text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/40
 Решение на Общия съд от 16 декември 2016 г. — Air France/Комисия
 (Дело T-63/11) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Европейски пазар на въздушен превоз на товари - Споразумения и съгласувани практики относно редица компоненти на цените на услугите по въздушен превоз на товари (въвеждане на допълнителни такси за гориво и допълнителни такси за безопасност, неплащане на комисиони върху допълнителните такси) - Член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Общността и Швейцария по въпроси на въздушния транспорт - Задължение за мотивиране))
 (2016/C 048/44)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Société Air France SA (Роаси ан Франс, Франция) (представители: A. Wachsmann и S. Thibault-Liger, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално C. Giolito, S. Noë и N. von Lingen, подпомагани от B. Lebrun, адвокат, впоследствие C. Giolito и A. Dawes)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: F. Florindo Gijón, M. Simm и M. Balta)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта му относно жалбоподателя и при условията на евентуалност искане за отмяна на член 5, буква б) от това решение, доколкото с него на жалбоподателя се налага глоба, или за намаляване на размера на глобата
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение C(2010) 7694 окончателен на Комисията от 9 ноември 2010 година относно производство по прилагане на член 101 ДФЕС, член 53 от Споразумението за ЕИП и член 8 от Споразумението между Европейската общност и Конфедерация Швейцария по въпроси на въздушния транспорт (дело COMP/39258 — Въздушен превоз на товари) в частта относно Société Air France SA.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски и тези на Société Air France.
 3)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 95, 26.3.2011 г.


text:
 7.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 212/42
 Жалба, подадена на 19 май 2014 г. от CR срещу решението, постановено на 12 март 2014 г. от Съда на публичната служба по дело F-128/12, CR/Парламент
 (Дело T-342/14 P)
 2014/C 212/54
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: CR (Мален, Франция) (представител: A. Salerno, avocat)
 Други страни в производството: Европейски парламент и Съвет на Европейския съюз
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Съда на публичната служба от 12 март 2014 г.,
 —
 да реши по същество спора му с Европейския парламент, като отмени решението, обжалвано пред Съда на публичната служба, доколкото с него жалбоподателят е задължен да върне всички недължимо получени семейни надбавки, или
 —
 при условията на евентуалност, да върне делото на Съда на публичната служба,
 —
 да възложи всички разноски по производството пред двете инстанции в тежест на Европейския парламент.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят оспорва решението на Съда на публичната служба да отхвърли изложеното от него възражение за невалидност на член 85, втора алинея, последно изречение от Правилника за длъжностните лица. В подкрепа на жалбата си той сочи две основания.
 1.
 Първо основание: нарушение на принципа на правна сигурност.
 2.
 Второ основание: пропуск за произнасяне по доводите на жалбоподателя за непропорционалност на липсата на погасителна давност в хипотезата, в която органът по назначаването може да докаже, че получателят умишлено е подвел администрацията с цел получаване на въпросната сума.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/45
 Жалба, подадена на 26 октомври 2009 г. — Gagalis/Conseil
 (Дело F-89/09)
 2009/C 312/75
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Spyridon Gagalis (Kraainem, Белгия) (представител: N. Lhoëst, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Жалба, целяща отмяна на решението на ответника за отказ да възстанови на жалбоподателя разходите в размер на 75 %, свързани с балнеолечение, на основание член 73 от Правилника.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на ответника от 9 декември 2008 г., за което жалбоподателят е уведомен на 22 декември 2008 г., с което му се отказва възстановяване на разходите в размер на 75 %, свързани с балнеолечение, на основание член 73 от Правилника;
 —
 да се отмени решението от 15 юли 2009 г., за което жалбоподателят е уведомен на 17 юли 2009 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя жалба по административен ред относно възстановяване на разходите в размер на 75 %, свързани с балнеолечение, на основание член 73 от Правилника;
 —
 да се осъди Съветът да плати на жалбоподателя допълнителна сума в размер на 1 551,38 EUR, заедно с лихвите за забава;
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.


text:
 24.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 392/47
 Иск, предявен на 2 септември 2016 г. — Remag Metallhandel и Jaschinsky/Комисия
 (Дело T-631/16)
 (2016/C 392/62)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: Remag Metallhandel GmbH (Щайр, Австрия) и Werner Jaschinsky (Санкт Улрих бай Щайр, Австрия) (представител: M. Lux, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищците
 Ищците твърдят, че OLAF е отправила искане и впоследствие е настояла органите на държавите членки да възстановят антидъмпинговите мита за всички пратки силициев метал, изнесени от Тайван за ЕС в съответствие с Регламент (ЕО) No 398/2004 на Съвета от 2 март 2004 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на силиций с произход в Китайската народна република (ОВ L 66, 2004 г.) и Регламент за изпълнение (ЕС) No 467/2010 от 25 май 2010 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на силиций с произход от Китайската народна република, чийто обхват е разширен и към вноса на силиций, изпратен от Република Корея, независимо дали е деклариран с произход от Република Корея (ОВ L 131, 2010 г.), без обаче да представи някакви или достатъчно доказателства, че силиконът, който Remag е внесло от Тайван, е с произход от Китай, поради което иска от Общия съд:
 —
 да осъди ответника да заплати обезщетение на ищците съгласно исканията им, изложени в исковата молба, както и да заплати мораторни лихви в размер на 8 % на година и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски за производството пред Общия съд.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищците излага пет основания.
 1.
 Първото основание е, че като поискала от държавите членки да съберат антидъмпинговите мита, преди разследването ѝ да е потвърдило произхода на стоките, за да предотврати погасяването по давност на твърдените от нея като дължими мита, OLAF насочила и подтикнала националните администрации към нарушение на член 220, параграф 1 и член 221, параграф 1 от Митническия кодекс на Общността.
 2.
 Второто основание е, че като отправила искане за събиране, пренебрегвайки факта, че претоварването на силиций от Китай не доказва, че силицият е с произход от Китай, OLAF нарушила принципа на добра администрация и задължението за обосноваване на изводите с конкретни доказателства.
 3.
 Третото основание е, че с твърдението си за произход от Китай на целия износ на силиций от Тайван OLAF разместила тежестта на доказване на непреференциалния произход на стоките.
 4.
 Четвъртото основание е, че като твърди, че извършваната в Тайван преработка на силиций не е достатъчна, за да се приеме той е с произход от Тайван, без да вземе предвид използването на преработения силиций, OLAF нарушила правилата за определяне на произхода съгласно тълкуването им от Съда на Европейския съюз.
 5.
 Петото основание е твърдение за нарушение на правото на защита на ищците.


text:
 11.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 261/25
 Жалба, подадена на 7 май 2014 г. — Bankia/СХВП — Banco ActivoBank (Portugal) (Bankia)
 (Дело T-323/14)
 2014/C 261/48
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: SA (Валенсия, Испания) (представител: F. De Barba, lawyer)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Banco ActivoBank (Portugal), SA (Лисабон, Португалия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на втори апелативен състав от 14 февруари 2014 г. по преписки R 649/2013-2 и R 744/2013-2, като регистрира заявка за марка на Общността Noo1 0 1 25 284„BANKIA“ за всички стоки и услуги;
 —
 да осъди възразяващия и/или СХВП да заплати разноските на заявителя/жалбоподателя във връзка с настоящото обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративната марка, съдържаща словния елемент „Bankia“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 36, 38, 41 и 45 — заявка за марка на Общността No 1 0 1 25 284
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Banco ActivoBank (Portugal), SA
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: националната словна марка „BANKY“ за услуги от клас 36
 Решение на отдела по споровете: уважава възражението частично
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата на BANKIA S.A. и уважава частично жалбата на Banco ActivoBank (Portugal), SA, като отказва регистрация на оспорената марка за по-широк кръг услуги
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) oт Регламент No 207/2009


text:
 8.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/30
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 16 декември 2013 г. — Roda/Комисия
 (Дело F-30/13)
 (Публична служба - Наследствена пенсия - Смърт на бивш съпруг - Издръжка - Досъдебна процедура - Изискване за подаване на жалба по административен ред - Просрочие - Явна недопустимост)
 2014/C 39/55
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Silvana Roda (Испра, Италия) (представител: L. Ribolzi, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет
 Жалба за отмяна на решение на Комисията, отхвърлящо искането на жалбоподателката да получава наследствена пенсия в размер на 60 % от последната основна заплата на починалия ѝ съпруг.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Г-жа Roda понася направените от нея съдебни разноски.


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/18
 Решение на Съда (осми състав) от 18 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Højesteret — Дания) — Metro Cash & Carry Danmark ApS/Skatteministeriet
 (Дело C-315/12) (1)
 (Акциз - Директива 92/12/ЕИО - Членове 7–9 - Директива 2008/118/ЕО - Членове 32–34 - Вътреобщностно движение на стоки, подлежащи на облагане с акциз - Регламент (ЕИО) No 3649/92 - Членове 1–4 - Опростен придружаващ документ - Екземпляр No 1 - Дейност „cash & carry“ - Стоки, освободени за потребление в една държава членка и държани в друга държава членка с търговска цел, или стоки, придобити от частни лица за собствено ползване и транспортирани от самите тези лица - Спиртни напитки - Липса на задължение за проверка от доставчика)
 2013/C 260/30
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Højesteret
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Metro Cash & Carry Danmark ApS
 Ответник: Skatteministeriet
 Предмет
 Преюдициално запитване — Højesteret — Тълкуване на член 7, параграф 4 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти (ОВ L 76, стр. 1) и на член 34, параграф 1 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 9, 2009 г., стр. 12), както и на Регламент (ЕИО) No 3649/92 на Комисията от 17 декември 1992 година относно опростения придружаващ документ за вътреобщностно движение на стоки, подлежащи на облагане с акциз, които са освободени за потребление в държавата членка на изпращане (ОВ L 369, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 1, стр. 162) — Акцизи — Придобити от физически лица стоки за собствени нужди — Наличие или липса на задължение за дадено предприятие от определена държава членка да се увери, че ще получи екземпляр No 1 от опростения придружаващ документ при извършването в неговите магазини на продажби на алкохолни напитки в посочената държава членка на граждани на други държави членки, пазаруващи в тези магазини след представянето на клиентска карта на магазина, издадена на името на установени в други държави членки предприятия, при положение че алкохолните напитки се доставят на приносителите на клиентската карта на мястото на продажбата, откъдето те ги транспортират сами до държавата членка по тяхното местоживеене.
 Диспозитив
 1.
 Членове 7—9 от Директива 92/12/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно общия режим за продукти, подлежащи на облагане с акциз, и държането, движението и мониторинга на такива продукти, изменена с Директива 92/108/ЕИО на Съвета от 14 декември 1992 година, както и членове 1 и 4 от Регламент (ЕИО) No 3649/92 на Комисията от 17 декември 1992 година относно опростения придружаващ документ за вътреобщностно движение на стоки, подлежащи на облагане с акциз, които са освободени за потребление в държавата членка на изпращане, трябва да се тълкуват в смисъл, че не задължават търговец като този по главното производство да проверява дали купувачите от други държави членки имат намерение да внесат


text:
подлежащите на облагане с акциз стоки в друга държава членка и евентуално дали стоките се внасят за собствено ползване или с търговска цел.
 2.
 Членове 32—34 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акцизи и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО трябва да се тълкуват в смисъл, че не внасят съществени изменения в членове 7—9 от Директива 92/12, изменена с Директива 92/108, които при наличието на обстоятелства като тези по главното производство да обосноват различен отговор на първия въпрос.
 3.
 Член 8 от Директива 92/12, изменена с Директива 92/108, трябва да се тълкува в смисъл, че обхваща покупката на подлежащи на облагане с акциз стоки при обстоятелствата като тези по главното производство, когато тези стоки са закупени от частни лица за собствено ползване и когато са транспортирани от самите тези лица, което следва да бъде установено от компетентните национални органи във всеки отделен случай.
 (1) ОВ C 258, 25.8.2012 г.


text:
 28.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 25/52
 Определение на председателя на Общия съд от 15 ноември 2011 г. — Xeda International/Комисия
 (Дело T-269/11 R)
 (Обезпечително производство - Продукти за растителна защита - Активно вещество етоксихин - Невключване на етоксихин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО - Отнемане на разрешенията за продукти за растителна защита, съдържащи етоксихин - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
 (2012/C 25/102)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Xeda International SA (Saint-Andiol, Франция) (представители: C. Mereu и K. Van Maldegem, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: D. Bianchi, G. von Rintelen и P. Ondrůšek)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение 2011/143/ЕС на Комисията от 3 март 2011 година относно невключването на етоксихин в приложение I към Директива 91/414/ЕИО на Съвета и за изменение на Решение 2008/941/ЕО на Комисията (ОВ L 59, стp. 71), както и при необходимост, на други временни мерки
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 31.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 402/20
 Жалба, подадена на 18 август 2016 г. от Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) срещу определението, постановено от Общия съд (четвърти състав) на 20 юли 2016 г. по дело T-674/15, Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE)/Европейска комисия
 (Дело C-464/16 P)
 (2016/C 402/22)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Pénzügyi Ismeretterjesztő és Érdek-képviseleti Egyesület (PITEE) (представител: D. Lazar, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 1.
 да отмени изцяло определението на Общия съд от 20 юли 2016 г. по дело T-674/15,
 2.
 да отмени решенията на Комисията от 9 октомври 2015 г. (Ares(2015)4207700) и от 14 август 2015 г. (Ares(2015)3532556), с които на жалбоподателя е отказан достъп до документи,
 3.
 да разпореди на Комисията да предостави на жалбоподателя достъп до всички документи на унгарското правителство по процедурата „EU-Pilot“ 6874/14/JUST (CHAP(2015)00353 и CHAP(2015)00555), независимо дали те вече са предадени или следва да бъдат предадени,
 4.
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата срещу посоченото определение на Общия съд по същество се изтъква:
 Според постоянната практика на Съда страната по смисъла на Статута на Съда, независимо от качеството ѝ, не се явява сама пред Съда, а се представлява от трето лице (1).
 Освен това адвокатите, които заемат ръководни длъжности в дружествените органи на юридическо лице, не могат да защитават техните интереси пред съда на Съюза (2).
 Според жалбоподателя постоянната практика на Съда нарушава член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, както и член 6, параграф 3 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи.
 От практиката на Съда не ставало ясно каква легитимна цел преследва Съдът чрез тълкуването си на Статута. Освен това било неясно посредством какво тълкуване Съдът стига до извода, че процесуалният представител трябва да бъде трето независимо лице. Във всеки случай Статутът не съдържал този израз.
 Според жалбоподателя Статутът на Съюза трябва да се тълкува в смисъл, че всяка страна и всяко юридическо лице са свободни да изберат своя процесуален представител.
 (1) Определения от 5 декември 1996 г., Lopes/Съд (C-174/96 P, EU:C:1996:473, т. 11), от 21 ноември 2007 г., Correia de Matos/Парламент (C-502/06 P, непубликувано EU:C:2007:696, т. 11), от 29 септември 2010 г., EREF/Комисия (C-74/10 P и C-75/10 P, непубликувано, EU:C:2010:557, т. 54).
 (2) Определения от 8 декември 1999 г., Euro-Lex/СХВП (EU-Lex) (T-79/99, EU:T:1999:312, т. 29), от 13 януари 2005 г., Suivida/Комисия (T-184/04, EU:T:2005:7, т. 10), от 30 ноември 2012 г., Activa Preferentes/Съвет (T-437/12, непубликувано, EU:T:2012:638, т. 7).


text:
 6.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 101/25
 Жалба, подадена на 7 февруари 2013 г. — Anapurna/СХВП — Annapurna (ANNAPURNA)
 (Дело T-71/13)
 2013/C 101/54
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Anapurna GmbH (Берлин, Германия) (представители: адв. P. Ehrlinger и адв. T. Hagen)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Annapurna SpA (Прато, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на пети апелативен състав на СХВП от 3 декември 2012 г., доколкото с него се потвърждава регистрацията на марка на Общността No 001368166 „ANNAPURNA“ и тя не се обявява за недействителна за стоките „чанти“ (клас 18), „покривки за легло и спално бельо“ (клас 24) и „дрехи, шапки, пантофи“ (клас 25);
 —
 да осъди встъпилата страна да заплати разноските за производството, включително и направените в хода на производството пред апелативния състав;
 —
 да изиска от ответника да представи доказателствата за използване („доказателства“), подадени от встъпилата страна във връзка с искането за обявяване на недействителност.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, във връзка с която е подадено искане за отмяна: словна марка „ANNAPURNA“ за стоки от класове 3, 18, 24 и 25 — заявка за марка на Общността No 1 368 166.
 Притежател на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Страна, която иска отмяна на марката на Общността: жалбоподателят.
 Решение на отдела по отмяна: отменя частично марката на Общността.
 Решение на апелативния състав: отменя частично обжалваното решение и отменя марката на Общността за другите стоки.
 Изложени правни основания: нарушение на член 51, параграф 1, буква а) от Регламент на Съвета No 207/2009.


text:
 30.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 107/32
 Жалба, подадена на 23 януари 2015 г. — Novartis/СХВП — Mabxience (HERTIXAN)
 (Дело T-41/15)
 (2015/C 107/42)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Novartis AG (Базел, Швейцария) (представител: M. Douglas, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Mabxience SA (Монтевидео, Уругвай)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Общността „HERTIXAN“ — заявка за регистрация No 10 660 835
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 31 октомври 2014 г. по преписка R 2550/2013-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/5
 Решение на Съда (трети състав) от 25 ноември 2010 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg, Германия) — Barsoum Chabo/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 (Дело C-213/09) (1)
 (Митнически съюз - Регламент (ЕО) No 1719/2005 - Обща митническа тарифа - Събиране на вносно мито - Внос на преработени хранителни продукти - Консервирани гъби - Подпозиция 2003 10 30 от КН - Начисляване на допълнителна сума - Принцип на пропорционалност)
 2011/C 30/07
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Barsoum Chabo
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Валидност на Регламент (ЕО) No 1719/2005 на Комисията от 27 октомври 2005 г. за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 286, стр. 1) във връзка с размера на допълнителната сума при внос на стоки от подпозиция 20031030000 — Консервирани гъби — Принцип на пропорционалност
 Диспозитив
 Разглеждането на поставения въпрос не разкрива никакво обстоятелство, което може да засегне валидността на размера на специфичното мито, възлизащ на 222 EUR на 100 kg отцедено тегло, приложим съгласно Регламент (ЕО) No 1719/2005 на Комисията от 27 октомври 2005 година за изменение на приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа и налаган при вноса — извън откритите квоти по Регламент (ЕО) No 1864/2004 на Комисията от 26 октомври 2004 година относно откриването и начина на управлението на тарифните квоти за консервирани гъби, внасяни от трети страни, изменен с Регламент (ЕО) No 1995/2005 на Комисията от 7 декември 2005 г. — на консервирани гъби от вида Agaricus, попадащи в подпозиция 2003 10 30 от Комбинираната номенклатура, съдържаща се в горепосоченото приложение.
 (1) ОВ C 205, 29.8.2009 г.


text:
 15.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 193/31
 Жалба, подадена на 23 юни 2009 г. — Cesea Group/СХВП — Mangini & C. (mangiami)
 (Дело T-250/09)
 2009/C 193/49
 Език на жалбата: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Cesea Group Srl (Рим, Италия) (представители: D. De Simone, avvocato, D. Demarinis, avvocato, J. Wrede, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Mangini & C. Srl (Sestri Levante, Италия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Cesea Group Srl иска да бъде отменено или — при условия на евентуалност — изменено и ограничено в съответствие с изложените правни основания на жалбата приетото на 20 април 2009 г. и съобщено на 24 април 2009 г. Решение на втори апелативен състав на СХВП, постановено във връзка с Жалба No R 982/2008-2, подадена вследствие започнатата от дружеството Mangini & C. Srl процедура за обявяване на недействителност.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Фигуративна марка, която съдържа думата „mangiami“ (Заявка за регистрация No 3 113 933), обозначаваща стоки от класове 29, 30 и 32.
 Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят.
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Mangini & C. Srl.
 Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Италианска регистрация No 819 926 на словната марка „MANGINI“ за стоки и услуги от класове 30 и 42, италианска фигуративна марка No 668 388, съдържаща думата „Mangini“, за стоки и услуги от класове 30 и 42, италианска фигуративна марка No 648 507, съдържаща думата „Mangini“, за стоки от клас 30, международна регистрация No 738 072 на словната марка „MANGINI“ за стоки и услуги от класове 30 и 42, словна марка „MANGINI“, всеобщо известна в Италия по смисъла на член 6, второ от Парижката конвенция за „производство на сладкиши, пасти, кафе, сладоледи и сладкарски изделия в общ смисъл, услуги в бар, кафене, услуги по кетъринг“ и търговско наименование „MANGINI“, използвано в нормалната търговска практика в Италия за „производство на сладкиши, пасти, кафе, сладоледи и сладкарски изделия в общ смисъл, услуги в бар, кафене, услуги по кетъринг“.
 Решение на отдела по заличаването: Отхвърля искането за обявяване на недействителност.
 Решение на апелативния състав: Отменя обжалваното решение и частично уважава искането за обявяване на недействителност.
 Изложени правни основания:
 —
 Нарушение на правило 40, параграф 6 от Регламент (ЕО) No 2868/95 от 13 декември 1995 година за прилагане на Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета относно марката на Общността (1), доколкото апелативният състав е основал решението върху разглеждане на документи, които не са били представени пред отдела по заличаването, въпреки че е ставало въпрос за документи, които не са били на разположение и не са били представени в срока, даден от отдела по заличаването.
 —
 Незаконосъобразност на обявяването на недействителност във връзка със стоките от клас 29, за които не се отнася международната марка на Mangini & C. Srl, и във връзка със стоките от клас 30, които не са сходни с карамелите.
 (1) ОВ L 303, 15.12.1995 г., стр. 1;


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/27
 Преюдициално запитване, отправено от Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria (Италия) на 27 юни 2013 г. — Umbra Packaging srl/Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia
 (Дело C-355/13)
 2013/C 260/49
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Commissione Tributaria Regionale dell'Umbria
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Umbra Packaging srl
 Ответник: Agenzia delle Entrate — Direzione Provinciale di Perugia
 Преюдициални въпроси
 1.
 В съответствие ли е член 160 от D. Lgs [Законодателен декрет] No 259/2003, представляващ основание за плащане на правителствената концесионна такса съгласно Тарифата по член 21 от DPR [Декрет на Президента на Републиката] No 641/1972, с член 3 от Директива 2002/20/ЕО (1), изключващ при либерализирания режим на съобщенията контролните правомощия на административния орган, с които се обосновава събирането на таксата от клиента на услугата?
 2.
 В съответствие ли е член 3, алинея 2 от DM [Наредба на Министъра] No 33/1990, към който препраща Тарифата по член 21 от DPR No 641/1972, изменена с член 3 от D.L. [Наредба-закон] No 151/1991, с режима на свободна конкуренция и със съдържащата се в член 102 от Договора забрана за прилагане в търговията на различни условия за еквивалентни сделки?
 3.
 В съответствие ли е различният размер на правителствената концесионна такса за физическите и юридическите лица, както и прилагането на тази такса единствено по отношение на договорите за абонамент, като от нея се изключват предплатените услуги, с критериите за разумен и подходящ характер и това не възпрепятства ли формирането на конкурентен пазар?
 (1) Директива 2002/20/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 година относно разрешението на електронните съобщителни мрежи и услуги („Директива за разрешение“) (ОВ L 108, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 35, стр. 183).


text:
 5.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 148/21
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal de grande instance de Paris (Франция) на 6 април 2010 г. — Olivier Martinez, Robert Martinez/Société MGN Ltd.
 (Дело C-161/10)
 2010/C 148/33
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal de grande instance de Paris
 Страни в главното производство
 Ищци: Olivier Martinez, Robert Martinez
 Ответник: Société MGN Limited
 Преюдициални въпроси
 Трябва ли член 2 и член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкуват като предоставящи компетентност на юрисдикция на държава членка да разгледа иск за нарушение на права, свързани с личността, което би могло да се извърши посредством публикуване в Интернет на информация и/или снимки, достъпни на уебсайт, издаван в друга държава членка от дружество със седалище във втората държава (или пък в друга държава членка, във всички случаи различна от първата):
 —
 единствено при условие, че този уебсайт може да се разглежда в първата държава или
 —
 само когато между вредоносното събитие и територията на първата държава членка съществува достатъчна връзка, която е съществена или значителна, и в посочения втори случай, дали тази връзка може да е вследствие на:
 —
 броя посещения на спорната страница в първата държава членка като абсолютна стойност или като съотношение спрямо всички посещения на споменатата страница,
 —
 мястото на пребиваване, дори и гражданството на лицето, което твърди, че са нарушени негови права, свързани с личността, или по-общо — на засегнатите лица,
 —
 езика, на който се разпространява спорната информация или всяко друго обстоятелство, което би могло да докаже намерението на издателя на уебсайта да се обърне специално към аудиторията в първата държава,
 —
 мястото, където посочените фактически обстоятелства са се осъществили и/или където са направени снимките, които евентуално са публикувани в Интернет,
 —
 други критерии?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74).


text:
 16.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 336/15
 Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — CEPSA/Комисия
 (Дело T-497/07) (1)
 (Конкуренция - Картели - Испански пазар на „проникващ битум“ - Годишни споразумения за разпределение на пазара и съгласуване на цените - Превод на изложението на възраженията - Отговорност за неправомерното поведение - Разумен срок - Принцип на безпристрастност - Изчисляване на размера на глобата - Сила на пресъдено нещо)
 2013/C 336/29
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA (Мадрид, Испания) (представители: първоначално O. Armengol i Gasull, P. Pérez-Llorca Zamora и Á. Pascual Morcillo, впоследствие O. Armengol i Gasull и J. Rodríguez Cárcamo, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Castillo de la Torre първоначално подпомаган от J. Rivas Andrés, avocat, и от M. Heenan Bróna, solicitor, впоследствие от J. Rivas Andrés и J. Gutiérrez Gisbert, avocat, и накрая от J. Rivas Andrés)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2007) 4441 окончателен на Комисията от 3 октомври 2007 година по процедура за прилагане на член 81 [ЕО] (преписка COMP/387.10 — Битум (Испания), както и искане за намаляване на размера на наложената с това решение глоба на жалбоподателя
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Отхвърля исканията на Комисията във връзка с размера на глобата.
 3.
 Осъжда Compañía Española de Petróleos (CEPSA), SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/15
 Решение на Съда (шести състав) от 20 септември 2007 г. (искане за преюдициално заключение от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Benetton Group SpA/G-Star International BV
 (Дело C-371/06) (1)
 (Марки - Директива 89/104/ЕИО - Член 3, параграф 1, буква д), първо тире и параграф 3 - Знак - Форма, придаваща на стоките значителна стойност - Използване - Рекламни кампании - Притегателна сила на формата, придобита преди заявката за регистрация поради общоизвестността й като отличителен знак)
 (2007/C 269/28)
 Език на производството: нидерландски
 Препращаща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: Benetton Group SpA
 Ответник: G-Star International BV
 Предмет
 Искане за преюдициално заключение — Hoge Raad der Nederlanden — Тълкуване на член 3, параграф 1, буква д), първо тире от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките (ОВ L 40, стр. 1; Специално издание на български език за 2007 г., глава 17, том 1, стр. 92) — Дънки, които имат за отличителен знак характеристиките на работна дреха или на дреха за мотоциклетизъм, и имат наколенки — Знак, съставен от форма, която придава значителна стойност на стоката
 Диспозитив
 Член 3, параграф 1, буква д), трето тире от Първа директива 89/104/ЕИО на Съвета от 21 декември 1988 г. за сближаване на законодателствата на държавите-членки относно марките трябва да се тълкува в смисъл, че формата, която придава значителна стойност на стока, не може да представлява марка в приложение на член 3, параграф 3 от тази директива, когато преди заявката за регистрация тя е придобила притегателна сила поради общоизвестността си като отличителен знак в резултат на рекламни кампании, представящи специфичните характеристики на стоката, предмет на спора.
 (1) ОВ C 294, 2.12.2006 г.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/12
 Решение на Съда (осми състав) от 8 септември 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-220/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/271/ЕИО - Замърсяване и увреждане - Пречистване на градските отпадъчни води - Членове 3, 5 и 6 - Неопределяне на чувствителните зони - Липса на по-строго пречистване при заустването в чувствителни зони)
 2011/C 311/16
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Guerra e Andrade и S. Pardo Quintillán)
 Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes и M. J. Lois)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2,стр. 43)
 Диспозитив
 1.
 Португалската република,
 —
 като е определила като по-слабо чувствителни зони всички крайбрежни води на остров Мадейра и всички крайбрежни води на остров Порту Санту,
 —
 като е допуснала по-слабо от предвиденото в член 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води пречистване за зауствания в крайбрежните води на остров Мадейра на градски отпадъчни води, произлизащи от агломерации с еквивалент жители над 10 000, каквито са агломерациите Funchal и Câmara de Lobos,
 —
 като по отношение на една агломерация от устието на река Тахо, а именно Quinta do Conde, не е следила за наличието на канализационни системи за градските отпадъчни води в съответствие с член 3 от тази директива,
 —
 като по отношение на агломерациите Albufeira/Armação de Pêra, de Beja, de Chaves и de Viseu, и по отношение на четири агломерации, чиито отпадъчни води се заустват на левия бряг на устието на река Тахо, а именно Barreiro/Moita, Corroios/Quinta da Bomba, Quinta do Conde и Seixal, не е следила за по-строго от предвиденото в член 4 от посочената директива пречистване,
 не е изпълнила задълженията си по членове 3, 5 и 6 от Директива 91/271.
 2)
 Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 209, 31.7.2010 г.


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/2
 Решение на Съда (голям състав) от 18 юли 2013 г. — Европейска комисия (C-584/10 P), Съвет на Европейския съюз (C-593/10 P), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (C-595/10 P)/Yassin Abdullah Kadi, Френска република
 (Съединени дела C-584/10 P, C-593/10 P и C-595/10 P) (1)
 (Обжалване - Обща външна политика и политика на сигурност (ОВППС) - Ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните - Регламент (ЕО) No 881/2002 - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси на лице, включено в списък, съставен от орган на Организацията на обединените нации - Включване на името на това лице в списъка, съдържащ се в приложение I към Регламент (ЕО) No 881/2002 - Жалба за отмяна - Основни права - Право на защита - Принцип на ефективна съдебна защита - Принцип на пропорционалност - Право на зачитане на собствеността - Задължение за мотивиране)
 2013/C 260/02
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Европейска комисия (C-584/10) (представители: първоначално P. Hetsch и S. Boelaert, както и E. Paasivirta и М. Konstantinidis, а впоследствие L. Gussetti и S. Boelaert, както и E. Paasivirta и M. Konstantinidis), Съвет на Европейския съюз (C-593/10 P) (представители: M. Bishop, E. Finnegan и R. Szosta), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (C-595/10 P) (представители: първоначално E. Jenkinson, впоследствие S. Behzadi-Spencer, подпомагани от J. Wallace, QC, D. Beard, QC, и М. Wood, barrister)
 Други страни в производството: Yassin Abdullah Kadi (представители: D. Vaughan, QC, V. Lowe, QC, J. Crawford, SC, M. Lester и P. Eeckhout, barristers, G. Martin, solicitor, както и C. Murphy), Френска република (представители: E. Belliard, както и G. de Bergues, D. Colas, A. Adam и E. Ranaivoson)
 Встъпили страни в производството по обжалване (C-584/10 P и C-595/10 P) в подкрепа на Европейската комисия и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия: Република България (представители: Бр. Заимов и Цв. Иванов, както и Е. Петранова), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от M. Fiorilli, avvocato dello Stato), Велико херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz), Унгария (представители: M. Fehér, както и K. Szíjjártó и K. Molnár), Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels и M. Bulterman), Словашка република (представител: B. Ricziová), Република Финландия (представител: H. Leppo)
 Встъпили страни в производството по обжалване (C-593/10 P) в подкрепа на Съвета на Европейския съюз: Република България (представители: Бр. Заимов и Цв. Иванов, както и Е. Петранова), Чешка република (представители: K. Najmanová, както и E. Ruffer, M. Smolek и D. Hadroušek), Кралство Дания (представител: L. Volck Madsen), Ирландия (представители: първоначално D. O’Hagan, впоследствие E. Creedon, подпомагани от N. Travers, BL, и от P. Benson, solicitor), Кралство Испания (представители: M. Muñoz Pérez и N. Díaz Abad), Италианска република (представители: G. Palmieri, подпомагана от M. Fiorilli, avvocato dello Stato), Велико херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz), Унгария (представители: M. Fehér, както и K. Szíjjártó и K. Molnár), Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels и M. Bulterman), Република Австрия (представител: C. Pesendorfer), Словашка република (представител: B. Ricziová), Република Финландия (представител: H. Leppo)
 Предмет
 Жалби срещу Решение


text:
на Общия съд (седми състав) от 30 септември 2010 г. по дело Kadi/Комисия (T-85/09), с което Общият съд е уважил жалба за частична отмяна на Регламент (ЕО) No 1190/2008 на Комисията от 28 ноември 2008 година за изменение за сто и първи път на Регламент (ЕО) No 881/2002 на Съвета за налагане на някои специфични ограничителни мерки, насочени срещу определени физически лица и образувания, свързани с Осама бен Ладен, мрежата на Ал Кайда и талибаните (ОВ L 322, стр. 25), доколкото името на жалбоподателя се съдържа в списъка на лицата, групите и образуванията, за които се прилагат тези разпоредби.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Осъжда Европейската комисия, Съвета на Европейския съюз и Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплатят съдебните разноски.
 3.
 Република България, Чешката република, Кралство Дания, Ирландия, Кралство Испания, Френската република, Италианската република, Великото херцогство Люксембург, Унгария, Кралство Нидерландия, Република Австрия, Словашката република и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 72, 5.3.2011 г.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/26
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg (Германия) на 24 април 2009 г. — Провинция Baden-Württemberg/Panagiotis Tsakouridis
 (Дело C-145/09)
 2009/C 153/48
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgerichtshof Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Ищец: Провинция Baden-Württemberg
 Ответник: Panagiotis Tsakouridis
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли използваното в член 28, параграф 3 от Директива 2004/38/ЕО от 29 април 2004 година (1) понятие „императивни основания, свързани с обществената сигурност“ да се тълкува в смисъл, че само безспорни заплахи за външната или вътрешната сигурност на държавата-членка могат да оправдаят експулсирането и към тях принадлежат само съществуването на държавата с нейните съществени институции, тяхната годност да функционират, запазването на живота на населението, както и външните отношения и мирното съжителство на народите?
 2)
 При какви предпоставки се стига до ново отпадане на достигнатото след 10-годишен престой в приемащата държава високо ниво на защита срещу експулсиране по член 28, параграф 3, буква а) от Директива 2004/38/ЕО? В тази връзка следва ли да се приложи съответно условието за загубване на правото на постоянно пребиваване, предвидено в член 16, параграф 4 от Директива 2004/38/ЕО?
 3)
 При утвърдителен отговор на точка 2 от въпроса и на въпроса относно съответното приложение на член 16, параграф 4 от Директивата: Отпада ли високото ниво на защита срещу експулсиране само в резултат на изтичането на срока, независимо от причините за отсъствието?
 4)
 Също така при утвърдителен отговор на точка 2 от въпроса и на въпроса относно съответното приложение на член 16, параграф 4 от Директивата: Принудителното връщане в приемащата държава в рамките на наказателно преследване преди изтичането на двугодишния срок в състояние ли е да запази високото ниво на защита, дори и когато след връщането основните свободи не могат да бъдат упражнявани през продължителен период от време?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите–членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 158 от 30.4.2004, стр. 77-123; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56; както и поправки в ОВ L 229 от 29.6.2004 г., стр. 35-48 и ОВ L 204 от 4.8.2007 г., стр. 28).


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/19
 Решение на Съда (първи състав) от 8 ноември 2012 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Lagura Vermögensverwaltung GmbH/Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 (Дело C-438/11) (1)
 (Митнически кодекс на Общността - Член 220, параграф 2, буква б) - Последващо събиране на вносни мита - Оправдани правни очаквания - Невъзможност да се провери достоверността на сертификат за произход - Понятие „сертификат, издаден на базата на невярно представяне на фактите от страна на износителя“ - Тежест на доказване - Система на общи тарифни преференции)
 2013/C 9/29
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Ищец: Lagura Vermögensverwaltung GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Hafen
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58), изменен с Регламент (ЕО) No 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 година (ОВ L 311, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 13, стр. 12) — Износ на стоки от трета държава към Европейския съюз — Контрол a posteriori на доказателството за произход — Невъзможност за извършване на последваща проверка на съдържанието на сертификат за произход, издаден от компетентните органи на посочената трета държава — Защита на евентуални оправдани правни очаквания на вносителя
 Диспозитив
 Член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 2700/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 ноември 2000 г., трябва да се тълкува в смисъл, че когато компетентните органи на третата държава са в невъзможност да установят при последваща проверка — поради факта че износителят е преустановил производството си — дали сертификатът за произход формуляр А, който са издали, се основава на вярно представяне на фактите от същия, тежестта на доказване, че този сертификат е бил издаден на базата на вярно представяне на фактите от страна на износителя, е върху длъжника.
 (1) ОВ C 347, 26.11.2011 г.


text:
 18.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/4
 Решение на Съда (първи състав) от 14 април 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-331/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Държавни помощи - Помощ, предоставена от Полската република в полза на групата Technologie Buczek - Решение на Комисията, с което се установява, че тази помощ е несъвместима с общия пазар, и се разпорежда нейното възстановяване - Неизпълнение в предвидения срок)
 2011/C 179/05
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: K. Gross и A. Stobiecka-Kuik)
 Ответник: Република Полша (представител: M. Krasnodębska-Tomkiel)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — В предвидения срок не са взети или не е направено уведомяване за мерките, необходими за съобразяване с Решение на Комисията от 23 октомври 2007 година относно държавна помощ C 23/06 (ex NN 35/06), приведена в действие от Полша в полза на стоманопроизводителя Technologie Buczek [Държавна помощ C(2007) 5087, ОВ L 116, стp. 26] — Липса на незабавно и ефективно изпълнение на посоченото решение — Липса на абсолютна невъзможност за изпълнение
 Диспозитив
 1.
 Като не е предприела в предвидения срок всички необходими мерки, за да гарантира изпълнението на Решение 2008/344/ЕО на Комисията от 23 октомври 2007 година относно държавна помощ C 23/06 (ex NN 35/06), приведена в действие от Полша в полза на производителя на стомана Technologie Buczek Group, Република Полша е нарушила задълженията си по член 249, параграф 4 ЕО, както и по членове 3 и 4 от това решение.
 2.
 Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 312, 19.12.2009 г.


text:
 5.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 328/20
 Жалба, подадена на 4 август 2015 г. — Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi и Negro/Комисия
 (Дело T-436/15)
 (2015/C 328/21)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподатели: Consorzio Vivaisti viticoli pugliesi (Отранто, Италия) и Negro Daniele (Отранто) (представители: V. Pellegrino и A. Micolani, avvocati)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 най-напред да спре действието на мярката, доколкото жалбоподателите имат интерес от това по смисъла на член 278 ДФЕС,
 —
 да установи и обяви незаконосъобразността на Решение за изпълнение No 2015/789 на Комисията и по-специално на член 9 и на Приложениe I, в частта им, в която класифицират вида Vitis сред видовете, които са чувствителни към европейските и неевропейските изолати на Xylella fastidiosa, и следователно забраняват неговото придвижване „в рамките на Съюза, вътре или извън демаркационната зона“ и поради това да го отмени, доколкото жалбоподателите имат интерес от това,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски,
 —
 да разпореди на ответника приемането на всяка друга подходяща според Общия съд мярка, включително допълнителни действия по разследване, също и чрез ЕОБХ.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си жалбоподателите изтъкват нарушение на принципа на пропорционалност и на член 5 ДЕС и член 296 ДФЕС, съществени процесуални нарушения под формата на липса и/или неправилност на мотивите, както и злоупотреба с власт поради неправилност на фактическите и правни предпоставки; липса на надлежно разследване и съществена противоречивост.
 Жалбоподателите уточняват, че жалбата води началото си от изследванията, проведени от изследователите на CNR в Бари, които въз основа на наблюдения, анализи и експерименти на място и в лабораторни условия показват, че:
 —
 изолираната в Саленто бактерия е различна като подвид и щам от тази, за която е известно, че отговаря за болестите по лозите в континентите, различни от Европа,
 —
 от 2013 г. до днес лозовите сортове, отглеждани в рамките на провинция Лече, не са показали никакви симптоми, дължащи се болестта на Пиърс, нито на други патологични изсушавания,
 —
 в същия период в посочените лозови сортове не е била установена никаква следа от бактерията, нито в зоните близо до и в пряк контакт със заразените маслинови дървета,
 —
 всички проведени лабораторни експерименти върху лозите (чрез инокулум и/или контакт с вектора) показаха отрицателен резултат, както по отношение на развитието на инфекцията, така и по отношение на самото наличие на бактерията в безсимптомни форми.
 Поради това според жалбоподателите включването на лозите в списъка на посочените растения се оказва незаконосъобразно, тъй като не отчита констатациите, които показват сигурния имунитет на лозите спрямо бактерията, разпространила се в заразената зона.
 Жалбоподателите считат също, че мярката е противоречива, като се има предвид, че след първо становище на ЕОБХ от 26 ноември 2013 г., в което се признава недостига на познания за щама на Xylella fastidiosa, появил се в Саленто, в предходните си решения No 87 и No 497 от 2014 г. Комисията не включва лозите към чувствителните растения, докато след това изненадващо ги включва, забранявайки тяхното придвижване, макар още да не е получила по-задълбочени проучвания от ЕОБХ и


text:
 14.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 13/6
 Преюдициално запитване, отправено от Højesteret (Дания) на 26 октомври 2011 г. — Dansk Jurist- og Økonomforbund, действащ от името на Erik Toftgaard/Indenrigs- og Sundhedsministeriet
 (Дело C-546/11)
 2012/C 13/12
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Højesteret
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Dansk Jurist- og Økonomforbund (DJØF — Датски съюз на юристите и икономистите), действащ от името на Erik Toftgaard
 Ответник: Indenrigs- og Sundhedsministeriet
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 6, параграф 2 от Директивата за заетостта (1) да се тълкува в смисъл, че държавите членки могат да предвидят, че определянето на възрастовите граници за достъпа до или правата на обезщетения в рамките на професионалните социалноосигурителни схеми не представлява дискриминация, само доколкото тези социалноосигурителни схеми са свързани с права на пенсия или с обезщетения за инвалидност?
 2.
 Трябва ли член 6, параграф 2 да се тълкува в смисъл, че възможността да се определят възрастови граници се отнася само за достъпа до тези схеми, или тази разпоредба трябва да се тълкува в смисъл, че възможността да се определят възрастови граници се отнася и за правото на плащане на обезщетения по схемите?
 3.
 При отрицателен отговор на първия въпрос:
 Може ли изразът „[професионални] социалноосигурителни схеми“ в член 6, параграф 2 да включва схема като „rådighedsløn“ (възнаграждение за оставане на разположение), предвидена в член 32, първа алинея от датския Закон за държавните служители (Tjenestemandslov), в съответствие с която длъжностно лице има право да запази, като специална закрила в случай на съкращение поради премахване на длъжността му, своето трудово възнаграждение в продължение на три години и да продължи да придобива осигурителен стаж, при положение че остане на разположение за назначаване на друга подходяща длъжност?
 4.
 Трябва ли член 6, параграф 1 от Директивата за заетостта да се тълкува в смисъл, че не е пречка за национална разпоредба като член 32, четвърта алинея, точка 2 от датския Закон за държавните служители, която предвижда, че възнаграждението за оставане на разположение не се изплаща на длъжностно лице, достигнало възрастта, на която може да получава социалната пенсия за старост, ако бъде премахната неговата длъжност?
 (1) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16, Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7)


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/37
 Решение на Общия съд от 24 ноември 2015 г. — Intervog/СХВП (meet me)
 (Дело T-190/15) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността „meet me“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (EО) No 207/2009))
 (2016/C 016/46)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Intervog (Париж, Франция) (представител: M.-R. Hirsch, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: S. Bonne)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 февруари 2015 г. (преписка R 845/2014-4) относно заявка за регистрация на знака „meet me“ като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Intervog да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 198, 15.6.2015 г.


text:
 7.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/19
 Решение на Общия съд от 27 юни 2017 г. — Deutsche Post/EUIPO — Media Logistik (PostModern)
 (Дело T-13/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Европейския съюз „PostModern“ - По-ранна национална словна марка „POST“ и по-ранна словна марка на Европейския „Deutsche Post“ - Относително основание за отказ - Липса на вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Доказателства, представени за първи път пред Общия съд))
 (2017/C 256/18)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Deutsche Post AG (Бон, Германия) (представители: първоначално K. Hamacher и C. Giersdorf, K. Hamacher, и накрая K. Hamacher и G. Müllejans, адвокати)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: S. Hanne)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Media Logistik GmbH (Дрезден, Германия) (представител: S. Risthaus, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 3 ноември 2014 г. (преписка R 2063/2013-1), постановено в производство по възражение със страни Deutsche Post и Media Logistik
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда дружество Deutsche Post AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 107, 30.3.2015 г.


text:
 19.12.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 312/3
 Решение на Съда (трети състав) от 29 октомври 2009 г. (преюдициално запитване от Regeringsrätten, Швеция) — Skatteverket/AB SKF
 (Дело C-29/08) (1)
 (Шеста директива ДДС - Членове 2 и 4, член 13, Б, буква г), точка 5 и член 17 - Директива 2006/112/ЕО - Членове 2 и 9, член 135, параграф 1, буква е) и член 168 - Прехвърляне на дъщерно дружество и на участие в контролирано дружество от страна на дружеството майка - Приложно поле на ДДС - Освобождаване - Доставки на услуги, получени в рамките на сделки по прехвърляне на акции - Възможност за приспадане на ДДС)
 2009/C 312/04
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Regeringsrätten
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Skatteverket
 Ответник: AB SKF
 Предмет
 Преюдициално запитване — Regeringsrätten — Тълкуване на членове 2 и 4, член 13, Б, буква г), точка 5 и член 17 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1), както и на членове 2 и 9, член 135, параграф 1 и член 168 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7) — Прехвърляне на дъщерно дружество и на участие в друго дружество от страна на дружество майка с цел преструктуриране на групата — Приспадане на платения ДДС върху доставки на услуги, получени от дружеството майка в рамките на сделките по прехвърляне
 Диспозитив
 1.
 Член 2, параграф 1 и член 4, параграфи 1 и 2 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, изменена с Директива 95/7 на Съвета от 10 април 1995 година, както и член 2, параграф 1 и член 9, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкуват в смисъл, че прехвърлянето от дружество майка на всички акции на изцяло притежавано дъщерно дружество и на остатъчното дялово участие в контролирано дружество, което преди изцяло е притежавало — дружества, на които дружеството майка е предоставяло подлежащи на облагане с данък върху добавената стойност услуги — представлява икономическа дейност, която попада в приложното поле на посочените директиви. Въпреки това, доколкото прехвърлянето на акции може да се приравни на прехвърляне на съвкупност или част от активите на предприятие по смисъла на член 5, параграф 8 от Шеста директива 77/388, изменена с Директива 95/7, или по смисъла на член 19, първа алинея от Директива 2006/112 и при условие че съответната държава членка е използвала предвидената в тези разпоредби възможност, тази сделка не представлява икономическа дейност, която подлежи на облагане с данък върху добавената стойност.
 2.
 Прехвърляне


text:
на акции като разглежданото в главното производство трябва да е освободено от данък върху добавената стойност на основание на член 13, Б, буква г), точка 5 от Шеста директива 77/388, изменена с Директива 95/7, както и на основание на член 135, параграф 1, буква е) от Директива 2006/112.
 3.
 Правото на приспадане на платения данък върху добавената стойност по получени доставки на услуги за целите на прехвърляне на акции възниква на основание на член 17, параграфи 1 и 2 от Шеста директива 77/388, изменена с Директива 95/7, както и на основание на член 168 от Директива 2006/112, ако е налице пряка и непосредствена връзка между свързаните с получените доставки разходи и цялостната икономическа дейност на данъчнозадълженото лице. Запитващата юрисдикция следва да определи, като вземе предвид всички обстоятелства, при които са осъществени разглежданите в главното производство сделки, дали направените разходи може да бъдат включени в цената на продаваните акции, или са част само от елементите, формиращи цената на доставките в рамките на икономическата дейност на данъчнозадълженото лице.
 4.
 Обстоятелството, че прехвърлянето на акции се извършва чрез няколко последователни сделки, не влияе върху отговора на предходните въпроси.
 (1) ОВ C 79, 29.3.2008 г.


text:
 30.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/9
 Решение на Съда (пети състав) от 8 май 2014 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Италия) — Idrodinamica Spurgo Velox и др./Acquedotto Pugliese SpA
 (Дело C-161/13) (1)
 ((Обществени поръчки - Сектор на водоснабдяването - Директива 92/13/ЕИО - Ефективни и бързи производства по обжалване - Срокове за обжалване - Дата, от която започват да текат тези срокове))
 2014/C 202/10
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Idrodinamica Spurgo Velox, Giovanni Putignano e figli srl, Cogeir srl, Splendor Sud srl, Sceap srl
 Ответник: Acquedotto Pugliese SpA
 в присъствието на: Tundo srl, Giovanni XXIII Soc. coop. arl
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per la Puglia — Тълкуване на членове 1, 2а, 2в и 2е от Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор (ОВ L 76, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 43) — Срок за обжалване — Начален момент — Национална правна уредба, която предвижда, че срокът за обжалване започва да тече от датата, на която жалбоподателят е бил уведомен за решението за окончателното възлагане на поръчката — Жалбоподател, който е узнал за наличието на нарушение на разпоредбите в областта на възлагането на обществени поръчки след посоченото уведомление
 Диспозитив
 Член 1, параграфи 1 и 3, както и член 2а, параграф 2, последна алинея от Директива 92/13/ЕИО на Съвета от 25 февруари 1992 година относно координирането на законовите, подзаконовите и административните разпоредби относно прилагането на правилата на Общността по възлагане на обществени поръчки на субекти, извършващи дейност във водния, енергийния, транспортния и телекомуникационния сектор, изменена с Директива 2007/66/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2007 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че срокът за подаване на жалба за отмяна на решението за възлагане на дадена обществена поръчка трябва да започне да тече отново, когато след приемането на това решение за възлагане, но преди подписването на договора възлагащият орган е приел ново решение, което може да засегне законосъобразността на посоченото решение за възлагане. Този срок започва да тече от уведомяването на оферентите за последващото решение или при липсата на такова уведомление — от момента, в който последните са узнали за него.
 В случай че даден оферент узнае за нарушение след изтичането на предвидения от националната правна уредба срок за обжалване, за което се твърди, че е извършено преди решението за възлагане на обществена поръчка, правото на жалба срещу това решение му е гарантирано само в този срок, освен при изрична разпоредба от националното право, гарантираща такова право в съответствие с правото на Съюза.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/9
 Преюдициално запитване от Sozialgerichts Duisburg (Германия), постъпило на 16 януари 2014 г. — Ana-Maria Talasca, Angelina Marita Talasca/Stadt Kevelaer
 (Дело C-19/14)
 2014/C 142/10
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Sozialgericht Duisburg
 Страни в главното производство
 Ищци: Ana-Maria Talasca, Angelina Marita Talasca
 Ответник: Stadt Kevelaer
 Преюдициални въпроси
 а)
 Съвместим с правото на Европейската общност ли е член 7, параграф 1, второ изречение от SGB II [Sozialgesetzbuch II, Социалноосигурителен кодекс, книга II]?
 б)
 При отрицателен отговор, трябва ли Федерална република Германия да промени правната уредба, или пряко се извежда друга правна уредба и евентуално коя?
 в)
 Член 7, параграф 1, второ изречение от SGB II остава ли в сила до (вероятно) необходимото изменение на правната уредба от страна на органите на Федерална република Германия?


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/25
 Жалба, подадена на 17 юли 2012 г. от Mizuno KK срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 8 май 2012 г. по дело T-101/11 — Mizuno KK/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-341/12 P)
 2012/C 287/48
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mizuno KK (представители: T. Wessing, T. Raab и H. Lauf, Rechtsanwälte)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени решението на Общия съд от 8 май 2012 г. по дело T-101/11, както и решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 15 декември 2010 г. по преписка R 0821/2010-1;
 —
 да се осъди другата страна в производството да заплати разноските по първоинстанционното производството както и по производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба има за предмет Решение на Общия съд от 8 май 2012 г. по дело T-101/11, с което Общият съд отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 15 декември 2010 г. (преписка R 821/2010-1) в производството по възражение между Golfino AG и Mizuno KK.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните основания:
 Заключенията на Общия съд относно обхвата на защитата и отличителния характер на вече съществуваща фигуративна марка, състояща се от буквата „G“ и символа „+“, са погрешни. Общият съд е счел неправилно, че комбинацията между тези два елемента е без значение.
 Въз основа на това Общият съд е заключил погрешно, че е налице вероятност от объркване между съществуващата фигуративна марка и фигуративната марка, чиято регистрация се иска, състояща се от буквата „G“, символа „+“, както и от стрелка, доколкото при преценката на сходството между знаците той не е взел предвид общото впечатление, което двете марки оставят, а всеки от съставните им елементи поотделно.
 Така Общият съд е приел погрешно, че сходството между двете букви „G“, съдържащи се във всяка от марките, е по-голямо отколкото това между другите съставни елементи. При правилна преценка обаче Общият съд не би разглеждал буквата „G“ отделно, а би взел предвид само общото впечатление, което марката оставя.
 Доколкото обаче е факт, че двете конфликтни марки се състоят от фонемата/g/, в не по-малка степен е вярно, че съществен момент при марките е графичното им, а не фонетично представяне. В този смисъл не е налице вероятност от объркване между двете марки.


text:
 8.12.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 379/32
 Жалба, подадена на 15 октомври 2012 г. от Luigi Marcuccio срещу определението, постановено на 3 август 2012 г. от Съда на публичната служба по дело F-57/12 R, Marcuccio/Комисия
 (Дело T-464/12 P (R))
 2012/C 379/53
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло и без изключение обжалваното определение.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е срещу определението на председателя на Съда на публичната служба от 3 август 2012 г., с което се отхвърля молбата за спиране на изпълнението, на първо място, на решението на Комисията, с което се отхвърля искането за плащане на сумата от 1 661 EUR, която според жалбоподателя е била приспадната незаконосъобразно от обезщетението му за инвалидност, на второ място, на решението на Комисията, с което мълчаливо се отхвърля административната жалба, на трето място, всяко решение, въз основа на което Комисията е приспаднала сумата от 1 661 EUR от обезщетението му за инвалидност за месеците юни, юли, август и септември 2011 г.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква две основания:
 —
 Първото основание е изведено от пълната липса на мотиви на обжалваното определение, включително изопачаване и преиначаване на фактите, явна нелогичност, неразумност и произволност и явна греша при преценката по-специално що се отнася до точки 22—28 вкл. от посоченото определение.
 —
 Второто основание изведено от неправилно, невярно и нелогично тълкуване, дори явно нарушение на член 86 от Процедурния правилник на Съда на публичната служба във връзка с осъждането „да заплати на Съда на публичната служба сумата от 1 000 EUR“.


text:
 8.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 439/25
 Иск, предявен на 13 октомври 2014 г. — Европейска комисия/Кралство Дания
 (Дело C-468/14)
 (2014/C 439/34)
 Език на производството: датски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Clausen и C. Cattabriga)
 Ответник: Кралство Дания
 Искания на ищеца
 —
 да се констатира, че запазвайки правното положение, при което продажбата на насипен тютюн за дъвчене е разрешена, в противоречие с член 8, разглеждан във връзка с член 2, параграф 4 от Директива 2001/37/EО на Европейския парламент и на Съвета от 5 юни 2001 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи изделия (1), Кралство Дания не е изпълнило задълженията си по тази директива.
 —
 да се осъди Кралство Дания да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Кралство Дания не е изпълнило задълженията си по член 8 от Директива 2001/37/EО като е забранило продажбата в Дания само на тютюн за дъвчене в порести пликчета на порции, но не и на насипен тютюн за дъвчене. Дания не оспорва, че до този момент националните ѝ правила не са в съответствие с правото на ЕС що се отнася до забраната на маркетинга на тютюн за дъвчене. Законодателното предложение за въвеждане на пълна забрана на продажбата на тютюн за дъвчене в Дания обаче е отхвърлено от датския парламент (Folketing).
 Дания не е поела никакви по-нататъшни ангажименти за привеждане на датската правна уредба в съответствие с правото на ЕС. Комисията следователно трябва да приеме, че Дания нарушава задълженията си по член 8 oт директивата, разглеждан във връзка с член 2, параграф 4 от нея.
 (1) OJ 2001 L 194, p. 26; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 7, стр. 125.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/28
 Жалба, подадена на 12 март 2014 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-121/14)
 2014/C 135/33
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: M. Holt, D.J. Rhee, Barrister)
 Ответници: Европейски парламент, Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени член 29 от приложение II към Регламент (ЕС) No 1316/2013 (1) на Европейския парламент и на Съвета от 11 декември 2013 година за създаване на Механизъм за свързване на Европа, за изменение на Регламент (ЕС) No 913/2010 и за отмяна на регламенти (ЕО) No 680/2007 и (ЕО) No 67/2010, доколкото те продължават отвъд Лондон това, което представлява коридор 2 в първоначалното приложение към Регламент (ЕО) No 913/2010 (понастоящем разглеждано като Северноморско-Средиземноморски коридор); и
 —
 да се осъдят Европейския парламент, Съвета на Европейския съюз да заплатят съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Действието на частите от оспорената мярка, чиято отмяна се иска, се състои в изменение на Регламент (ЕС) No 913/2010 (2) на Европейския парламент и на Съвета от 22 септември 2010 година относно европейска железопътна мрежа за конкурентоспособен товарен превоз, като замени „първоначалните коридори за товарен превоз“ в приложението към този регламент, с изменен „първоначалните коридори за товарен превоз“, описани в приложение II към оспорената мярка.
 Действието на посоченото изменение, inter alia, се състои в изискването за участие на Обединеното кралство в създаването на „Северноморско-Средиземноморския“ коридор за товарни превози, със задължение за създаване до 10 ноември 2016 г. на пътища между останалите държави членки по коридора и Лондон и до 20 ноември 2018 г., пътища от Лондон до Глазгоу, Единбург, Саутхамптън и Филикстоу. Обединеното кралство не е одобрило такова продължение на съответния първоначален коридор, посочен в Регламент (ЕС) No 913/2010.
 Поради това Обединеното кралство подава посочената жалба по следните съображения:
 a)
 продълженията на „първоначалните коридори за товарни превози“, установени в член 29 от оспорената мярка преследват целите в член 170 ДФЕС във връзка с трансевропейската транспортна политика. В съответствие с това и въз основа на членове 170 и 172 ДФЕС представлява lex specialis за такива мерки, те могат да бъдат приети единствено въз основа и в съответствие с тези разпоредби;
 б)
 продълженията на „първоначалните коридори за товарни превози“, установени в член 29 от оспорената мярка (a) са проекти от общ интерес (по смисъла на член 171, параграф 1 ДФЕС) и (б) се отнасят до територията на всяка държава членка, от която се изисква участие за тяхното създаване. На тази основа продълженията, доколкото се отнася до Обединеното кралство, са били приети в нарушение на изискването във втория параграф на член 172 ДФЕС за одобряване от съответната държава членка;
 в)
 тази част от приложение II към оспорената мярка, която изисква Обединеното кралство да участва в създаването на Северноморско-Средиземноморския коридор за товарни превози на негова територия (i) отвъд Лондон (т.е. към Глазгоу, Единбърг, Филикстоу и Саутхамптън) или (ii) изобщо, може да бъде отделена от останалата част от приложение II. По-нататък и при всички случаи, приложение II към (и


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/40
 Определение на Съда на публичната служба (първи състав) от 28 септември 2011 г. — M/ЕМЕA
 (Дело F-6/11) (1)
 (Публична служба - Иск за обезщетение - Явно недопустим иск)
 2011/C 340/82
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: M (Broxbourne, Обединено кралство) (представители: C. Thomann, barrister и I. Khawaja, solicitor)
 Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMEA) (представители: V. Salvatore и N. Rampal Olmedo)
 Предмет
 Иск за обезщетение на вредата, за която се твърди, че е претърпяна от ищеца вследствие на злополука на работното място, която настъпила поради нарушение от страна на агенцията на задълженията ѝ в областта на защитата на безопасността и здравето на работниците и служителите на работното място, произтичащи от европейската и британската правна уредба.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска като явно недопустим.
 2.
 М понася всички съдебни разноски.
 (1) ОВ C 148, 5.6.2010 г., стр. 37


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/25
 Жалба, подадена на 23 юли 2010 г. — HIM/Комисия
 (Дело T-316/10)
 ()
 2010/C 274/40
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Health Information Management (HIM) (Брюксел, Белгия) (представител: P. Zeegers, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да обяви настоящата молба за допустима и основателна, и следователно,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати сумата от 11 821,35 EUR, увеличена с лихви за забава в съответствие със законния лихвен процент, който е в сила в Белгия от 16 юни 2010 г.;
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати всички направени разходи и разноски, чийто размер е предварително определен на 5 000 EUR.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба, която се основава на арбитражна клауза, жалбоподателят иска по същество Общият съд да установи, че за нуждите на изчисляването на общите разходи на жалбоподателя, които трябва да бъдат заплатени от Комисията (в рамките на договори, сключени по специалната програма „eTen“), по-специално частта от общите разходи, свързана с плащанията на заетия с проекта персонал, подизпълнителите не следва да се считат за персонал на жалбоподателя, доколкото тези подизпълнители не пораждат никакви общи разходи за жалбоподателя. Следователно разходите за подизпълнителите не трябвало да се включват в общия размер на разходите за персонал, на който се дели цялостния размер на общите разходи, за да се получи знаменателят, използван за определянето на процента на общите допустими разходи.
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква, че доколкото разходите за подизпълнителите не са част от допустимите разходи за персонал, включването на подизпълнителите към персонала на жалбоподателя при изчисляването на размера на цялостните разходи за персонал, който се използва за определянето на процента на допустимите общи разходи, води до нелогичен резултат.
 Освен това включването на подизпълнителите към персонала на жалбоподателя увреждало жалбоподателя, доколкото този метод водел до увеличението на размера на знаменателя и следователно до пропорционалното намаление на процента на допустимите общи разходи.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/30
 Преюдициално запитване, отправено от Verwaltungsgericht Berlin (Германия) на 8 ноември 2012 г. — Antje Wilke/Land Berlin
 (Дело C-505/12)
 2013/C 26/57
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Antje Wilke
 Ответник: Land Berlin
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО (1), да се тълкува в смисъл, че установява всеобхватна забрана за допускане на необоснованата дискриминация, основана на възраст, която забрана се прилага и по отношение на нормите на националното право относно заплатите на служителите във федералните провинции?
 2.
 При положителен отговор на първия въпрос, в резултат на тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз стига ли се до извода, че е налице пряка или непряка дискриминация, ако съгласно определена национална уредба размерът на основната заплата на даден държавен служител се повишава в съответствие с неговата възраст при учредяване на служебното му правоотношение, а впоследствие — преимуществено в зависимост от продължителността на служебното му правоотношение?
 3.
 При положителен отговор и на втория въпрос, тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз допуска ли подобна национална уредба да бъде оправдавана с преследваната от законодателя цел да възнаграждава натрупания професионален опит?
 4.
 При положителен отговор и на третия въпрос, ако националният законодател не е успял да въведе в националното право норми относно заплатите на държавните служители, с които не се допуска дискриминация, тълкуването на първичното и/или вторично право на Европейския съюз позволява ли в полза на дискриминираното лице да възникне и друга правна последица, освен заплащането с обратна сила на възможно най-високата по степен заплата за съответната длъжностна категория?
 В това отношение единствено въз основата на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО, ли възниква правната последица от забраната за допускане на дискриминация, или претенцията на държавния служител възниква единствено с оглед на неправилното транспониране на разпоредбите на правото на Европейския съюз в съответствие с установеното в правото на Съюза право на иск за отговорност на държавите членки?
 5.
 Тълкуването на това първично и/или вторично право на Европейския съюз допуска ли съществуването на национална мярка, която обвързва предявяването на претенциите на държавните служители за (последващо) плащане на определена сума или за обезщетение от изискването държавните служители да предявят тези претенции възможно най-скоро след възникването им?
 6.
 При положителен отговор на въпроси от 1 до 3, от тълкуването на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз следва ли, че ако със закон, уреждащ прехода към нов режим за определяне на заплатите на държавните служители, на заварените държавни служители се определя степен на заплатата по нововъведената система, като се взема единствено предвид размерът на основна заплата, която те са получавали съгласно старата (дискриминационна) уредба на конкретна, посочена в новия закон релевантна дата на прехода, като съгласно този закон релевантна за повишението на заплатите на тези държавни служители в последващи степени е единствено продължителността на придобития след влизането в сила на новия закон опит, без да се


text:
отчита абсолютната продължителност на целия, придобит от тях опит, по този начин на практика се запазва в непроменен вид допусканата със старата уредба дискриминация, основана на възраст — и това състояние продължава до евентуалното достигане на възможно най-високата по степен заплата?
 7.
 При положителен отговор и на шестия въпрос, тълкуването на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз допуска ли това неограничено продължаващо неравно третиране да бъде оправдано с преследваната от законодателя цел, според която със закона, уреждащ прехода към новата система за определяне на заплатите на държавните служители не следва да се защитават (единствено) придобитите права към настъпването на посочената в закона релевантна за прехода дата, а (също) и възникналите въз основа на стария режим прогнозни очаквания за доходите, които държавният служител ще получи в рамките на цялата продължителност на неговия професионален живот, като му бъде изплащана заплатата за съответната длъжностна категория?
 Допустимо ли е продължаващата дискриминация на заварените държавни служители да бъде оправдана с аргумента, че алтернативните разрешения на установените с новия режим правила (индивидуално определяне на съответната степен на заплата в зависимост от продължителността на придобития опит също и за всеки от заварените държавни служители) са свързани с по-голяма административна тежест?
 8.
 В случай че се отхвърли посочената във въпрос 7 възможност да се оправдае допускането на дискриминация, ако националният законодател не е успял да въведе в националното право норми също и относно заплатите на заварените държавни служители, с които не се допуска дискриминация, тълкуването на първичното и/или вторично право на Европейския съюз позволява ли в полза на заварените държавни служители да възникне и друга правна последица, освен да им бъде изплатена с обратна сила, и да се продължи да им се изплаща за в бъдеще, възможно най-високата по степен заплата за съответната длъжностна категория?
 В това отношение единствено въз основата на първичното и/или вторичното право на Европейския съюз, а в конкретния случай по-специално Директива 2000/78/ЕО, ли възниква правната последица от забраната за допускане на дискриминация, или претенцията на длъжностното лице възниква единствено с оглед на неправилното транспониране на разпоредбите на правото на Европейския съюз в съответствие с установеното в правото на Съюза право на иск за отговорност на държавите членки?
 (1) Директива 2000/78/ЕО на Съвета от 27 ноември 2000 година за създаване на основна рамка за равно третиране в областта на заетостта и професиите (ОВ L 303, стр. 16; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 6, стр. 7).


text:
 24.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/29
 Жалба, подадена на 15 юли 2011 г. — Palirria Souliotis/Комисия
 (Дело T-380/11)
 2011/C 282/60
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Anonymi Viotechniki kai Emporiki Etairia Kataskevis Konservon — Palirria Souliotis AE (Psacha, Гърция) (представител: S. Pappas, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 447/2011 на Комисията от 6 май 2011 година относно класирането на някои стоки в Комбинираната номенклатура (ОВ L 122, стр. 63) и
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията извършила съществено процесуално нарушение, тъй като не се консултирала по надлежния ред с Комитета по номенклатурата. Освен това Комисията не разгледала представеното от жалбоподателя становище.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението, че Комисията превишила правомощията, предоставени ѝ с член 9 от Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението, че Комисията допуснала грешка при прилагане на правото, тъй като класирала консервирани пълнени лозови листа (сарми) по кода по КН, посочен в приложението към обжалвания регламент.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/38
 Решение на Общия съд от 9 декември 2010 г. — Fédération internationale des logis/СХВП (Нюанс на кафявия цвят)
 (Дело T-329/09) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за марка на Общността, състояща се от нюанс на кафявия цвят - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 30/69
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Fédération internationale des logis (Париж, Франция) (представители: първоначално C. Champagner Katz, впоследствие B. Brisset, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 11 юни 2009 г. (преписка R 202/2009-1) относно заявка за регистрация на нюанс на кафявия цвят като марка на Общността
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Fédération internationale des logis да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 267, 7.11.2009 г.


text:
 24.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 256/12
 Иск, предявен на 6 август 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-313/09)
 2009/C 256/24
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: F. Erlbacher и M. Adam)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране с Директива 2006/88/ЕО на Съвета от 24 октомври 2006 година относно ветеринарномедицинските изисквания за аквакултури и продукти от тях и за предотвратяване и борба с някои болести по водните животни (1) (изменена с Директива 2008/53/ЕО на Комисията от 30 април 2008 година за изменение на приложение IV към Директива 2006/88/ЕО на Съвета по отношение на пролетната виремия по шараните (SVC) (2)) или съответно като не е съобщила на Комисията за тях, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по тази директива,
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1 май 2008 г.
 (1) ОВ L 328, стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 77, стр. 113.
 (2) ОВ L 117, стр. 27.


text:
 22.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/10
 Определение на Първоинстанционния съд от 12 юли 2007 г. — Beau/Комисия
 (Дело T-252/06) (1)
 („Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Професионално заболяване - Очевидно недопустима жалба“)
 (2007/C 223/14)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Marie-Yolande Beau (Париж, Франция) (представители: S. Rodrigues и C. Bernard-Glanz, avocats)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: J. Currall и K. Herrmann, agents)
 Предмет
 Жалба срещу решението на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав), от 28 юни 2006 г., по дело Beau/Комисия (F-39/05, все още непубликувано в Recueil) за отмяна на това решение.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Госпожа Beau ще понесе собствените си разноски, както и разноските направени от Комисията.
 (1) ОВ C 281, 18.11.2006 г.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/25
 Жалба, подадена на 14 август 2008 г. от Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd, Colmcille Fishing Ltd срещу Определение на Първоинстанционния съд (седми състав) от 2 юни 2008 г. по дело T-172/07 Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd, Colmcille Fishing Ltd/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-372/08 P)
 (2008/C 285/40)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Atlantic Dawn Ltd, Antarctic Fishing Co. Ltd, Atlantean Ltd, Killybegs Fishing Enterprises Ltd, Doyle Fishing Co. Ltd, Western Seaboard Fishing Co. Ltd, O'Shea Fishing Co. Ltd, Aine Fishing Co. Ltd, Brendelen Ltd, Cavankee Fishing Co. Ltd, Ocean Trawlers Ltd, Eileen Oglesby, Noel McGing, Mullglen Ltd, Bradan Fishing Co. Ltd, Larry Murphy, Pauric Conneely, Thomas Flaherty, Carmarose Trawling Co. Ltd, Colmcille Fishing Ltd (представители: G. Hogan, SC, N. Travers, BL, T. O'Sullivan, BL, D. Barry, Solicitor)
 Други страни в производството: Комисия на Европейските общности, Кралство Испания
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени изцяло определението на Първоинстанционния съд,
 —
 да се върне делото на Първоинстанционния съд за решаване на спора по същество, като преценката на възражението за недопустимост, представено от Комисията на 7 септември 2007 г., се извърши с посоченото решение по същество,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски на жалбоподателите по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите се основават на три твърдения за допуснати в обжалваното определение нарушения на общностното право. На първо място те твърдят, че Първоинстанционният съд неправилно тълкува член 20 от Регламент No 2371/2002 (1), и по-специално обхвата на правомощията, запазени за държавите-членки съгласно член 20, параграф 3 от него. На второ място, той тълкувал неправилно член 20, параграф 5, като приел, че жалбоподателите не са пряко засегнати, тъй като е налице възможност за размяна на квоти между държавите-членки. Накрая, Първоинстанционният съд допуснал грешка, като не взел предвид обстоятелството, че като определена група лица жалбоподателите били пряко засегнати от спорния регламент.
 (1) Регламент (ЕО) No 2371/2002 на Съвета от 20 декември 2002 г. относно опазването и устойчивата експлоатация на рибните ресурси в рамките на общата политика в областта на рибарството (ОВ L 358, стр. 59; Специално издание на български език, 2007 г., глава 4, том 6, стр. 237).


text:
 5.7.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/35
 Определение на Първоинстанционния съд от 14 май 2008 г. — Lactalis Gestion Lait и Lactalis Investissements/Съвет
 (Дело T-29/07) (1)
 (Жалба за отмяна - Директива 2006/112/ЕО - Отмяна на Първа директива ДДС - Частична отмяна - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 (2008/C 171/65)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Lactalis Gestion Lait SNC (Лавал, Франция) и Lactalis Investissements SNC (Лавал) (представител: A. Philippart, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: A.-M. Colaert и M. Iosifidou)
 Предмет
 Жалба за отмяна на член 411, параграф 1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7), доколкото отменя четвърто и осмо съображение и първа и трета алинея от член 1 от Първа директива 67/227/ЕИО на Съвета от 11 април 1967 година за хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъка върху оборота (OВ 71, 1967 г., стр. 1301).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Липсва основание за постановяване на решение по същество по молбите за встъпване на Комисията и на Кралство Испания.
 3)
 Осъжда Lactalis Gestion Lait SNC и Lactalis Investissements SNC да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 69, 24.3.2007 г.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/33
 Решение на Първоинстанционния съд от 24 септември 2008 г. — Kahla/Thüringen Porzellan/Комисия
 (Дело T-20/03) (1)
 (Държавни помощи - Съществуваща помощ или нова помощ - Предприятие в затруднение - Принцип на правната сигурност - Принцип на защита на оправданите правни очаквания - Критерий за частния инвеститор - Съвместимост с общия пазар - Условия)
 (2008/C 285/58)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (Kahla, Германия) (представители: M. Schütte и S. Zühlke, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: V. Kreuschitz и V. Di Bucci, подпомагани от C. Koenig, professeur)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Freistaat Thüringen (Германия) (представители: първоначално A. Weitbrecht и A. van Ysendyck, впоследствие A. Weitbrecht и M. Núñez-Müller, avocats) и Федерална република Германия (представители: W.-D. Plessing и M. Lumma)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2003/643/ЕО на Комисията от 13 май 2003 г. относно държавната помощ, отпусната от Германия в полза на Kahla Porzellan GmbH и Kahla/Thüringen Porzellan GmbH (ОВ L 227, стр. 12), в частта относно мерките за финансова подкрепа в полза на на Kahla/Thüringen Porzellan GmbH.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Kahla/Thüringen Porzellan GmbH да понесе направените от него съдебни разноски, както и една трета от направените от Комисията съдебни разноски. Последната понася две трети от направените от нея съдебни разноски.
 3.
 Провинция Тюрингия и Федерална република Германия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 70, 22.3.2003 г.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/25
 Решение на Съда (четвърти състав) от 13 юни 2013 г. (преюдициално запитване от Cour du travail de Bruxelles — Белгия) — Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)/Radia Hadj Ahmed
 (Дело C-45/12) (1)
 (Социална сигурност на работниците мигранти - Регламент (ЕИО) No 1408/71 - Действие по отношение на лицата - Предоставяне на семейни обезщетения на гражданка на трета държава, която има право да пребивава в държава членка - Регламент (ЕО) No 859/2003 - Директива 2004/38/ЕО - Регламент (ЕИО) No 1612/68 - Условие за продължителност на пребиваването)
 2013/C 225/40
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour du travail de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Office national d'allocations familiales pour travailleurs salariés (ONAFTS)
 Ответник: Radia Hadj Ahmed
 Предмет
 Преюдициално запитване — Cour du travail de Bruxelles — Тълкуване на член 1, буква е) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стp. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26) — Тълкуване на член 13, параграф 2 и на член 14 от Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стp. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56) — Тълкуване на член 18 ДФЕС и на членове 20 и 21 от Хартата на основните права на Европейския съюз — Предоставяне на семейни обезщетения на гражданка на трета държава, получила разрешение за пребиваване, за да живее без брак или регистрирано съжителство с гражданин на друга държава членка — Присъствие на друго дете, гражданин на трета страна — Действие на Регламент No 1408/71 по отношение на лицата — Понятие за член на семейството — Национална правна уредба, която налага условие за продължителност на пребиваването с оглед предоставянето на семейни обезщетения — Равно третиране
 Диспозитив
 1.
 Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в изменената му и актуализирана редакция с Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) No 1992/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 г., трябва да се тълкува в смисъл, че гражданка на трета държава или нейната дъщеря, която също е гражданка на трета държава, когато се намират в следното положение:
 —
 гражданката на трета държава е получила преди по малко от пет години разрешение за пребиваване в държава членка, за да живее