мотивиране, тъй като FRONTEX не е обосновала надлежно решенията си или не е дала достатъчно пояснения на жалбоподателя.
 Освен това жалбоподателят твърди, че ответникът е допуснал различни и сериозни грешки в преценката, нарушил е принципа на недопускане на дискриминация и не е спазил основанията за отстраняване от участие на кандидатите в процедурата, като така е допуснал нарушение на член 93, параграф 1, буква е) и на член 94 от Финансовия регламент.
 На последно място жалбоподателят твърди, че


text:
 25.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 58/14
 Жалба, подадена на 21 декември 2011 г. — Комисия/СХВП — European Alliance for Solutions and Innovations (EASI European Alliance Solutions Innovations)
 (Дело T-659/11)
 2012/C 58/27
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: A. Berenboom, A. Joachimowicz и M. Isgour, lawyers, J. Samnadda, и F. Wilman,)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: European Alliance for Solutions and Innovations Ltd (Лондон, Обединено кралство)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 11 октомври 2011 г. по преписка R 1991/2010-4;
 —
 да обяви вследствие на това за недействителна марката на Общността, регистрирана на 17 октомври 2008 г. под No 6112403 от другата страна в производството пред апелативния състав, за класове 36, 37, 44 и 45; и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративната марка „EASI European Alliance Solutions Innovations“ в цветовете „жълто, светло синьо и синьо“, за услуги от класове 36, 37, 44 и 45 — Регистрация на марка на Общността No 6112403
 Притежател на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Жалбоподателят.
 Основание на искането за обявяване на недействителност: Страната, искаща обявяване на недействителността обосновава своето искане с абсолютните основания, посочени в член 52, параграф 1, буква a) във връзка с член 7, параграф 1, букви в) и з) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета
 Решение на отдела по отмяна: Отхвърля искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Обжалваното решение нарушава член 7, параграф 1, буква з) от Регламент No 207/2009 на Съвета във връзка с член 6б, параграф 1 от Парижката конвенция, доколкото марката на Общността е регистрирана, въпреки че регистрирането ѝ било забранено с тези разпоредби. Обжалваното решение също нарушава член 7, параграф 1, буква ж), доколкото подобно регистриране въвеждало в заблуждение обществеността, като я карало да вярва, че стоките и услугите, за които марката на Общността е регистрирана, са одобрени или потвърдени от Европейския съюз или от една от неговите институции.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/27
 Жалба, подадена на 21 декември 2009 г. — Niki Luftfahrt/Комисия
 (Дело T-511/09)
 2010/C 80/48
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Niki Luftfahrt GmbH (Виена, Австрия) (представител: Rechtsanwalt H. Asenbauer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решението на Европейската комисия от 28 август 2009 г.„Държавни помощи C 6/2009 (ex N 663/2008) — Österreich Austrian Airlines — план за преструктуриране“ на основание член 264, първа алинея от ДФЕС (преди член 231, първа алинея ЕО) и
 —
 да се осъди Комисията да заплати на жалбоподателя съдебните разноски съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник на Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят оспорва Решението на Комисията C(2009) 6686 окончателен от 28 август 2009 г. относно държавните помощи в рамките на продажбата на Deutsche Lufthansa AG на дялове на австрийската държава в групата Austrian Airlines (C 6/2009 [ex N 663/2008]). В решението Комисията изразява мнението, че помощта за преструктуриране, предоставена при определени условия от Република Австрия на Austrian Airlines, е съвместима с общия пазар, доколкото планът за преструктуриране, за който е уведомена Комисията, бъде изпълнен в неговата цялост.
 В подкрепа на жалбата си за отмяна жалбоподателят, който е частен въздушен превозвач и е подал жалба до Комисията във връзка със спорната помощ за преструктуриране, изтъква, на първо място, че Комисията е нарушила член 87, параграф 1 и член 87, параграф 3, буква в) ЕО, член 88, параграф 2 и Насоките на Общността за държавните помощи за оздравяване и преструктуриране на предприятия в затруднение (ОВ C 2004, 2004 г., стр. 2). В тази връзка той посочва по-специално, че Комисията не е взела предвид, че:
 —
 получател на посочените помощи било не Austrian Airlines, а Lufthansa, при което обаче не ставало въпрос за предприятие в затруднение, т.е. за предприятие, което отговаря на условията за получаване на помощ,
 —
 нито Austrian Airlines, нито Lufthansa не били осигурили подходяща собствена вноска за преструктурирането на Austrian Airlines,
 —
 мерките за преструктуриране, за които Комисията е уведомена, не съответствали на посочените насоки и
 —
 предложените от Република Австрия компенсаторни мерки не били достатъчни, за да се смекчат доколкото е възможно отрицателните последици от помощта върху условията на търговия.
 Жалбоподателят посочва също, че спорните помощи били обвързани непряко с условия, които нарушават общностните правила в областта на свободата на установяване, а оттам и член 43 ЕО.
 По-нататък се посочва нарушение на член 253 ЕО, тъй като Комисията не е обосновала обжалваното решение, доколкото:
 —
 не била установила и проверила положението на съответните пазари, по-специално положението на облагодетелстваните от помощта предприятия и положението на конкурентите им на тези пазари и
 —
 не била взела предвид, че в миналото Austrian Airlines е получило множество помощи, които противоречат на общностното право.
 Накрая се посочва, че Комисията се е отклонила от предоставените ѝ правомощия.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/41
 Жалба, предявена на 4 октомври 2007 г. — FIFA/Комисия
 (Дело T-385/07)
 (2007/C 315/77)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Fédération Internationale de Football Association (FIFA) (представители: R. Denton, E. Batchelor и F. Young, Solicitors)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението и по-специално членове 1 и 2 от него, и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от нея и от FIFA във връзка с настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Съгласно член 3а от Директива 89/552/ЕИО (1) на Съвета определена държава-членка може да състави списък със спортни или други събития, за които се смята, че са „от голямо значение за обществото“. Включените в списъка събития не могат да бъдат предмет на изключителни права на излъчване, които възпрепятстват значителна част от обществеността в тази държава-членка да следи събитията чрез предаване на живо или на запис по безплатна телевизия.
 Жалбоподателят иска отмяна на Решение 2007/479/ЕО на Комисията от 25 юни 2007 г. (2), с което Комисията обявява, че списъкът, съставен от Белгия съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета, е в съответствие със законодателството на Общността.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква, че съставеният от Белгия списък ограничава свободата на предоставяне на услуги, като го възпрепятства да предоставя лицензии на чуждестранни телевизионни оператори за изключителни права на излъчване на живо на световното първенство за купата на FIFA за белгийския пазар, и че включването в списъка на всички мачове от световното първенство за купата на FIFA, без да се взема предвид интересът към тях, не е основателно, пропорционално или необходимо.
 В допълнение, жалбоподателят твърди, че съставеният от Белгия списък ограничава свободата на установяване, като го възпрепятства да предоставя лицензии на нови телевизионни оператори, които желаят да се установят на белгийския пазар чрез излъчването на важни спортни събития.
 Освен това, жалбоподателят посочва, че съставеният от Белгия списък нарушава правото му на собственост, като го лишава от изключителност по отношение на правата му на излъчване, които според него са признати от общностното право като същността на правото на интелектуална собственост.
 На последно място жалбоподателят изтъква, че съставеният от Белгия списък не е изготвен по ясен и прозрачен начин в противоречие с член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета.
 (1) Директива 89/552/ЕИО на Съвета от 3 октомври 1989 година относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 298, 1989 г., стр. 23; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 215).
 (2) Решение 2007/479/ЕО на Комисията от 25 юни 2007 година за съответствието със законодателството на Общността на мерките, предприети от Белгия съгласно член 3а, параграф 1 от Директива 89/552/ЕИО на Съвета относно координирането на някои разпоредби, формулирани в действащи закони, подзаконови и административни актове на държавите-членки, отнасящи се до упражняване на телевизионна дейност (ОВ L 180, 2007 г., стр. 24).


text:
 20.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/11
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд София-град (България) на 19 декември 2016 година — Нигяр Рауф Къзъ Ахмедбекова, Рауф Емин Оглъ Ахмедбеков/Заместник-председател на Държавна агенция за бежанцитe
 (Дело C-652/16)
 (2017/C 086/14)
 Език на производството: български
 Запитваща юрисдикция
 Административен съд София-град
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Нигяр Рауф Къзъ Ахмедбекова, Рауф Емин Оглъ Ахмедбеков
 Ответник: Заместник-председател на Държавна агенция за бежанцитe
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли от чл. 78, параграф 1 и параграф 2, букви а), г) и е) от Договора за функционирането на Европейския съюз, съображение 12 и чл. 1 от Директива 2013/32/ЕС (1) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), че предвиденото по член 33, параграф 2, буква д) от същата директива основание за недопустимост на молби за международна закрила, съставлява норма с директен ефект, която не може да бъде оставена неприложена от държавите членки, в това число чрез прилагане на по-благоприятни разпоредби по националното право, предвиждащи разглеждане на първата молба за международна закрила, от гледна точка на това дали кандидата отговаря първо на условията за статут на бежанец и след това на условията субсидиарна закрила, както изисква чл. 10, параграф 2 от същата директива?
 2)
 Следва ли от член 33, параграф 2, буква д) от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), тълкуван във връзка с чл. 7, параграф 3 и чл. 2, букви а), в) и ж), както и съображение 60 от същата Директива, при обстоятелствата по главното производство, че е недопустима молба за международна закрила от името на придружен непълнолетен, подадена от негов родител, когато тази молба е обоснована с качеството на детето на член на семейството на лице, подало молба за международна закрила, на основание, че има качеството на бежанец по смисъла на чл. 1А от Женевската конвенция?
 3)
 Следва ли от член 33, параграф 2, буква д) от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), тълкуван във връзка с чл. 7, параграф 1 и чл. 2, букви а), в) и ж), както и съображение 60 от същата Директива, при обстоятелствата по главното производство, че е недопустима молба за международна закрила от името на пълнолетно лице, когато тази молба е обоснована в хода на процедурите пред компетентния административен орган единствено с качеството на кандидата на член на семейството на лице, подало молба за международна закрила, на основание, че има качеството на бежанец по смисъла на чл. 1А от Женевската конвенция, и кандидатът няма право да упражнява трудова дейност към момента на подаването на молбата?
 4)
 Следва ли, че чл. 4, параграф 4 от Директива 2011/95 ЕС (2) на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица,


text:
на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст), тълкуван във връзка с съображение 36 от същата директива, изисква преценката за основателни опасения от преследване или реален риск от тежко посегателство, да е основана само на факти и обстоятелства, относими към молителя.
 5)
 Допуска ли чл. 4 от Директива 2011/95 ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст) тълкуван във връзка със съображение 36 от същата директива и чл. 31, параграф 1 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), национална съдебна практика в държава членка, която:
 а)
 задължава компетентният орган да разгледа в общо производство молбите за международна закрила на членовете на едно семейство, когато тези молби се основават на общи факти и по конкретно на твърдения, че само единият от членовете на семейството има качеството на бежанец;
 б)
 задължава компетентният орган да спре производството по молбите за международна закрила на членовете на едно семейство, които в лично качество не отговарят на условията за такава закрила, до приключването на производството по молбата на члена на семейството, която е подадена на основание, че лицето има качеството на бежанец по смисъла на чл. 1, буква А от Женевската конвенция;
 в това число, допустима ли е посочената съдебна практика по съображения, свързани с висшия интерес на детето, запазване на целостта на семейството и зачитането на правото на личен и семеен живот, с правото на оставане в държава-членка до разглеждането на молбата, по аргумент от чл. 7, чл. 18 и чл. 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, съображения 12 и 60 и чл. 9 от Директива 2013/32, съображения 16, 18 и 36, чл. 23 от Директива 2011/95, съображения 9, 11 и 35, чл. 6 и чл. 12 от Директива 2013/33/ЕС (3) на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 г. за определяне на стандарти относно приемането на кандидати за международна закрила?
 6)
 Следва ли от съображения 16, 18 и 36 и член 3 от Директива 2011/95 ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст), тълкувани във връзка със съображение 24 и чл. 2, буква г) и й), чл. 13 и чл. 23, параграфи 1 и 2 от същата директива, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство по чл.


text:
8, ал. 9 от Закона за убежището и бежанците, на основание на която се считат за бежанци и членовете на семейството на чужденец с предоставен статут на бежанец, доколкото това е съвместимо с личния им статус и не са налице основанията по националното право, които изключват предоставянето на статут на бежанец?
 7)
 Следва ли от предвиденото за мотивите на преследване по чл. 10 от Директива 2011/95/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 13 декември 2011 година относно стандарти за определянето на граждани на трети държави или лица без гражданство като лица, на които е предоставена международна закрила, за единния статут на бежанците или на лицата, които отговарят на условията за субсидиарна закрила, както и за съдържанието на предоставената закрила (преработен текст), че подаването на жалба до Съда по правата на човека против държавата по произход на лицето, определя същото лице като принадлежащо към определена социална група по смисъла на чл. 10, параграф 1, буква г) от същата директива, съответно подаването на жалбата следва да се счита за политическо мнение по смисъла на буква д) от същата разпоредба?
 8)
 Следва ли от чл. 46, параграф 3 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), че съдът е задължен да разгледа по същество заявени нови основания за международна закрила в хода на съдебното производство, които не са посочени в жалбата до съда, подадена срещу решение за отказ да се предостави международна закрила?
 9)
 Следва ли от чл. 46, параграф 3 от Директива 2013/32/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2013 година относно общите процедури за предоставяне и отнемане на международна закрила (преработен текст), че съдът е задължен да прецени допустимостта на молбата за международна закрила на основание чл. 33, параграф 2, буква д) от същата директива в съдебно производство по обжалване на решение за отказ да се предостави международна закрила, при условие, че с обжалваното решение молбата е преценена от гледна точка на това кандидата отговаря първо на условията за статут на бежанец и след това на условията субсидиарна закрила, както изисква чл. 10, параграф 2 от същата директива?
 (1) OB 2013, L 180, стр. 60
 (2) OB 2011, L 337, стр. 9
 (3) OB 2013, L 180, стр. 96


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/25
 Жалба, подадена на 6 септември 2011 г. —Испания/Комисия
 (Дело T-481/11)
 2011/C 319/53
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени пето тире на буква Г, част VI, част 2 на приложение I към Регламента за изпълнение (ЕС) No 543/2011 на Комисията от 7 юни 2011 година за определяне на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО) No 1234/2007 на Съвета по отношение на секторите на плодовете и зеленчуците и на преработените плодове и зеленчуци, и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от нарушение на принципа за йерархия на правните норми
 —
 В това отношение се твърди, че обжалваният регламент е в противоречие с разпоредбите на член 113, параграф 2, буква а) от Регламент (ЕО) на Съвета от 22 октомври 2007 година за установяване на обща организация на селскостопанските пазари и относно специфични разпоредби за някои земеделски продукти („Общ регламент за ООП“) (1).
 2.
 Второто правно основание е изведено от злоупотреба с власт.
 —
 В това отношение се поддържа, че като е приела обжалвания акт Комисията е действала с определящата цел да постигне различни от изложените в него цели, тъй като се е отклонила от приложимия стандарт, приет от Икономическата комисия за Европа на Организацията на обединените нации (ИКЕ на ООН).
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на задължението за мотивиране.
 —
 В това отношение се твърди, че обжалваният акт е опорочен от неясни мотиви, обосноваващи решение, противоположно на окончателно приетото.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от нарушение на принципа на равно третиране.
 —
 В това отношение се поддържа, че обжалваният акт необосновано поставя пазара на цитрусови плодове в зависимост от условия за търговия, които са по-строги отколкото за останалите плодове и зеленчуци.
 5.
 Петото правно основание е изведено от нарушение на принципа на пропорционалност.
 —
 В това отношение се твърди, че обжалваният акт предвижда по-строго условие за етикетиране въз основа на неточни мотиви, с които не може да се обоснове окончателно приетото решение.
 (1) ОВ L 299, 16.11.2007 г., стр. 1, последно изменен с Регламент (ЕС) No 513/2010 на Комисията от 15 юни 2010 година (ОВ L 150, 16.6.2010 г., стр. 40) и Регламент (ЕС) No 1234/2010 на Европейския парламент и на Съвета от 15 декември 2010 година (ОВ L 346, 30.12.2010 г., стр. 11)


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/21
 Определение на Съда (шести състав) от 16 януари 2014 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Ítélőtábla — Унгария) — Ilona Baradics и др./QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
 (Дело C-430/13) (1)
 ((Член 99 от Процедурния правилник на Съда - Пакетни туристически пътувания, ваканции и обиколки - Национална правна уредба, определяща минимални проценти за гаранцията, с която организатор на туристически пътувания трябва да разполага, за да възстанови вложените от потребителите средства в случай на неплатежоспособност))
 2014/C 112/25
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Ítélőtábla
 Страни в главното производство
 Ищци: Ilona Baradics, Adrienn Bóta, Éva Emberné Stál, Lászlóné György, Sándor Halász, Zita Harászi, Zsanett Hideg, Katalin Holtsuk, Gábor Jancsó, Mária Katona, Gergely Kézdi, László Korpás, Ferencné Kovács, Viola Kőrösi, Tamás Kuzsel, Attila Lajtai, Zsolt Lőrincz, Ákos Nagy, Attiláné Papp, Zsuzsanna Peller, Ágnes Petkovics, László Pongó, Zsolt Porpáczy, Zsuzsanna Rávai, László Román, Zsolt Schneck, Mihály Szabó, Péter Szabó, Zoltán Szalai, Erika Szemeréné Radó, Zsuzsanna Szigeti, Nikolett Szőke, Péter Tóth, Zsófia Várkonyi, Mónika Veress
 Ответници: QBE Insurance (Europe) Ltd Magyarországi Fióktelepe, Magyar Állam
 Предмет
 Преюдициално запитване — Fővárosi Ítélőtábla — Тълкуване на членове 7 и 9 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки (ОВ L 158, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 9, стр. 248) — Потребители, сключили с организатор на туристически пътувания договори за пътуване, по силата на които са платили капаро, а в някои случаи пълната цена на пътуването — Организатор на туристическо пътуване, станал неплатежоспособен преди началото на пътуването на посочените потребители — Съвместимост с посочената директива на национална правна уредба, определяща минимални проценти за гаранцията, с която организаторът на туристически пътувания трябва да се снабди, за да възстанови вложените от потребителите средства в случай на неплатежоспособност.
 Диспозитив
 1)
 Член 7 от Директива 90/314/ЕИО на Съвета от 13 юни 1990 година относно пакетните туристически пътувания, пакетните туристически ваканции и пакетните туристически обиколки трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска национална правна уредба, предвиждаща условия, които не водят до ефективно гарантиране на потребителя на възстановяването на всички вложени от него средства и неговото репатриране в случай на неплатежоспособност на организатора на туристически пътувания. Запитващият съд има задачата да установи дали такъв е случаят с националното законодателство, предмет на спора, с който е сезиран.
 2)
 Член 7 от Директива 90/314 трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка не разполага с никаква свобода на преценка, що се отнася до обхвата на рисковете, които трябва да бъдат покрити от гаранцията, дължима от организатора или продавача на дребно на туристически пътувания на потребителите. Запитващият съд има задачата да провери дали критериите, установени от съответната държава членка за определяне на размера на посочената гаранция, имат за предмет или за последица да ограничат обхвата на рисковете, които тя трябва да покрие, в който случай те биха били явно несъвместими със задълженията, произтичащи от посочената директива, и биха представлявали достатъчно характеризирано нарушение на


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/10
 Решение на Съда (втори състав) от 26 март 2009 г. — Sunplus Technology Co. Ltd/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни), Sun Microsystems Inc.
 (Дело C-21/08 P) (1)
 (Обжалване - Марка на Общността - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 8, параграф 1, буква б) - Фигуративна и словна марка SUNPLUS - Възражение от страна на притежателя на национални словни марки SUN - Отказ да се регистрира марката)
 2009/C 113/18
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sunplus Technology Co. Ltd (представители: K. Lochner и H. Gauß, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: A. Folliard-Monguiral), Sun Microsystems Inc. (представител: M. Graf, Rechtsanwalt)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Първоинстанционния съд (пети състав) от 15 ноември 2007 г. по дело Sunplus Technology Co.Ltd/СХВП (T-38/04), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата на заявителя на фигуративна марка „SUNPLUS“ за стоки от клас 9 срещу решение No R 642/2000-4 на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 7 октомври 2003 г. за отхвърляне на жалбата срещу решението на отдела по споровете да откаже регистрацията на посочената марка в рамките на производство по възражение, започнало по инициатива на притежателя на национални фигуративни и словни марки „SUN“ за стоки от клас 9 — Прилика на марките — Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Sunplus Technology Co. Ltd да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.


text:
 29.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 295/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 19 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Обединено кралство) — Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd/Comptroller-General of Patents
 (Дело C-130/11) (1)
 (Лекарствени продукти за хуманна употреба - Сертификат за допълнителна закрила - Регламент (ЕО) No 469/2009 - Член 3 - Условия за получаване - Лекарствен продукт, за който е получено валидно към момента разрешение за пускане на пазара - Първо разрешение - Продукт, разрешен последователно като ветеринарен лекарствен продукт и като лекарствен продукт за хуманна употреба)
 2012/C 295/15
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Neurim Pharmaceuticals (1991) Ltd
 Ответник: Comptroller-General of Patents
 Предмет
 Преюдициално запитване — Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) — Тълкуване на член 3 и на член 13, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 1768/92 на Съвета от 18 юни 1992 година относно създаването на сертификат за допълнителна закрила на лекарствените продукти (ОВ L 182, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 11, стр. 130) — Тълкуване на член 8, параграф 3 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3) — Условия за получаване на сертификат за допълнителна закрила — Дата на първото пускане на пазара, която трябва да бъде взета предвид при издаването на сертификат — Продукти с една и съща активна съставка, за всеки от които е получено разрешение за пускане на пазара — първото за ветеринарен лекарствен продукт за определено показание, а второто — за лекарствен продукт за хуманна употреба за различно показание
 Диспозитив
 1.
 Членове 3 и 4 от Регламент (ЕО) No 469/2009 на Европейския парламент и на Съвета от 6 май 2009 година относно сертификата за допълнителна закрила на лекарствените продукти трябва да се тълкуват в смисъл, че в случай като разглеждания по делото в главното производство самото съществуване на предходно разрешение за пускане на пазара, получено за ветеринарен лекарствен продукт, не е пречка за издаването на сертификат за допълнителна закрила за различно приложение на същия продукт, за който е издадено разрешение за пускане на пазара, стига това приложение да попада в обхвата на закрилата, осигурена от основния патент, на който се прави позоваване в подкрепа на искането за сертификат за допълнителна закрила.
 2.
 Член 13, параграф 1 от Регламент No 469/2009 трябва да се тълкува в смисъл, че той се отнася за разрешение за пускане на пазара на продукт, който попада в обхвата на закрилата на основния патент, на който се прави позоваване в подкрепа на искането за сертификат за допълнителна закрила.
 3.
 Отговорите на предходните преюдициални въпроси няма да са различни, ако в положение като разглежданото по делото в главното производство, когато едно и също активно вещество е използвано в два


text:
лекарствени продукта, за които са получени последователни разрешения за пускане на пазара, за второто разрешение за пускане на пазара е било необходимо подаване на пълно заявление в съответствие с член 8, параграф 3 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, или ако продуктът, за който се отнася първото разрешения за пускане на пазара на съответния лекарствен продукт, попада в обхвата на закрилата на друг патент, принадлежащ на друг собственик, различен от лицето, подало заявлението за сертификат за допълнителна закрила.
 (1) ОВ C 179, 18.6.2011 г.


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/38
 Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. — Kozmetika Afrodita/СХВП — Núñez Martín и Machado Montesinos (AFRODITA COSMETICS)
 (Дело T-575/15)
 (2015/C 406/39)
 Език на жалбата: словенски
 Страни
 Жалбоподател: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Словения) (представител: B. Grešak, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Други страни в производството пред апелативния състав: Pedro Núñez Martín (Мадрид, Испания) и Carmen Guillermina Machado Montesinos (Мадрид)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „AFRODITA COSMETICS“ — заявка за регистрация No 1 1 7 98 287
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 юли 2015 г. в производство по преписка R 2578/2014-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на правило 50, параграф 2, буква з) от Регламент No 2868/95.


text:
 22.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 305/2
 Решение на Съда (пети състав) от 16 юни 2016. — SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG/Европейска комисия, Gigaset AG
 (Дело C-154/14 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Член 81 ЕО - Пазари на калциев карбид на прах и на гранули, както и на магнезий на гранули в значителна част от Европейското икономическо пространство - Определяне на цени, подялба на пазара и обмен на информация - Регламент (ЕО) No 773/2004 - Членове 12 и 14 - Право на изслушване - Изслушване при закрити врата))
 (2016/C 305/02)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG (представители: A. Birnstiel и S. Janka, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: G. Meessen и R. Sauer, подпомагани от A. Böhlke, Rechtsanwalt), Gigaset AG, по-рано Arques Industries AG
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда SKW Stahl-Metallurgie GmbH и SKW Stahl-Metallurgie Holding AG да понесат, наред с направените от тях съдебни разноски, и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 159, 26.5.2014 г.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/5
 Полагане на клетва от нов член на Общия съд
 2010/C 317/09
 На 13 септември 2010 г. г-н Van der Woude, назначен за съдия в Общия съд на Европейския съюз за периода от 1 септември 2010 г. до 31 август 2016 г. с решение на представителите на правителствата на държавите — членки на Европейския съюз, от 8 юли 2010 г. (1), положи клетва пред Съда.
 (1) ОВ L 186, 20.07.2010 г.


text:
 14.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/14
 Жалба, подадена на 7 май 2012 г. — ZZ/EMA
 (Дело F-51/12)
 2012/C 209/24
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi, J.-N. Louis и D. Abreu Caldas, avocats)
 Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA)
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на решението за отхвърляне на искането на жалбоподателя за подновяване на договора му като срочно нает служител от Европейската агенция по лекарствата
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението от 1 септември 2011 г., с което EMA отхвърля искането на жалбоподателя от 22 август 2011 г. за подновяване на договора му като срочно нает служител;
 —
 да се осъди Европейската агенция по лекарствата да заплати на жалбоподателя временно сумата от 1 EUR, която може да бъде увеличена в хода на производството;
 —
 да се осъди Европейската агенция по лекарствата да заплати съдебните разноски.


text:
 19.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/38
 Определение на Общия съд от 18 юли 2016 г. — Bank Mellat/Съвет
 (Дело T-72/12) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Отмяна на обжалваните актове - Липса на основание за произнасяне))
 (2016/C 343/51)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bank Mellat (Техеран, Иран) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy, F. Zaiwalla, Z. Burbeza, solicitors, M. Brindle, QC, и R. Blakeley, barrister)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и I. Rodios)
 Предмет
 Искане по член 263 ДФЕС за отмяна на Решение 2011/783/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 71), на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 11) и на Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ L 88, 2012 г., стр. 1) доколкото името на жалбоподателя е оставено в списъка с лица и образувания, по отношение на които се прилагат тези ограничителни мерки
 Диспозитив
 1)
 Основанието за произнасяне по жалбата е отпаднало.
 2)
 Липсва основание за произнасяне по молбата за встъпване на Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group и Individual Stock Association.
 3)
 Bank Mellat, Съветът на Европейския съюз, Provincial Investment Companies Association, Saba Tamin Investment Company, Common Investment Fund (Pars Fund), Shirin Asal Food Industrial Group, Sorbon Industrial Production Group и Individual Stock Association понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 109, 14.4.2012 г.


text:
 7.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 90/20
 Жалба, подадена на 22 ноември 2015 г. — Novartis/СХВП (Изображение на полумесец в зелено и бяло)
 (Дело T-679/15)
 (2016/C 090/27)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: M. Zintler, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: Фигуративна марка на Общността (Изображение на полумесец в зелено и бяло) — Заявка за регистрация No 13 189 139
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 23 септември 2015 г. по преписка R 78/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да постанови, че член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 не е пречка за регистриране на спорния знак (марка на Общността No 13 189 139) за стоките от клас 5, описани в заявката за регистрация,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/83
 Жалба, подадена на 30 юни 2015 г. — ZZ/ЕСВД
 (Дело F-94/15)
 (2015/C 294/101)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представители: S. Orlandi и T. Martin, avocats)
 Ответник: Европейска служба за външна дейност (ЕСВД)
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, с което е отхвърлено оспорването от жалбоподателя на резултата от изборите за комитет по персонала на ЕСВД.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на органа по назначаването от 23 април 2015 г., с което са признати изборите за комитет по персонала на ЕСВД, резултатите от които са публикувани на 17 март 2015 г.,
 —
 да бъде осъдена ЕСВД да заплати съдебните разноски.


text:
 31.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/10
 Преюдициално запитване, отправено от Landgerichts München I (Deutschland) на 9 декември 2011 г. — Karl Berger/Freistaat Bayern
 (Дело C-636/11)
 2012/C 98/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht München I
 Страни в главното производство
 Ищец: Karl Berger
 Ответник: Freistaat Bayern
 Преюдициални въпроси
 1.
 Допуска ли член 10 от Регламент (ЕО) No 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета (1) национална правна уредба, която дава възможност за информиране на обществеността при споменаване на наименованието на храната или фуража и на предприятието за храни или фуражи, под чието наименование или фирма е произведена, обработена или е пусната на пазара храната или фуражът, когато на пазара се пусне или е било пуснато значително количество от дадена храна, която не е вредна за здравето, но не е годна за консумация и в частност предизвиква отвращение или когато поради своята специфичност подобна храна е била пусната на пазара в незначителни количества, но през продължителен период от време?
 2.
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос: Следва ли на въпрос II.1 да се отговори по различен начин, ако фактите са се случили преди 1 януари 2007 г., но националното право вече е било адаптирано към посочения регламент?
 (1) Регламент (ЕО) No 178/2002 на Европейския парламент и на Съвета от 28 януари 2002 година за установяване на общите принципи и изисквания на законодателството в областта на храните, за създаване на Европейски орган за безопасност на храните и за определяне на процедури относно безопасността на храните (ОВ L 31, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 8, стр. 68).


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/40
 Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. — Nencini/Парламент
 (Дело T-431/10)
 ()
 2010/C 317/72
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Riccardo Nencini (Флоренция, Италия) (представител: F. Bertini, avvocato)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 като главно искане: да отмени поради посочените по-долу мотиви решението на Генералния секретар на Европейския парламент от 16 юли 2010 г., адресирано до г-н Riccardo Nencini, съобщение No 312331 от 4 август 2010 г. на Генералния директор на Генералната дирекция по финанси на Европейския парламент, адресирано до г-н Riccardo Nencini, и доколкото е необходимо — актовете, свързани с и/или обусловени от обжалваните актове;
 —
 при условията на евентуалност: да отмени обжалваното решение, като върне делото на Генералния секретар на Европейския парламент, който да определи по справедливост нов размер на оспорената сума.
 —
 във всеки случай, да му присъди съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателят, член на Европейския парламент през периода 1994—1999 г., изтъква следните доводи:
 —
 нарушение на езиковия режим на Европейската общност и вследствие на това — нарушение на принципа на справедлив процес и на принципа на ефективна защита, доколкото двата обжалвани акта е трябвало да бъдат написани на италиански език, език на държавата членка, чийто гражданин е жалбоподателят.
 —
 недопустимост на претенцията за вземане поради погасяването по давност на правото да се изисква вземането.
 —
 нарушение на принципа на състезателност и на ефективна защита. В това отношение се твърди, че в случая на жалбоподателя Генералният секретар на Европейския парламент е приел окончателното решение въз основа на фактически елементи и правни мотиви, които частично се различават от тези, които са използвани и по-рано и за които жалбоподателят е бил уведомен.
 —
 нарушение на правната уредба за разноски и надбавки за членовете на Европейския парламент, що се отнася до надбавките за пътуване, поради това, че не е взето предвид обстоятелството, че по време на мандата си като европейски парламентарист жалбоподателят е имал местопребиваване в Рим. Действително, г-н Riccardo Nencini е развивал постоянно своята политическа дейност в този град — който, както е известно, е столицата на Италия и център на националната политика — като национален отговорник на своята политическа партия.
 —
 нарушение на правната уредба за разноски и надбавки за членовете на Европейския парламент, що се отнася до разходите за парламентарни сътрудници. Жалбоподателят уточнява, че е разпоредил да се прехвърлят на лицата, извършвали за него секретарски услуги, всички обезщетения, получени за тази цел, като не е удържал нищо за себе си.
 —
 на последно място жалбоподателят изтъква нарушение на общия принцип на пропорционалност.


text:
 12.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 335/53
 Жалба, подадена на 14 юни 2016 г. — ZZ и др./Комисия
 (Дело F-29/16)
 (2016/C 335/69)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: ZZ и др. (представител: C. Cortese, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, прието от Комисията на основание член 85 от Правилника, за удръжка в размер на 22 368,13 EUR от наследствената пенсия, отпусната на жалбоподателя, както и от пенсията за сираци, отпусната в полза на трите му деца.
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO.4) от 17 август 2015 г. с предмет възстановяване на неоснователно платени суми на основание наследствена пенсия и пенсия за сираци, относно правата на ZZ и неговите две непълнолетни дъщери, и доколкото е необходимо, решението, с което изрично се отхвърля жалбата по административен ред.
 —
 да се отмени решението на Службата за управление и плащане по индивидуални права (PMO.4) от 17 август 2015 г. с предмет възстановяване на неоснователно платени суми на основание наследствена пенсия и пенсия за сираци, относно правата на X, и доколкото е необходимо, решението, с което изрично се отхвърля жалбата по административен ред.
 —
 да се осъди Комисията да заплати следното обезщетение за претърпените от жалбоподателите неимуществени и имуществени вреди поради нарушаване на правото им на добра администрация както и на задължението за полагане на грижа, което администрацията има по отношение на тях:
 —
 разликата между възнаграждението, получено от ZZ като срочно нает служител на ЕОБХ със степен AD 9, и възнаграждението, което той би получил като длъжностно лице към Комисията със степен AD 12, за срок от една година,
 —
 сумата за възстановяване, поискана от жалбоподателите по обжалваното решение, заедно с разликата между размера на пенсиите, установен в становище за изменение No 2, и размера на сумата, установен в становище за изменение No 3, считано от влизане в сила на становище No 3 до датата, на която семейството ще е в състояние да се установи отново в мястото на предходното си местопребиваване, срок, който по справедливост може да бъде определен на една година, считано от решаването на настоящото дело,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.