text:
 1.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/21
 Жалба, подадена на 14 март 2013 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-124/13)
 2013/C 156/32
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: L.G. Knudsen, I. Liukkonen и R. Kaškina)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Регламент (ЕС) No 1243/2012 на Съвета от 19 декември 2012 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1342/2008 за създаване на дългосрочен план за запасите от атлантическа треска и риболовните стопанства, които експлоатират тези запаси (1); и
 —
 да се осъди Съветът на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Европейският парламент изтъква едно основание за отмяна на обжалвания регламент, изведено от твърдението, че член 43, параграф 3 ДФЕС не е подходящото правно основание за приемането на обжалвания регламент и че той е трябвало да бъде приет на основание член 43, параграф 2 ДФЕС, тъй като последната разпоредба предоставя на законодателя на Европейския съюз необходимите правомощия да приеме акт с целта и съдържанието на обжалвания регламент. Използваното правно основание изключва Европейския парламент от участие в приемането на акта, докато член 43, параграф 2 ДФЕС предвижда да се следва обикновената законодателна процедура. Неправилното правно основание трябва да доведе до отмяната на обжалвания регламент.
 С първата част на своето основание за отмяна Парламентът поддържа, че като инструмент за запазване и управление на запасите от риба всеки многогодишен план, като разглеждания в настоящия случай, представлява единно цяло, обхващащо само разпоредби, насочени към преследването на цели, свързани с поддържане и запазване в рамките на общата политика в областта на рибарството и поради това трябва да бъде приет изцяло на основание член 43, параграф 2 ДФЕС.
 Втората част на основанието на Парламента за отмяна се състои в твърдението, приемането на обжалвания регламент с акт, който е отделен от останалата част от предложението на Комисията, представлява във всички случаи нарушение на процедурата и обезсмисля установената съдебна практика относно избора на правно основание съобразно с центъра на тежестта на акта. Като е разделил предложението, Съветът изкуствено е избрал различно правно основание за някои елементи на предложения акт, докато единственото правно основание, от което те щяха да се обхващат е член 43, параграф 2 ДФЕС, ако актът беше приет изцяло в посочената по-горе форма.
 (1) ОВ L 352, стр. 10.


text:
 18.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 49/3
 Решение на Съда (трети състав) от 21 декември 2011 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-271/09) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Свободно движение на капитали - Приложно поле - Пенсионни фондове от отворен тип - Ограничаване на инвестирането на капитали в чужбина - Пропорционалност)
 2012/C 49/04
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: E. Montaguti и K. Herrmann)
 Ответник: Република Полша (представители: M. Dowgielewicz, M. Szpunar, M. Jarosz и P. Kucharski)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на член 56 ЕО — Пенсионни фондове, които са част от национална система на задължително осигуряване и се основават на система на капитализация — Национална правна уредба, с която чрез тези фондове се ограничава инвестирането на капитали в чужбина и се въвежда неблагоприятен по отношение на него режим
 Диспозитив
 1.
 Като е запазила в сила член 143, член 136, параграф 3 и член 136a, параграф 2 от Закона за организацията и дейността на пенсионните фондове (Ustawa o organizacji i funkcjonowaniu funduszy emerytalnych) от 28 август 1997 г., изменен, по силата на които се ограничават инвестициите в другите държави членки на полските пенсионни фондове от отворен тип, Република Полша не е изпълнила задълженията си по член 56 ЕО.
 2.
 Осъжда Република Полша да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 233, 26.9.2009 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/5
 Решение на Съда (седми състав) от 6 март 2014 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale Genova — Италия) — Dresser Rand SA/Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Ufficio Controlli
 (Съединени дела C-606/12 и C-607/12) (1)
 ((Преюдициално запитване - Данъчни въпроси - ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Член 17, параграф 2, буква е) - Условие за връщане на стоката в държавата членка, от която първоначално е изпратена или превозена))
 2014/C 129/06
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Commissione tributaria provinciale Genova
 Страни в главното производство
 Ищец/Жалбоподател: Dresser Rand SA
 Ответник: Agenzia delle Entrate Direzione Provinciale Ufficio Controlli
 Предмет
 Преюдициално запитване — Commissione tributaria provinciale di Genova — Тълкуване на член 17, параграф 2, буква е) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7.) — Прехвърляне в друга държава членка — Понятие „обработка на стоката“ — Дейност по проверка на адаптивността към други стоки — Условие за връщане на стоката в държавата членка, от която първоначално е изпратена или превозена — Възможност изпращането да се третира като прехвърляне в друга държава членка в случай на изпращане към държава членка, различна от държавата, от която е тръгнала стоката.
 Диспозитив
 Член 17, параграф 2, буква е) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че за да не бъде квалифицирано изпращането или превозването на стока като прехвърляне в друга държава членка, след извършването на обработка в държавата членка, в която завършва изпращането или превозването, тази стока трябва задължително да бъде върната на данъчнозадълженото лице в държавата членка, от която първоначално е изпратена или превозена.
 (1) ОВ C 101, 06.04.2013 г.


text:
 27.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/7
 Определение на Съда (девети състав) от 10 ноември 2016 г. — Alain Laurent Brouillard/Съд на Европейския съюз
 (Дело C-590/15 P) (1)
 ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Обществени поръчки за услуги - Процедура за възлагане на обществена поръчка чрез договаряне с цел сключване на рамкови договори за превод на юридически текстове - Изключване на предложен подизпълнител - Професионална компетентност - Изискване за завършено висше юридическо образование - Признаване на дипломи))
 (2017/C 063/10)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Alain Laurent Brouillard (представител: P. Vande Casteele, avocat)
 Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз (представители: J. Inghelram и S. Chantre)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Alain Laurent Brouillard да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 48, 8.2.2016 г.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/8
 Решение на Съда (голям състав) от 16 май 2017 г. (преюдициално запитване от Cour administrative — Люксембург) — Berlioz Investment Fund S.A./Directeur de l'administration des Contributions directes
 (Дело C-682/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2011/16/ЕС - Административно сътрудничество в областта на данъчното облагане - Член 1, параграф 1 - Член 5 - Искане за информация, отправено до трето лице - Отказ за отговор - Санкция - Понятие „предполагаема значимост“ на исканата информация - Упражняван от запитания орган контрол - Съдебен контрол - Обхват - Харта на основните права на Европейския съюз - Член 51 - Прилагане на правото на Съюза - Член 47 - Право на ефективна съдебна защита - Достъп на съда и на третото лице до искането за информация, отправено от запитващия орган))
 (2017/C 239/10)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour administrative
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Berlioz Investment Fund S.A.
 Ответник: Directeur de l'administration des Contributions directes
 Диспозитив
 1)
 Член 51, параграф 1 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че държава членка прилага правото на Съюза, по смисъла на посочената разпоредба, и следователно Хартата на основните права на Европейския съюз е приложима, когато тази държава членка предвижда в законодателството си имуществена санкция за административен субект, който отказва да предостави информация в рамките на обмен между данъчни органи, основан по-специално на разпоредбите на Директива 2011/16/ЕС на Съвета от 15 февруари 2011 година относно административното сътрудничество в областта на данъчното облагане и за отмяна на Директива 77/799/ЕИО.
 2)
 Член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че административният субект, на който е наложена имуществена санкция за неизпълнението на административно решение, което изисква той да представи информация в рамките на обмен между национални данъчни органи съгласно Директива 2011/16, има право да оспори законосъобразността на това решение.
 3)
 Член 1, параграф 1 и член 5 от Директива 2011/16 трябва да се тълкуват в смисъл, че „предполагаемата значимост“ на информацията, която една държава членка е поискала от друга държава членка, представлява условие, на което искането за информация трябва да отговаря, за да задейства задължението на запитаната държава членка да предприеме действия по него, и оттам — условие за законосъобразност на разпореждането, отправено от тази държава членка до административен субект, и на наложената на последния санкция за неизпълнението на това разпореждане.
 4)
 Член 1, параграф 1 и член 5 от Директива 2011/16 трябва да се тълкуват в смисъл, че проверката на запитания орган, до който запитващият орган е отправил искане за информация съгласно тази директива, не се свежда до формалната редовност на посоченото искане, а трябва да дава възможност на запитания орган да се увери, че поисканата информация не е изобщо лишена от предполагаема значимост, предвид самоличността на съответното данъчнозадължено лице и на третото лице, от което евентуално е потърсена информация, и предвид нуждите на съответното данъчно разследване. Същите разпоредби на Директива 2011/16 и член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да


text:
се тълкуват в смисъл, че по подадената от административен субект жалба срещу санкция, наложена му от запитания орган поради неизпълнението на издадено от последния разпореждане след искане за информация, отправено от запитващия орган съгласно Директива 2011/16, националният съд има, наред с правомощието да измени наложената санкция, и правомощие да провери дали разпореждането е законосъобразно. Що се отнася до условието за законосъобразност на това разпореждане, а именно предполагаема значимост на поисканата информация, съдебният контрол се свежда до проверка за явна липса на такава значимост.
 5)
 Член 47, втора алинея от Хартата на основните права на Европейския съюз трябва да се тълкува в смисъл, че при упражняването на съдебен контрол съдът на запитаната държава членка трябва да има достъп до искането за информация, отправено от запитващата държава членка до запитаната държава членка. Съответният административен субект обаче няма право на достъп до цялото искане за информация, което си остава поверителен документ съгласно член 16 от Директива 2011/16. За да може това лице пълноценно да изложи позицията си относно липсата на предполагаема значимост на поисканата информация, по принцип е достатъчно то да разполага с информацията, посочена в член 20, параграф 2 от тази директива.
 (1) ОВ C 78, 29.2.2016 г.


text:
 5.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 72/15
 Преюдициално запитване, отправено от Административен съд — Варна (България) на 29 декември 2010 година — АДСИЦ „Болкан енд Сий пропъртис“/Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — гр. Варна
 (Дело C-621/10)
 2011/C 72/27
 Език на производството: български
 Препращаща юрисдикция
 Административен съд — Варна.
 Страни в главното производство
 Ищец: АДСИЦ „Болкан енд Сий пропъртис“.
 Ответник: Директор на Дирекция „Обжалване и управление на изпълнението“ — гр. Варна.
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли чл.80, ал. 1, б.„в“ от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) да се тълкува в смисъл, че при доставка между свързани лица, когато насрещната престация е по-висока от пазарната цена, данъчната основа е пазарната стойност на операцията единствено в случаите, когато доставчикът няма право на пълно приспадане на данъчен кредит за закупуването/създаването на стоките, предмет на доставката.
 2.
 Следва ли чл.80, ал. 1, б.„в“ от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност да се тълкува в смисъл, че когато доставчикът е упражнил пълно право на приспадане на данъчен кредит за стоките и услугите, предмет на последваща доставка между свързани лица на стойност по-висока от пазарната и това право на данъчен кредит не е коригирано по реда на чл. 173—177 от директивата, то държавата-членка не може да предвиди мерки, определящи за данъчна основа единствено пазарната цена.
 3.
 В чл.80, ал.1 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност изчерпателно ли са изброени хипотезите, представляващи условия, при наличието на които държавата-членка може да вземе мерки данъчната основа на доставката да е пазарната стойност на операцията.
 4.
 Допустима ли е национална правна уредба като тази на чл.27, ал.3, т. 1 от ЗДДС за обстоятелства различни от изброените в чл.80, ал. 1, б.„а“, „б“ и „в“ от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност.
 5.
 В случай като процесния, разпоредбата на чл.80, ал.1, б.„в“ от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност има ли директен ефект и може ли да бъде приложена пряко от националния съд.
 (1) OB L 347, стр. 1, Специално българско издание: глава 09, том 03, стр. 7


text:
 22.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/34
 Определение на председателя на Общия съд от 24 април 2015 г. — Hydrex/Комисия
 (Дело T-45/15 R)
 ((Обезпечително производство - Договор за финансиране на проект по финансов инструмент за околната среда - Нареждане за събиране на вземане - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на формалните изисквания - Недопустимост))
 (2015/C 205/46)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Hydrex NV (Антверпен, Белгия) (представител: P. Van Eysendeyk, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: S. Lejeune и G. Wils)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение C (2015) 103 окончателен на Комисията от 12 януари 2015 г. относно нареждане No 3241405101 за събиране на вземане, издадено срещу жалбоподателя в размер на 5 40 721,10 EUR.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2)
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 2.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 156/28
 Преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Alicante, осми състав (Испания), постъпило на 15 февруари 2016 г. — The Irish Dairy Board Co-operative Limited/Tindale & Stanton Ltd España, S.L.
 (Дело C-93/16)
 (2016/C 156/37)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Alicante, осми състав
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: The Irish Dairy Board Co-operative Limited
 Ответник: Tindale & Stanton Ltd España, SL
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли член 9, параграф 1, буква б) от РМО (1), доколкото изисква наличието на вероятност от объркване, за да може притежателят на марка на Общността да забрани на трето лице използването на знак в търговията без негово съгласие, в предвидените в този член случаи да се тълкува в смисъл, че позволява да се изключи вероятността от объркване, когато години наред поради толерантността на притежателя по-ранната марка на Общността е съществувала, съвместно и безконфликтно, в две държави членки на Съюза със сходни национални марки, доколкото липсата на вероятност от объркване в тези две държави се пренася към други държави членки или към целия Съюз с оглед на единното третиране, наложено на марката на Общността?
 2)
 Възможно ли е в посочената в предходната точка хипотеза да се вземат предвид географските, демографските, икономическите или други характеристики на държавите, в които е било налице съвместното съществуване, за да се направи преценка на вероятността от объркване по такъв начин, че липсата на такова объркване в тези държави да може да се пренесе към трета държава или към целия Съюз?
 3)
 Трябва ли в хипотезата на член 9, параграф 1, буква в) от РМО тази разпоредба да се тълкува в смисъл, че когато в продължение на определен брой години по-ранната марка е съществувала съвместно с оспорвания знак в две държави членки на Съюза без възражение на притежателя на по-ранната марка, тази толерантност на притежателя за използването на по-късния знак, по-конкретно в тези две държави може да се пренесе към останалата част от територията на Съюза с цел да се определи дали трето лице използва по-късния знак на правилно основание поради единното третиране, наложено на марката на Общността?
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (OB L 78, стр. 1).


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/18
 Преюдициално запитване, отправено от Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg (Австрия) на 17 май 2010 г. — Harald Jung и Gerald Hellweger/Magistrat der Stadt Salzburg, друга страна в производството: Finanzamt Salzburg-Stadt
 (Дело C-241/10)
 ()
 2010/C 221/30
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Unabhängiger Verwaltungssenat Salzburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Harald Jung и Gerald Hellweger
 Ответник: Magistrat der Stadt Salzburg
 Друга страна: Finanzamt Salzburg-Stadt
 Преюдициални въпроси
 Следва ли Приложение X към списъка по член 24 от Акта относно условията на присъединяването на Република Унгария към Европейския съюз (1. Свободно движение на хора) (1) да се разбира в смисъл, че предоставянето на работници от Унгария на Австрия не следва да се счита за командироване на работници и че националните ограничения относно наемането на унгарски работници в Австрия се прилагат по същия начин и за унгарски работници, предоставени от страна на унгарски предприятия (и надлежно наети от тях)?
 (1) ОВ L 236, стр. 846.


text:
 8.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 48/54
 Жалба, подадена на 13 ноември 2015 г. — Kristan/Парламент
 (Дело T-640/15)
 (2016/C 048/62)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Tina Kristan (Любляна, Словения) (представител: N. Pirc Musar, lawyer)
 Ответник: Европейски парламент
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение A(2015)8656 C на Европейския парламент от 16 септември 2015 г., с което е отхвърлено потвърдителното заявление на жалбоподателя за достъп до някои документи, отнасящи се до информация за пътни разноски, дневни надбавки, надбавки за общи разходи, както и разноски за сътрудници на членове на Европейския парламент;
 —
 да разпореди Парламентът да заплати разноските на жалбоподателя съгласно членове 134 и 140 от Процедурния правилник на Общия съд, включително разноските на встъпилите страни, ако има такива страни.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първо основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 (1) във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001 (2), тъй като поисканите лични данни не са защитени от законодателството на Общността.
 2.
 Второ основание — нарушение на член 4, параграф 1, буква б) от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 8, буква б) от Регламент No 45/2001, тъй като достъпът до поисканата информация е отказан, независимо че условията за оповестяване са били изпълнени.
 3.
 Трето основание — неизпълнение на общото задължение съгласно членове 2 и 4 от Регламент No 1049/2001 във връзка с член 6, параграф 3 от Регламент No 1049/2001 да се разгледа всеки отделен документ.
 4.
 Четвърто основание — нарушение на член 4, параграф 6 от Регламент No 1049/2001, тъй като отказът да се предостави частичен достъп до поисканите документи е необоснован.
 5.
 Пето основание — неизпълнение на задължението за мотивиране, както изискват член 7, параграф 1 и член 8, параграф 1 от Регламент No 1049/2001, тъй като Парламентът не е разгледал всички доводи на жалбоподателя.
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, 2001 г., стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (2) Регламент (ЕО) No 45/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2000 година относно защитата на лицата по отношение на обработката на лични данни от институции и органи на Общността и за свободното движение на такива данни (ОВ L 8, 2001 г, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13 том 30, стр. 142).


text:
 20.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 53/2
 Решение на Съда (четвърти състав) от 21 декември 2016 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-503/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от държава членка - Членове 21 ДФЕС, 45 ДФЕС и 49 ДФЕС - Членове 28 и 31 от Споразумението за Европейското икономическо пространство - Свободно движение на хора - Свободно движение на работници - Свобода на установяване - Данъчно облагане на физически лица за увеличения на стойността вследствие на замяна на дялове или акции - Данъчно облагане на физически лица за увеличения на стойността вследствие на прехвърляне на цялото имущество, свързано с упражняване на стопанска и професионална дейност - Данъчно облагане на частноправни субекти на изхода - Незабавно събиране на данъка - Разлика в третирането на физическите лица, които прехвърлят дружествени дялове или акции и запазват местоживеенето си на националната територия, и на онези физически лица, които извършват такава замяна и преместват местоживеенето си в друга държава членка на Европейския съюз или на Европейското икономическо пространство - Разлика в третирането на физическите лица, които извършват прехвърляне на цялото имущество, свързано с упражнявана от тях дейност в лично качество, на дружество със седалище или с действително управление на територията на Португалия и на онези физически лица, които извършват такова прехвърляне на дружество със седалище или с действително управление на територията на друга държава членка - Пропорционалност))
 (2017/C 053/02)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braga da Cruz и W. Roels)
 Ответник: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Rebelo и J. Martins da Silva)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Федерална република Германия (представители: T. Henze и K. Petersen)
 Диспозитив
 1)
 Като е приела и е запазила в сила член 10, параграф 9, буква а) от Código do Imposto sobre o Rendimento das Pessoas Singulares (Кодекс за подоходното облагане на физическите лица), съгласно който, когато данъчнозадължено лице е изгубило качеството си на живеещ на португалска територия, с оглед на данъчното облагане за годината, през която е настъпило това обстоятелство, данъчнозадълженото лице трябва да включи в категорията на увеличенията на стойността и сумата, която по силата на член 10, параграф 8 от посочения кодекс не е била обложена при замяната на дружествените дялове или акции, Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 21 ДФЕС, 45 ДФЕС и 49 ДФЕС, както и по членове 28 и 31 от Споразумението за ЕИП от 2 май 1992 г.
 2)
 Като е приела и е оставила в сила член 38, параграф 1, буква а) от същия кодекс, който запазва възможността предвиденото с тази разпоредба отлагане на данъчното облагане да се ползва от физическите лица, прехвърлили цялото имущество, с което те упражняват стопанска или професионална дейност в лично качество, на дружество с уставно седалище и с място на действително управление на португалската територия, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 49 ДФЕС и по член 31 от Споразумението за ЕИП.
 3)
 Осъжда Португалската комисия да понесе, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези, направени от Европейската комисия.


text:
 7.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 406/38
 Жалба, подадена на 28 септември 2015 г. — Kozmetika Afrodita/СХВП — Núñez Martín и Machado Montesinos (KOZMETIKA AFRODITA)
 (Дело T-574/15)
 (2015/C 406/38)
 Език на жалбата: словенски
 Страни
 Жалбоподател: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Словения) (представител: B. Grešak, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Други страни в производството пред апелативния състав: Pedro Núñez Martín (Мадрид, Испания) и Carmen Guillermina Machado Montesinos (Мадрид)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „KOZMETIKA AFRODITA“ — заявка за регистрация No 1 1 7 98 253
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 28 юли 2015 г. по преписка R 2577/2014-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение;
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на правило 50, параграф 2, буква з) от Регламент No 2868/95.


text:
 16.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 11/42
 Жалба, подадена на 9 ноември 2009 г. — Nikolchov/Комисия
 (Дело F-94/09)
 2010/C 11/81
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Владимир Николчов (Брюксел, Белгия) (представител: B. Lemal, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет на производството
 Отмяна на решението от 29 юли 2009 г. на органа по назначаване, с което на жалбоподателя се отказва предоставянето на дневни надбавки след неговото назначаване като длъжностно лице на изпитателен срок на 16 януари 2009 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви настоящата жалба за допустима от формална гледна точка;
 —
 да се постанови, че е налице нарушение на приложение VII към Правилника, на член 10 от приложение VII към Правилника и на Решение на Комисията от 15 април 2004 г. за приемане на общи разпоредби за изпълнение във връзка с прилагането на член 7, параграф 3;
 —
 в резултат, да се разпореди отмяната на решението на органа по назначаване (No R/9/09) от 29 юли 2009 г., отхвърлящо жалбата, с която жалбоподателят иска да му бъдат предоставени дневни надбавки въз основа на второто му встъпване в длъжност в съответствие с член 10, параграф 2, буква б), второ тире от приложение VII към Правилника;
 —
 да се разпореди ответника да заплати на жалбоподателя неплатените дневни надбавки в размер на 10 979,43 евро, или всяка друга сума, която Съдът определи, заедно с лихвите за забава, считано от датата на подаване на жалбата до датата на плащане;
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/11
 Иск, предявен на 27 април 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Френска република
 (Дело C-220/07)
 (2007/C 211/21)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: J.-P. Keppenne и M. Shotter)
 Ответник: Френска република
 Искания на ищеца
 —
 да се приеме за установено, че поради транспонирането във вътрешното право на разпоредбите, свързани с определянето на предприятията, които могат да гарантират предоставяното на универсална услуга, Френската република не е изпълнила задълженията си съгласно член 8, параграф 2, членове 12 и 13, както и съгласно приложение IV от Директива за универсалната услуга 2002/22/EО (1);
 —
 да се осъди Френска република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С исковата си молба Комисията по същество обвинява ответната страна, че е транспонирала по неправилен начин Директива 2002/22 доколкото френското законодателство предполага, че на всеки стопански субект, който може да осигури предоставяне на един от компонентите на универсалната услуга на цялата национална територия, може да бъде възложено да осъществи това. Такава разпоредба нарушава както принципа за забрана на дискриминацията, отразен в член 8, параграф 2 от горепосочената директива, така и принципите за рентабилност и ефикасност, които произтичат от членове 8, 12 и 13 от нея и от нейното приложение IV, тъй като тази разпоредба изключва a priori стопанските субекти, които не могат да осигурят предоставяне на универсална услуга на цялата национална територия. Без съмнение самата директива не изключва in fine определяне на един единствен стопански субект, на когото да се възложи да обхване цялата национална територия, но при всички случаи, тя изисква държавите-членки предварително да осъществят отворена процедура в съответствие с критериите, посочени в член 8, параграф 2 от директивата, за да гарантират, че евентуалното определяне на един-единствен стопански субект е най- ефикасното и най-рентабилно решение.
 (1) Директива 2002/22/EО на Европейския парламент и на Съвета от 7 март 2002 г. относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги (Директива за универсалната услуга) (ОВ L 108, стр. 51).


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/25
 Решение на Общия съд от 9 декември 2014 г. — Lucchini/Комисия
 (Дело T-91/10) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Пазар на арматурна стомана на пръти или на кангали - Решение, констатиращо нарушение на член 65 ВС, на основание Регламент (ЕО) No 1/2003 след изтичане на срока на Договора за ЕОВС - Фиксиране на цените и сроковете за плащане - Ограничаване или контрол върху производството или продажбите - Съществено процесуално нарушение - Правно основание - Право на защита - Глоби - Тежест и продължителност на нарушението - Смекчаващи обстоятелства - Отчитане на отменително съдебно решение по свързано дело))
 (2015/C 034/28)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Lucchini SpA (Милано, Италия) (представители: първоначално M. Delfino, J.-P. Gunther, E. Bigi, C. Breuvart и L. De Sanctis, впоследствие J.-P Gunther, E. Bigi, C. Breuvart и D. Galli, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално R. Sauer и B. Gencarelli, подпомагани от M. Moretto, avocat, впоследствие M. Sauer и R. Striani, подпомагани от M. Moretto)
 Предмет
 Искане за прогласяване несъществуването или за отмяна на Решение C (2009) 7492 окончателен на Комисията от 30 септември 2009 г. (дело COMP/37.956 — Арматурна стомана, повторно приемане), изменено с Решение C (2009) 9912 окончателен на Комисията от 8 декември 2009 г., при условията на евентуалност — искане за отмяна на член 2 от това решение, а при условията на евентуалност спрямо предходното — искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Lucchini SpA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 113, 1.5.2010 г.


text:
 22.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 68/19
 Определение на Съда (шести състав) от 17 декември 2015 г. (преюдициално запитване от Verwaltungsgericht Berlin — Германия) — Sandra Bitter, в качеството ѝ на синдик на Ziegelwerk Höxter GmbH/Bundesrepublik Deutschland
 (Дело C-580/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Директива 2003/87/EО - Схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове - Санкция за извънредно количество емисии - Пропорционалност))
 (2016/C 068/24)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Verwaltungsgericht Berlin
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Sandra Bitter, в качеството ѝ на синдик на Ziegelwerk Höxter GmbH
 Ответник: Bundesrepublik Deutschland
 Диспозитив
 След разглеждане на поставения въпрос не се установяват никакви обстоятелства, които могат да засегнат, с оглед на принципа на пропорционалност, валидността на член 16, параграф 3, второ изречение от Директива 2003/87/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета, изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 г., доколкото той предвижда санкция в размер на 100 EUR за тон еквивалент на въглероден диоксид, за който операторът не е възстановил квоти.
 (1) ОВ C 96, 23.3.2015 г.


text:
 25.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 334/33
 Дело, заведено на 17 юли 2014 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Исландия
 (Дело E-14/14)
 (2014/C 334/14)
 На 17 юли 2014 г. в Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Исландия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Markus Schneider и Janne Tysnes Kaasin в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че като не е приела всички мерки, необходими за прилагането в предвидения срок на акта, посочен в точка 1а от глава XXIII от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2009/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г. относно безопасността на детските играчки), адаптиран към Споразумението за ЕИП с Протокол 1 към него и с Решение на Съвместния комитет No 127/2012, и/или като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ незабавно за тези мерки, Исландия не е изпълнила задълженията си по посочения акт и по член 7 от Споразумението за ЕИП.
 2.
 Да осъди Исландия да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Искът се отнася до неспазването от страна на Исландия в срок до 5 май 2014 г. на мотивираното становище, издадено от Надзорния орган на ЕАСТ на 5 март 2014 г. и отнасящо се до невъвеждането в нейния национален правен ред на Директива 2009/48/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 юни 2009 г. относно безопасността на детските играчки (наричана по-нататък „актът“), посочена в точка 1а от глава XXIII от приложение II към Споразумението за Европейското икономическо пространство и адаптирана към Споразумението с Протокол 1 към него.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че като не е приела всички мерки, необходими за прилагането на акта в предвидения срок, и/или като не е уведомила Надзорния орган на ЕАСТ за тях, Исландия не е изпълнила задълженията си по член 54 от акта и по член 7 от Споразумението за ЕИП.


text:
 15.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 59/41
 Жалба, подадена на 14 декември 2015 г. — Justice & Environment/Комисия
 (Дело T-727/15)
 (2016/C 059/47)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Association Justice & Environment, z.s. (Brno, Чешка република) (представител: S. Podskalská, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 Да обяви за недействително решението на Европейската комисия, генерална дирекция „Околна среда“ от 19 август 2015 г., референтен номер Ref GestDem No 2015/4284, с което се отказва достъп до документи и решение на генералния секретар от името на Европейската комисия от 15 октомври 2015 г., референтен номер Ares(2015)4311297, с което е отказана молбата за потвърждаване; и
 —
 Да осъди ответника за заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателя изтъква, че обжалваните решения са незаконосъобразни поради противоречие с: (i) член 15 от Договора за функционирането на Европейския съюз (предишен член 255 ДЕО); (ii) член 4, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1); (iii) член 6, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 1367/2006 (2); и (iv) Конвенцията на Икономическата комисия на Обединените нации за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда (Орхуска конвенция) във връзка с Решение на Съвета от 17 февруари 2005 г. за сключване, от името на Европейската общност, на Конвенцията за достъп до информация, участие на обществеността в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по екологични въпроси (2005/370/ЕО) (3)
 (1) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (OB L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (2) Регламент (ЕО) No 1367/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 6 септември 2006 година относно прилагането на разпоредбите на Орхуската конвенция за достъп до информация, публично участие в процеса на вземане на решения и достъп до правосъдие по въпроси на околната среда към институциите и органите на Общността (OB L 264, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 17, стр. 126).
 (3) ОВ L 124, 2005, стр. 1.


text:
 16.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/21
 Жалба, подадена на 18 декември 2012 г. — Teva Pharma и Teva Pharmaceuticals Europe/EMA
 (Дело T-547/12)
 2013/C 46/38
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Teva Pharma BV (Утрехт, Нидерландия) и Teva Pharmaceuticals Europe BV (Утрехт) (представители: K. Bacon и D. Piccinin, Barristers, G. Morgan и C. Drew, Solicitors)
 Ответник: Европейска агенция по лекарствата (EMA)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската агенция по лекарствата, което се съдържа в писмото ѝ от 26 ноември 2012 г., и с което тя отказва да потвърди заявлението на жалбоподателите за разрешение за търговия за генеричния им вариант на „Abacavir/Lamivudine“; и
 —
 да осъди Европейската агенция по лекарствата да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателите изтъкват едно правно основание, като твърдят, че отказът да се потвърди заявлението им за разрешение за генеричния вариант на лекарствен продукт с установени комбинации, на основание, че той се ползва от десетгодишен период на закрила, противоречи на Регламент (ЕО) No 726/2004 (1) и на Директива 2001/83/ЕО (2), надлежно тълкувани. По-конкретно, жалбоподателите твърдят, че титулярът на разрешение за търговия за този лекарствен продукт не може да се ползва от десетгодишен период на закрила на данните, тъй като това е лекарствен продукт с установени комбинации, включващ две активни вещества, които се доставят и използват в Европейския съюз като съставки на различни лекарствени продукт в продължение на няколко години. Поради това жалбоподателите твърдят, че лекарственият продукт се обхваща от същото общо разрешение за търговия по смисъла на член 6, параграф 1, втора алинея от Директива 2001/83, като по-ранните разрешения за търговия за неговите съставки. Така жалбоподателите твърдят, че този лекарствен продукт не се ползва от допълнителен период на закрила на данните, след изтичането на периода на закрила на данните за последните разрешения.
 (1) Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ L 136, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр.83).
 (2) Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр.3).


text:
 15.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/20
 Преюдициално запитване, отправено от Cour administrative d'appel de Lyon (Франция) на 9 април 2013 г. — Maurice Leone, Blandine Leone/Garde des Sceaux, Ministre de la Justice, Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales
 (Дело C-173/13)
 2013/C 171/40
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour administrative d'appel de Lyon
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Maurice Leone, Blandine Leone
 Ответници: Garde des Sceaux, Ministre de la Justice, Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли да се счита, че разпоредбите на член L. 24 във връзка с член R. 37 от Кодекса за гражданските и военните пенсии, в редакцията им след изменението със Закон No 2004-1485 от 30 декември 2004 г. за финансови промени за 2004 г. и с Декрет No 2005-449 от 10 май 2005 г., водят до непряка дискриминация между мъжете и жените по смисъла на член 157 от Договора за функционирането на Европейския съюз?
 2.
 Може ли да се счита, че разпоредбите на член 15 от Декрет No 2003-1306 от 26 декември 2003 г. относно пенсионната схема за служителите, осигурявани към Caisse nationale de retraite des agents des collectivités locales, водят до непряка дискриминация между мъжете и жените по смисъла на член 157 от Договора за функционирането на Европейския съюз?
 3.
 При утвърдителен отговор на някой от първите два въпроса, може ли подобна непряка дискриминация да се обоснове с разпоредбите на член 157, параграф 4 от Договора за функционирането на Европейския съюз?


text:
 26.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 354/43
 Жалба, подадена на 1 септември 2015 г. — Aranynektár/СХВП — Naturval Apícola (Natür-bal)
 (Дело T-503/15)
 (2015/C 354/52)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Aranynektár Termékgyártó és Kereskedelmi kft (Dunavarsány, Унгария) (представител: I. Molnár, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Naturval Apícola, SL (Monserrat, Испания)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител: жалбоподателят
 Спорна марка: Словна марка на Общността „Natür-bal“— Заявка за регистрация No 11 374 841
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на втори апелативен състав на СХВП от 17 юни 2015 г. по дело R 1158/2014-2
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да уважи настоящата жалба,
 —
 да отмени обжалваното решение, да отхвърли жалбата на страната, направила възражение, срещу решението на отдела по споровете (решение No B 2 156 383 от 5 март 2014 г.) и да потвърди посоченото решение на отдела по споровете,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 5.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 133/25
 Определение на Общия съд от 21 март 2012 г. — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria/Комисия
 (Дело T-225/10) (1)
 (Жалба за отмяна - Държавни помощи - Схема за помощи, допускаща данъчната амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества - Решение, с което схемата за помощи се обявява за несъвместима с общия пазар, без да се разпорежда възстановяването на помощите - Липса на лично засягане - Недопустимост)
 2012/C 133/48
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Билбао, Испания) (представители: адв. J. Buendía Sierra, адв. E. Abad Valdenebro, адв. M. Muñoz de Juan и адв. R. Calvo Salinero)
 Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и C. Urraca Caviedes)
 Предмет
 Искане за отмяна на член 1, параграф 1 от Решение 2011/5/ЕО на Комисията от 28 октомври 2009 година относно данъчна амортизация на финансовата репутация за придобиване на значителни дялови участия в чуждестранни дружества C 45/07 (ex NN 51/07, ex CP 9/07), приведена в действие от Испания (ОВ L 7, 2011 г., стр. 48)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 179, 3.7.2010 г.


text:
 2.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 34/42
 Жалба, подадена на 4 декември 2014 г. — Hassan/Съвет
 (Дело T-790/14)
 (2015/C 034/50)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Samir Hassan (Дамаск, Сирия) (представител: L. Pettiti, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз (ДФЕС) да отмени:
 —
 Решение за изпълнение 2014/678/ОВППС на Съвета от 26 септември 2014 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия в частта, в която г-н Samir Hassan е включен в списъка в приложението към посоченото Решение 2013/255/ОВППС на Съвета от 31 май 2013 относно ограничителни мерки срещу Сирия,
 —
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1013/2014 на Съвета от 26 септември 2014 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия в частта, в която г-н Samir Hassan е включен в списъка в приложение II към Регламент (ЕС) No 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия,
 —
 да приеме и постанови, че последиците на отменените актове ще бъдат окончателни,
 —
 на основание членове 268 и 340 ДФЕС да поправи вредите, причинени на г-н Hassan в резултат на приемането на посочените по-горе ограничителни мерки срещу него, и на това основание:
 —
 да признае, че е налице извъндоговорна отговорност на Съвета на Европейския съюз за претърпените и бъдещите имуществени вреди и за неимуществените вреди,
 —
 да присъди на г-н Hassan сумата от 2 50 000 EUR месечно считано от 1 септември 2011 г., за да поправи претърпените имуществени вреди,
 —
 да присъди на г-н Hassan символичната сума от едно (1) евро за претърпените неимуществени вреди
 —
 и да осъди Съвета на Европейския съюз да поправи бъдещите имуществени вреди,
 —
 във всеки случай да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от явна грешка на Съвета при преценката на фактите и в резултат на това, грешка при прилагане на правото, тъй като Съветът вписал отново името на жалбоподателя в списъците на лицата и образуванията, по отношение на които се прилагат ограничителните мерки, въз основа на недостатъчно обосновани от правна страна мотиви.
 2.
 Второто правно основание е изведено от нарушение на правото на собственост и на принципа на пропорционалност.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на презумпцията за невиновност на жалбоподателя.
 4.
 Четвъртото правно основание е относно обезщетяването на вредите, които се твърди, че жалбоподателят претърпял поради незаконните мерки, приети от Съвета спрямо него.


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/39
 Определение на председателя на Първоинстанционния съд от 2 юли 2009 г. — Insula/Комисия
 (Дело T-246/09 R)
 (Обезпечително производство - Дебитни известия - Молба за спиране на изпълнението - Неспазване на изискванията за форма - Недопустимост)
 2009/C 205/72
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Conseil scientifique international pour le développement des îles (Insula) (Париж, Франция) (представители: P. Marsal и J.-D. Simonet, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на две дебитни известия, с които се налага възстановяването на парични суми, изплатени на жалбоподателя в рамките на договори за субсидиране.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля искането за допускане на обезпечение.
 2)
 Първоинастнационният съд не се произнася по съдебните разноски.


text:
 11.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 251/22
 Решение на Общия съд от 31 май 2016 г. — Warimex/EUIPO (STONE)
 (Дело T-454/14) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за регистрация на фигуративна марка на Европейския съюз „STONE“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 251/23)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Warimex Waren-Import Export Handels-GmbH (Нойрийд, Германия) (представители: E. Keller и J. Voogd, avocats)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: G. Schneider и D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 27 март 2014 г. (дело R 1599/2013-1) относно заявка за регистрация на фигуративния знак „STONE“ като марка на Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Warimex Waren-Import Export Handels-GmbH да понесе направените от него съдебни разноски и да заплати съдебните разноски на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).
 (1) ОВ C 292, 1.9.2014 г.


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/18
 Иск, предявен на 22 декември 2006 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-529/06)
 (2007/C 42/32)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представлявана от: E. Montaguti, представител)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург
 Искания
 —
 да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2003/98/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 17 ноември 2003 г. относно повторната употреба на информацията в обществения сектор (1) и, при всички случаи, като не ги е съобщило на Комисията, Великото херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си съгласно тази директива;
 —
 да се осъди Великото херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и главни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 1 юли 2005 г.
 (1) OB L 345, p. 90.


text:
 26.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/2
 Решение на Съда (първи състав) 27 април 2017 г. — FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA/Европейска комисия
 (Дело C-469/15 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Европейски пазар на банани в Италия, Гърция и Португалия - Съгласуване при определянето на цените - Допустимост на доказателствата, предадени от националните данъчни органи - Право на защита - Определяне на размера на глобата - Обхват на съдебния контрол - Квалификацията „споразумение, имащо за предмет да ограничи конкуренцията“))
 (2017/C 202/02)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: FSL Holdings, Firma Léon Van Parys, Pacific Fruit Company Italy SpA (представители: P. Vlaemminck и B. Van Vooren, advocaaten, C. Verdonck, avocate, J. Auwerx, advocaat, и B. Gielen, avocate)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: A. Biolan, M. Kellerbauer и P. Rossi)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда FSL Holdings NV, Firma Léon Van Parys NV и Pacific Fruit Company Italia SpA да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 389, 23.11.2015 г.


text:
 1.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 178/23
 Жалба, подадена на 2 април 2015 г. — Bundesverband Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise/СХВП — Freistaat Bayern (NEUSCHWANSTEIN)
 (Дело T-167/15)
 (2015/C 178/23)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Bundesverband Souvenir — Geschenke — Ehrenpreise e.V. (Вайтсброн, Германия) (представител: Rechtsanwalt B. Bittner)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Freistaat Bayern (Мюнхен, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: словна марка на Общността „NEUSCHWANSTEIN“
 Производство пред СХВП: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 22 януари 2015 г. по преписка R 28/2014-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да обяви за недействителен знака „NEUSCHWANSTEIN“ — Марка на Общността No 10 144 392,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 52, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 16.6.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 216/13
 Дело, заведено на 22 декември 2015 г. от Надзорния орган на ЕАСТ срещу Кралство Норвегия
 (Дело E-35/15)
 (2016/C 216/10)
 На 22 декември 2015 г. пред Съда на ЕАСТ беше заведено дело срещу Кралство Норвегия от Надзорния орган на ЕАСТ, представляван от Carsten Zatschler, Markus Schneider и Øyvind Bø, в качеството им на представители на Надзорния орган на ЕАСТ, с адрес: Rue Belliard 35, 1040 Brussels, Belgium.
 Надзорният орган на ЕАСТ иска от Съда на ЕАСТ:
 1.
 Да постанови, че Кралство Норвегия не е изпълнило задълженията по акта, посочен в точка 56и от приложение XIII към Споразумението за Европейското икономическо пространство (Директива 2000/59/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 ноември 2000 г. относно пристанищните приемни съоръжения за отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари) в определения срок,
 а)
 като не е разработило и приложило подходящ план за приемане и обработване на отпадъци за всяко пристанище в Норвегия, както се изисква от член 5, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО;
 б)
 като не е оценило и одобрило подходящи планове за приемане и обработване на отпадъци за всяко пристанище в Норвегия, не е наблюдавало прилагането им и не е осигурило подновяването на одобрението им поне на всеки три години, както се изисква от член 5, параграф 3 от Директива 2000/59/ЕО; и
 в)
 като не е осигурило наличието на пристанищни приемни съоръжения във всички пристанища в Норвегия, които да са адекватни на нуждите на корабите, използващи обикновено пристанището, без да причиняват неоправдани закъснения за тези кораби, както се изисква от член 4, параграф 1 от Директива 2000/59/ЕО.
 2.
 Да нареди на ответника да заплати съдебните разноски.
 Правен и фактически контекст и правни аргументи, приведени в подкрепа на иска:
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ изтъква, че Кралство Норвегия не е изпълнило в срок ключови задължения за опазване на морската среда по Директива 2000/59/ЕО (наричана по-долу „Директивата“ или „Директивата за пристанищните приемни съоръжения“).
 —
 С цел да се намали изхвърлянето на отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари в морето, Директивата задължава държавите от ЕИП да осигурят наличието на подходящи съоръжения, които могат да приемат отпадъци от експлоатацията на корабите и на остатъци от товари във всички техни пристанища и да разработят и изпълнят планове за приемане и обработване на отпадъците за всяко пристанище.
 —
 На 23 октомври 2007 г. норвежките власти уведомиха Надзорния орган на ЕАСТ, че Директивата относно пристанищните приемни съоръжения е била транспонирана в националното законодателство.
 —
 По искане на Надзорния орган на ЕАСТ Европейската агенция за морска безопасност извърши инспекция и публикува доклад на 28 септември 2010 г., в който представя, наред с другото, недостатъците при изпълнението на Директивата от Норвегия.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ представи мотивирано становище на 10 юли 2013 г., в което твърди, че Норвегия не е изпълнила, наред с другото, задълженията си по член 4, параграф 1 и член 5, параграфи 1 и 3 от Директивата. Към Норвегия бе отправено искане да вземе необходимите мерки, за да се съобрази с


text:
мотивираното становище не по-късно от 10 септември 2013 г.
 —
 Надзорният орган на ЕАСТ твърди, че до тази дата Норвегия не е изпълнила своите задължения: i) да разработи и приложи подходящ план за приемане и обработване на отпадъци за всяко пристанище в Норвегия, както се изисква от член 5, параграф 1 от Директивата; ii) да оцени и одобри подходящи планове за приемане и обработване на отпадъци за всяко пристанище в Норвегия, да наблюдава прилагането им и да осигури подновяването на одобрение им поне на всеки три години, както се изисква от член 5, параграф 3 от Директивата; и iii) да осигури наличието на пристанищни приемни съоръжения във всички пристанища на своята територия, както се изисква от член 4, параграф 1 от Директивата.


text:
 12.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/2
 Преюдициално запитване, отправено от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словашка република) на 21 октомври 2010 г. — Tanoarch s.r.o./Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky
 (Дело C-504/10)
 2011/C 46/02
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Tanoarch s.r.o.
 Ответник: Daňové riaditeľstvo Slovenskej republiky
 Преюдициални въпроси
 1.
 В съответствие ли е с член 2, точка 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО (1) на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност, разпоредба, съгласно която данъчнозадълженото лице може да приспадне от дължимия от него данък данъка върху стоките и услугите, които използва за осъществяването на стопанската си дейност като данъчнозадължено лице, когато данъкът му се начислява от друго данъчнозадължено лице на територията на страната за стоки и услуги, които му се доставят или трябва да му бъдат доставени, в случай че жалбоподателят в качеството си на съ-заявител при регистрацията на изобретение, за което все още не е издаден патент, ex lege вече е притежател на правото да използва самостоятелно придобитата услуга [ако става дума за] изобретение, което е предмет на патент в своята цялост?
 2.
 Основателно ли е в светлината на Шеста директива тълкуване, съгласно което завареното право ex lege на данъчнозадълженото лице да използва самостоятелно патента предопределя правната невъзможност услугата да се използва от него за доставка на стоки и услуги в качеството на данъчнозадължено лице, като по този начин придобитата услуга юридически се изчерпва?
 3.
 Оказва ли въздействие и обстоятелството, че — при фактическа обстановка като тази по главното производство — изобретението все още не е патентовано и се прехвърлят единствено дялове, върху наличието на злоупотреба с правото на данъчнозадълженото лице да приспада платения по получени доставки ДДС съгласно Решение на Съда на ЕС от 21 февруари 2006 г. по дело Halifax plc и др., С-255/02?
 (1) ОВ L 145, стр. 1.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/36
 Жалба, подадена на 21 юни 2011 г. — UCP Backus y Johnston/СХВП (Форма на бутилка)
 (Дело T-323/11)
 2011/C 252/82
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Unión de Cervecerías Peruanas Backus y Johnston SAA (Лима, Перу) (представител: E. Armijo Chávarri, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да приеме, че жалбата срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 23 март 2011 г. по преписка R 2238/2010-2 е подадена в изискуемите срок и форма и
 —
 след провеждане на необходимите процесуални действия, да отмени посоченото решение и да осъди изрично СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: триизмерната марка, представляваща „бутилка“ (заявка за регистрация No 8.592.081) за стоки от клас 32 („бира“).
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за регистрация.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: неправилно тълкуване и прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009 относно марката на Общността.


text:
 8.3.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 64/68
 Жалба, подадена на 2 януари 2008 г. — Bart Nijs/Сметна палата
 (Дело F-1/08)
 (2008/C 64/111)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bart Nijs (Bereldange, Люксембург) [представител: F. Rollinger, avocat]
 Ответник: Сметна палата на Европейските общности
 Предмет и описание на спора
 От една страна, отмяна на решение на апелативната комисия да не бъде повишен жалбоподателят в степен A*11 в рамките на процедурата по повишаване за 2005 г. и, от друга страна, искане за обезщетение на вредите.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени докладът за кариерно развитие на жалбоподателя за 2005-2006 г., включително Решение No 01/2007 на апелативната комисия за одобряване на същия, получено от жалбоподателя на 2 март 2007 г.;
 —
 да се отменят свързаните и последващи решения, по-специално решението да не бъде повишен жалбоподателят в степен AD 11 през 2007 г.;
 —
 да се отмени взетото на събрание с ограничен брой присъстващи решение на Сметната палата от 8 март 2007 г. за подновяване на мандата на г-н M. Michel Hervé на 1 юли 2007 г. за срок от шест години;
 —
 да се осъди Сметната палата да поправи претърпените неимуществени вреди на стойност от 10 000 EUR, както и имуществените вреди, състоящи се от разликата между получените от жалбоподателят заплати след датата на влизане в сила на последните решения за повишаване, съобщени на 3 април 2007 г., и тези, на които той би имал право, ако беше повишен на тази дата;
 —
 да се осъди Сметната палата на Европейските общности да заплати съдебните разноски.


text:
 1.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/28
 Жалба, подадена на 23 февруари 2009 г. от Комисия на Европейските общности срещу Решение, постановено на 9 декември 2008 г. от Съда на публичната служба по дело F- 52/05, Q/Комисия
 (Дело T-80/09 P)
 2009/C 102/43
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: V. Joris и B. Eggers)
 Друга страна в производството: Q (Брюксел, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение на Съда на публичната служба от 9 декември 2008 г. по дело F-52/05 в частта, с която се уважават второто правно основание, изведено от незаконосъобразността на мълчаливия отказ по искане за мярка за дистанциране, както и исканията за обезщетение във връзка с мярката за дистанциране и неизпълнение на задължението за полагане на грижа,
 —
 да се отхвърли жалбата, подадена от Q пред Съда на публичната служба по дело F-52/05, доколкото същата е уважена от посочения Съд на публичната служба,
 —
 да бъде постановено решение в съответствие със закона относно съдебните разноски в производството пред Съда на публичната служба, както и в производството по обжалване,
 —
 при условията на евентуалност,
 —
 да се отмени Решението на Съда на публичната служба от 9 декември 2008 г. по дело F-52/05,
 —
 делото да се препрати за разглеждане от Съда на публичната служба,
 —
 да не се взема решение относно разноските.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба Комисията иска отмяна на Решение на Съда на публичната служба (СПС) от 9 декември 2008 г., постановено по дело Q/Комисия, F-52/05, с което СПС отменя решението на Комисията за отхвърлянето на искането за съдействие, отправено от Q във връзка с твърдение за психически тормоз, доколкото не са били взети привременни мерки за дистанциране, и осъжда Комисията да изплати на Q като обезщетение сумата от 18 000 EUR.
 В подкрепа на жалбата си Комисията сочи две правни основания, изведени:
 —
 от грешка при прилагане на правото, тъй като се приема, че „известна степен на неизпълнение на задължението за полагане на грижа“ съставлява противоправно поведение, което ангажира извъндоговорната отговорност на Комисията, доколкото i) неизпълнението на задължението за полагане на грижа не било достатъчно съществено, за да ангажира извъндоговорната отговорност на Общността и ii) СПС приел, че налице било неизпълнение на това задължение за полагане на грижа, при положение че нямало психически тормоз по смисъла на член 12а от Правилника за длъжностните лица на Европейските общности,
 —
 от грешка при прилагане на правото, тъй като се приема, че мълчаливият отказ по искане за мярка за дистанциране ангажира деликатната отговорност на Комисията, доколкото СПС не проверил наличието на достатъчно съществено нарушение на правна норма, чиято цел е да се предоставят права на частноправни субекти.


text:
 22.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/7
 Решение на Съда (голям състав) от 6 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Østre Landsret — Дания) — Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S/Skatteministeriet
 (Дело C-398/09) (1)
 (Невъзстановяване на недължимо платен данък - Неоснователно обогатяване поради съществуващата връзка между въвеждането на този данък и премахването на други данъци)
 2011/C 311/08
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Lady & Kid A/S, Direct Nyt ApS, A/S Harald Nyborg Isenkram- og Sportsforretning, KID-Holding A/S
 Ответник: Skatteministeriet
 Предмет
 Преюдициално запитване — Østre Landsret — Тълкуване на Решение на Съда по дело Comateb и др., C-192/95 и на принципите на общностното право в областта на възстановяването на недължимо платеното — Отказ за възстановяване на национален данък, приет за несъвместим с общностното право, на основание неоснователно обогатяване, породено от пряката връзка между въвеждането на незаконен данък и отмяната на останалите данъци, начислени на друга основа — Липса на възстановяване, което води до поставяне в по-неблагоприятно положение на вносителите на стоки в сравнение с купувачите на подобни национални стоки поради това, че първите заплащат пропорционално по-голям незаконен данък от вторите.
 Диспозитив
 Нормите на правото на Съюза относно възстановяването на недължимо платеното трябва да се тълкуват в смисъл, че възстановяването на недължимо платеното може да доведе до неоснователно обогатяване единствено в хипотезата, в която недължимо платените от данъчнозадължено лице суми като данък, събран в държава членка в нарушение на правото на Съюза, са били прехвърлени пряко върху купувача. Вследствие на това правото на Съюза не допуска държава членка да откаже възстановяването на незаконен данък с мотив, че недължимо платените от данъчнозадълженото лице суми са били компенсирани от икономия, произтичаща от едновременното премахване на други налози, доколкото от гледна точка на правото на Съюза подобно компенсиране не може да се разглежда като неоснователно обогатяване спрямо този данък.
 (1) ОВ C 312, 19.12.2009 г.


text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/47
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 15 октомври 2014 г. — AY/Съвет
 (Дело F-23/11) (1)
 ((Публична служба - Длъжностни лица - Връщане на Съда на публичната служба за ново разглеждане след отмяна - Повишаване - Процедура за повишаване за 2010 г. - Съпоставяне на заслугите - Решение да не се повишава жалбоподателят))
 (2014/C 431/74)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: AY (представител: É. Boigelot, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и A. F. Jensen)
 Предмет
 Искане да се отмени решението на Съвета да не включи жалбоподателя в списъка с длъжностните лица, повишени в степен AST 9 в процедурата по повишаване за 2010 г., и обезщетение за претърпяната неимуществена вреда. Дело T-167/12 P върнато от Общия съд след отмяна.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 AY понася направените от него съдебни разноски, съответно по дела F-23/11, T- 167/12 P и F-23/11 RENV, както и разноските на Съвета на Европейския съюз по дело F-23/11.
 3)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски по дела T-167/12 P и F-23/11 RENV.
 (1) ОВ C 226, 30.7.2011 г., стр. 31


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/28
 Определение на Общия съд от 6 септември 2010 г. — Португалия/Transnáutica и Commission
 (Дело T-385/05) (1)
 (Отмяна на влязло в сила съдебно решение по молба на трето лице - Възможност за третото лице, подало молбата за отмяна, да вземе участие в първоначалното дело - Липса на засягане на правата на подалото молбата за отмяна трето лице - Недопустимост)
 2010/C 301/47
 Език на производството: английски
 Страни
 Трето лице, подало молба за отмяна на съдебното решение: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, A. C. Santos, J. Gomes и P. Rocha)
 Други страни в производството: Transnáutica — Transportes e Navegação, SA (Matosinhos, Португалия) (представители: C. Fernández Vicién, D. Ortigão Ramos, P. Carmona Botana, M. T. López Garrido и P. Vidal Matos, avocats) и Европейска комисия (представители: R. Lyal и L. Bouyon, avocats)
 Предмет
 Молба на трето лице за отмяна на Решение на Първоинстанционния съд от 23 септември 2009 г. по дело Transnáutica/Комисия (T-385/05, все още непубликувано в Сборника)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля като недопустима молбата за отмяна на влязлото в сила съдебно решение, подадена от трето лице.
 2.
 Португалската република понася направените от нея съдебни разноски, както и направените от Transnáutica — Transportes e Navegação, SA, в това число и съдебните разноски, свързани с обезпечителното производство.
 3.
 Европейската комисия понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 330, 24.12.2005 г.


text:
 18.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 136/6
 Жалба, подадена на 28 януари 2016 г. от Enercon GmbH срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 14 април 2015 г. по дело T-655/13 — Enercon GmbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 (Дело C-170/15 P)
 (2016/C 136/10)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Enercon GmbH (представител: R. Böhm, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 С определение от 21 януари 2016 г. Съдът на Европейския съюз (шести състав) е отхвърлил жалбата и е постановил, че жалбоподателят трябва да понесе съдебните разноски, които е направил


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/27
 Решение на Общия съд от 15 септември 2015 г. — Nestlé Unternehmungen Deutschland/СХВП — Lotte (Изображение на коала)
 (Дело T-483/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща коали - По-ранна триизмерна национална марка „KOALA-BÄREN“ и по-ранна фигуративна национална марка „KOALA“ - Реално използване на марката - Член 42, параграфи 2 и 3 от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 363/35)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH (Франкфурт на Майн, Германия) (представители: A. Jaeger-Lenz и P. Blumenthal, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: D. Walicka и D. Botis)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Lotte Co. Ltd (Токио, Япония) (представители: M. Knitter и H. Bickel, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 3 септември 2012 г. (преписка R 2103/2010-4), постановено в производство по възражение със страни Nestlé Schöller GmbH & Co. KG и Lotte Co. Ltd.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 3 септември 2012 г. (преписка R 2103/2010-4), постановено в производство по възражение със страни Nestlé Schöller GmbH & Co. KG и Lotte Co. Ltd.
 2)
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и тези, направени от Nestlé Unternehmungen Deutschland GmbH.
 3)
 Lotte Co. Ltd понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 26, 26.1.2013 г.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/63
 Жалба, подадена на 15 октомври 2010 г. — Massez и др./Съд
 (Дело F-101/10)
 ()
 2011/C 30/124
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Lieven Massez (Люксембург, Люксембург) и други (представители: A. Coolen, J.-N. Louis и E. Marchal, avocats)
 Ответник: Съд на Европейския съюз
 Предмет на производството
 Отмяна на фишовете за регулиране на заплатата на жалбоподателите за периода юли—декември 2009 г. и на фишовете им за заплата, изготвени след 1 януари 2010 г. в рамките на годишното адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и на другите служители въз основа на Регламент (ЕС, Евратом) No 1296/2009 на Съвета от 23 декември 2009 година
 Искания на жалбоподателите
 —
 да се отмени решението на комитета на Съда за разглеждане на административните жалби от 29 юни 2010 г., с което се отхвърлят административните жалби на жалбоподателите срещу фишовете им за регулиране на заплатата за периода юли—декември 2009 г. и срещу фишовете им за заплата, изготвени след 1 януари 2010 г.,
 —
 да се отменят, доколкото е необходимо, решенията на Съда за изготвяне на фишове за регулиране на заплатата на жалбоподателите за периода юли—декември 2009 г. и на фишовете за заплата след 1 януари 2010 г.,
 —
 да се осъди Съдът да плати на жалбоподателите неизплатените части от възнагражденията, заедно с мораторни лихви,
 —
 да се осъди Съдът да заплати съдебните разноски.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/9
 Решение на Съда (четвърти състав) от 15 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Baden-Württemberg, Германия) — Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz/Finanzamt Stuttgart III
 (Дело C-240/10) (1)
 (Свободно движение на лица - Недискриминация и гражданство на Съюза - Данък върху доходите - Отчитане на надбавките за експатриране при изчисляването на данъчна ставка, приложима за други доходи съгласно таблица за прогресивно облагане - Отчитане на надбавките, предоставяни на държавни служители на друга държава членка, които изпълняват функциите си на националната територия - Неотчитане на надбавките, предоставяни на национални държавни служители, които изпълняват функциите си извън националната територия - Сходство)
 2011/C 319/14
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Baden-Württemberg
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Cathy Schulz-Delzers, Pascal Schulz
 Ответник: Finanzamt Stuttgart III
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Baden-Württemberg — Тълкуване на членове 18, 21 и 45 от ДФЕС — Национална правна уредба относно данъка върху доходите, съгласно която се освобождават от облагане надбавките за експатриране, предоставени на данъчнозадължени лица, наети на работа от национално публичноправно юридическо лице и получаващи заплата от национален публичен фонд — Липса на такова освобождаване от облагане по отношение на надбавките, изплащани на данъчнозадължени лица, наети на работа на националната територия от публичноправно юридическо лице на друга държава членка и получаващи заплата от публичен фонд на тази друга държава
 Диспозитив
 Член 39 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска разпоредба като член 3, точка 64 от Закона за данъка върху доходите (Einkommensteuergesetz), по силата на която надбавки като разглежданите в главното производство, предоставяни на държавен служител на дадена държава членка, който работи в друга държава членка, за да се компенсира загуба на покупателната способност по мястото на работа, не се вземат предвид за целите на определянето на данъчната ставка, приложима в първата държава членка за другите доходи на данъчнозадълженото лице или на неговия съпруг, докато равностойни надбавки, предоставяни на държавен служител на тази друга държава членка, който работи на територията на първата държава членка, се вземат предвид за целите на определянето на тази данъчна ставка.
 (1) ОВ C 221, 14.8.2010 г.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/50
 Жалба, подадена на 11 септември 2016 г. — Gamaa Islamya Egypte/Съвет
 (Дело T-643/16)
 (2016/C 419/66)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Gamaa Islamya Egypte (Египет) (представител: L. Glock, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ОВППС) 2016/1136 на Съвета от 12 юли 2016 година за актуализиране на списъка на лицата, групите и образуванията, по отношение на които се прилагат членове 2, 3 и 4 от Обща позиция 2001/931/ОВППС за прилагането на специални мерки за борба с тероризма и за отмяна на Решение (ОВППС) 2015/2430 (ОВ L 188, 13.7.2016 г., стр. 21) в частта относно Gamaa Islamya Egypte,
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) 2016/1127 на Съвета от 12 юли 2016 година за прилагане на член 2, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания, и за отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/2425 (ОВ L 188, 13.7.2016 г., стр. 1) в частта относно Gamaa Islamya Egypte,
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага осем основания в подкрепа на жалбата си.
 1.
 Първо основание — нарушение на член 1, параграф 5 от Обща позиция на Съвета от 27 декември 2001 година за прилагането на специални мерки за борба с тероризма (2001/931/ОВППС, ОВ L 344, 2001 г., стр. 93, наричана по-нататък „Обща позиция 2001/931“).
 2.
 Второ основание — нарушение на член 1, параграф 4 от Обща позиция 2001/931.
 3.
 Трето основание — допуснати от Съвета грешки относно действителното извършване на деянията, за които е упрекнат жалбоподателят.
 4.
 Четвърто основание — допусната от Съвета грешка в преценката, що се отнася до качеството на жалбоподателя на „терористична група“.
 5.
 Пето основание — нарушение на член 1, параграф 6 от Обща позиция 2001/931.
 6.
 Шесто основание — неизпълнение на задължението за мотивиране.
 7.
 Седмо основание — нарушение на правото на защита и на правото на ефективна съдебна защита.
 8.
 Осмо основание — липса на удостоверяване на акта, в който са изложени основанията.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/8
 Преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg (Германия), постъпило на 3 ноември 2016 г. — Lutz GmbH/Hauptzollamt Hannover
 (Дело C-556/16)
 (2017/C 038/11)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Lutz GmbH
 Ответник: Hauptzollamt Hannover
 Преюдициални въпроси
 1)
 а)
 Трябва ли обяснителните бележки на Европейската комисия към Комбинираната номенклатура на Европейския съюз (1) относно подпозиция 6212 2000 (ОВ С 76, 2015 г., стр. 1, 255) да се тълкуват в смисъл, че колан-гащите имат „ограничена хоризонтална еластичност“ винаги когато хоризонталната еластичност е по-малка от вертикалната?
 б)
 При утвърдителен отговор на буква а) от първия въпрос:
 По какви обективни критерии следва да се извършва това сравнение между вертикалната и хоризонталната еластичност?
 2)
 При отрицателен отговор на буква а) от първия въпрос:
 а)
 Трябва ли обяснителните бележки на Европейската комисия към Комбинираната номенклатура на Европейския съюз относно подпозиция 6212 2000 (ОВ С 76, 2015 г., стр. 1, 255) да се тълкуват в смисъл, че колан-гащите имат „ограничена хоризонтална еластичност“ само когато хоризонталната еластичност е чувствително по-малка от вертикалната?
 б)
 При утвърдителен отговор на буква а) от втория въпрос:
 По какви обективни критерии следва да се извършва това сравнение между вертикалната и хоризонталната еластичност и какво трябва да е правилото за преценка в това отношение?
 3)
 При отрицателен отговор на буква а) от втория въпрос:
 а)
 Трябва ли обяснителните бележки на Европейската комисия към Комбинираната номенклатура на Европейския съюз относно подпозиция 6212 2000 (ОВ С 76, 2015 г., стр. 1, 255) да се тълкуват в смисъл, че ограничената хоризонтална еластичност при колан-гащите не се определя чрез сравнение между вертикалната и хоризонталната еластичност, а предполага абсолютно ограничение на хоризонталната еластичност?
 б)
 При утвърдителен отговор на буква а) от третия въпрос:
 По какви обективни критерии следва да се преценява дали хоризонталната еластичност на колан-гащите е ограничена в посочения в буква а) от третия въпрос смисъл?
 (1) Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3).


text:
 22.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 134/17
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunal Supremo (Испания) на 12 февруари 2010 г. — Telefónica Móviles España S.A./Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)
 (Дело C-85/10)
 2010/C 134/26
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Supremo
 Страни в главното производство
 Ищец: Telefónica Móviles España S.A.
 Ответник: Administración del Estado (Secretaría de Estado de Telecomunicaciones)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли член 11, параграф 2 от Директива 97/13/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 10 април 1997 г. относно общата рамка на общите разрешителни и индивидуални лицензи в областта на телекомуникационните услуги (1) [...], и в частност, изискванията за гарантиране на оптималното използване на редките ресурси и за насърчаване на иновационните услуги, да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, която разделя размера на таксата, получена върху този тип ресурси (такса за запазване на честота в публичния радиоелектрически спектър) от специфичната цел, с която тя е била изрично свързана преди това (финансиране на изследванията и на образованието в областта на телекомуникациите, както и изпълнение на задълженията за обществени услуги), без да я свързва с друга цел?
 2.
 Допуска ли споменатият член 11, параграф 2, и по-конкретно, изискванията за гарантиране на оптималното използване на редките ресурси и за насърчаване на иновационните услуги, национална правна уредба, която увеличава значително и без видимо оправдание, размерът на таксата за цифрова система DCS-1800, без да го променя за аналоговите системи от първо поколение като TACS?
 (1) ОВ L 117, стp. 15.


text:
 30.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 194/17
 Жалба, подадена на 14 май 2012 г. от Република Австрия срещу Решение, постановено от Общия съд (шести състав) на 28 февруари 2012 г. по дело T-268/08 и T-281/08, Land Burgenland и Република Австрия/Европейска комисия
 (Дело C-223/12 P)
 2012/C 194/26
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Република Австрия (представител: C. Pesendorfer, Bevollmächtigte)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Land Burgenland
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска Съдът
 —
 да отмени Решение на Общия съд, постановено на 28 февруари 2012 г. по съединени дела T-268/08 и T-281/08,
 —
 да постанови решение по съществото на спора и да отмени решение 2008/719/ЕО на Европейската комисия от 30 април 2008 г. относно държавна помощ C 56/06 (ex NN 77/06), отпусната от Австрия при приватизацията на Bank Burgenland (ОB L 239, стр. 32), и да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски за производството пред Общия съд и пред Съда на ЕС,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното искане — да върне делото за ново разглеждане на Общия съд, който да се произнесе, като се съобрази с даденото от Съда на ЕС решение на правните въпроси, и да не се произнася по въпроса за съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Настоящата жалба е срещу Решение на Общия съд (шести състав), постановено на 28 февруари 2012 г. по съединени дела T-268/08 и T-281/08, с което е отхвърлена жалбата, подадена от жалбоподателя срещу Решение 2008/719/ЕО на Комисията от 30 април 2008 г. относно държавна помощ, отпусната от Австрия при приватизацията на Bank Burgenland.
 В подкрепа на жалбата са изложени две правни основания:
 1. Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като изводът, че Комисията не е допуснала грешка при прилагане на правото, като не е взела предвид при преценката на офертите съществуващите за Land Burgenland рискове, свързани с гаранционния режим „Ausfallhaftung“.
 Във връзка с това Общият съд неправилно се основал на съдебна практика, която в конкретния случай не била приложима или, ако по принцип била приложима, противоречала на развитите от Общия съд доводи.
 Общият съд освен това не се съобразил с друга съдебна практика, която противоречала на неговите логически доводи.
 На последно място, Общият съд неправилно приел, че свързаните с гаранционния режим рискове не могли да се вземат предвид, тъй като гаранционният режим представлявал съществуваща и следователно законосъобразна помощ.
 2. Нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, тъй като Общият съд приел, че Комисията не е допуснала грешка при прилагане на правото, като приела, че нито изходът, нито продължителността на процедурата пред Надзорния орган на финансовите пазари могат да бъдат основание за продажбата на Bank Burgenland на Grazer Wechselseitige Versicherung.
 Общият съд приел, че Комисията не допуснала грешка при прилагане на правото, като приела, че нищо не давало основание да се смята, че Надзорният орган на финансовите пазари ще забрани придобиването от консорциума, впрочем той неправилно изходил от позицията, че посочените от жалбоподателя данни в производството за разрешение пред Надзорния орган на финансовите пазари не били относими и не били взети предвид от него.
 Общият съд


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/38
 Жалба, подадена на 14 ноември 2014 г. — Soprema/СХВП — Sopro Bauchemie (SOPRAPUR)
 (Дело T-763/14)
 (2015/C 073/49)
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: Holding Soprema (Страсбург, Франция) (представител: M.-R. Hirsch, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sopro Bauchemie GmbH (Висбаден, Германия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: Жалбоподателят
 Спорна марка: Посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „SOPRAPUR“ — Посочваща Европейския съюз международна регистрация No 977 642
 Производство пред СХВП: Производство по възражение
 Обжалвано решение: Решение на втори апелативен състав на СХВП от 14 август 2014 г. по преписка R 1370/2013-2
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основание
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/27
 Решение на Съда (седми състав) от 13 декември 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото херцогство Люксембург
 (Дело C-294/07) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 2004/38/ЕО - Право на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки - Липса на транспониране в определения срок)
 (2008/C 51/45)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: D. Maidani)
 Ответник: Великото херцогство Люксембург (представител: C. Schiltz)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Неприемане на необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77 и — поправки — ОВ 2004 г. L 229, стр. 35 и ОВ 2005 г. L 197, стр. 34)
 Диспозитив
 1)
 Като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите-членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО, Великото Херцогство Люксембург не е изпълнило задълженията си, произтичащи по силата на член 40 от тази директива
 2)
 Осъжда Великото Херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 211, 8.9.2007 г.


text:
 16.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/43
 Жалба, подадена на 23 март 2009 г. — Protege International/Комисия
 (Дело T-119/09)
 2009/C 113/86
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Protege International Ltd (Лондон, Обединенo кралство) (представители: D. Shefet, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Комисията от 23 януари 2009 г. относно производство по член 82 от Договора за ЕО (преписка COMP/39414 — Protégé International/Pernod Ricard).
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят иска отмяна на решението на Комисията от 23 януари 2009 г., с което последната, като достига до извода, че не е налице достатъчен интерес за Общността от продължаване на разследването, отхвърля подадената от жалбоподателя жалба срещу Pernod Ricard, в която се твърди, че последното е допуснало злоупотреби с господстващо положение на пазара на ирландско уиски, изразяващи се от една страна в заведените от Pernod Ricard съдебни дела срещу жалбоподателя във връзка с подадените от последния заявки за марките „WILD GEESE“, „WILD GEESE RARE IRISH WHISKEY“ и „WILD GEESE IRISH SOLDIERS AND HEROES“ и, от друга страна, в отказ за снабдяване.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят твърди, че:
 —
 заведените от Pernod Ricard съдебни дела имали за цел не да защитят правата на интелектуална собственост на последното върху неговата марка „WILD TURKEY“, доколкото не съществувала вероятност от объркване между конфликтните марки, а да отстранят жалбоподателя като конкурент на Pernod Ricard на пазара на ирландско уиски,
 —
 ставало въпрос за злоупотреба с господстващо положение, тъй като Pernod Ricard отказало да достави ирландско уиски на жалбоподателя поради отказа на последния да приеме условията за ограничаване на продажбите на посочените от Pernod Ricard пазари,
 —
 налице бил интерес за Общността, доколкото твръдените злоупотреби засягали различни държави-членки и територията на Общността като цяло.


text:
 11.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/16
 Жалба, подадена на 11 август 2008 г. — REWE-Zentral/СХВП — Grupo Corporativo Teype (Solfrutta)
 (Дело T-331/08)
 (2008/C 260/30)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: REWE-Zentral AG (Кьолн, Германия) (представители: A. Bognár и M. Kinkeldey, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Grupo Corporativo Teype, SL (Мадрид, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 21 май 2008 г. по преписка R 1679/2007-2, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „Solfrutta“ за стоки от класове 29, 30 и 32
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността „FRUTISOL“ за стоки от клас 32, регистрирана под No 1 687 722; испанска словна марка „FRUTISOL“ за стоки от клас 32, регистрирана под No 2 018 327
 Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно не е взел предвид твърдяната слаба отличителност на по-ранните марки. Също така, като преценява само приликата на отделните елементи на съответните марки, апелативният състав не е отчел в достатъчна степен, че най-релевантният аспект в рамките на такава преценка е общото впечатление, създадено от съответните марки.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/17
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Kehl (Германия), постъпило на 7 април 2016 г. — I
 (Дело C-195/16)
 (2016/C 260/22)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Kehl
 Страни в главното производство
 Наказателно производство срещу: I
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли правото на Европейския съюз, по-конкретно член 2 от Директива 2006/126/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно свидетелства за управление на превозни средства (наричана по-нататък „Трета директива за свидетелствата за управление“) или членове 18, 21, 45, 49 и 56 от Договора за функционирането на Европейския съюз (наричан по-нататък „ДФЕС“), да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която следва да не се признае придобито в друга държава членка разрешение за управление на моторни превозни средства, в частност като се има предвид, че това разрешение е придобито съгласно изискванията на Трета директива за свидетелствата за управление?
 2)
 Трябва ли правото на Европейския съюз, по-конкретно член 2 от Трета директива за свидетелствата за управление или членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която следва да не се признае удостоверителен документ, издаден от друга държава членка на притежател на разрешение за управление на моторни превозни средства, придобито в тази държава членка съгласно изискванията на Трета директива за свидетелствата за управление, въпреки че тази държава членка е предвидила, че удостоверителният документ е валиден само за определен срок и само на нейна територия, и въпреки че освен това удостоверителният документ не отговаря на изискванията на Трета директива във връзка с образеца на свидетелство за управление на моторни превозни средства?
 3)
 При отрицателен отговор на първия въпрос: трябва ли правото на Европейския съюз, по-конкретно член 2 от Трета директива за свидетелствата за управление или членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която водачът следва да бъде наказан за престъплението управляване на моторно превозно средство без право за управление, макар че в друга държава членка той е придобил разрешение за управление на моторни превозни средства съгласно изискванията на Трета директива, без обаче да може да докаже това с удостоверителен документ, съответстващ на утвърдения с Трета директива образец на свидетелство за управление?
 4)
 При отрицателен отговор на втория въпрос: трябва ли правото на Европейския съюз, по-конкретно член 2 от Трета директива за свидетелствата за управление или членове 18 ДФЕС, 21 ДФЕС, 45 ДФЕС, 49 ДФЕС и 56 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че не допуска правна уредба на държава членка, съгласно която, доколкото в тази държава окончателното свидетелство за управление се издава на кандидата веднага след успешното полагане на практическия изпит, следва да се накаже за извършено административно нарушение водачът, който в друга държава членка е придобил разрешение за управление на моторни превозни средства съгласно изискванията на Трета директива, но е управлявал моторно превозно средство, без да носи


text:
със себе си окончателно свидетелство за управление като доказателство за придобитата правоспособност, тъй като такова свидетелство все още не му е било издадено поради особеностите на процедурата за издаване на окончателното свидетелство за управление в тази държава членка, върху които водачът не може да влияе, а вместо него е носел административно удостоверение, че е изпълнил изискванията за придобиването на разрешение за управление на моторни превозни средства?
 (1) ОВ L 403, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 17, стр. 216.