text:
 7.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 139/20
 Жалба, подадена на 24 януари 2011 г. — AECOPS/Комисия
 (Дело T-52/11)
 2011/C 139/38
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: AECOPS — Associação de Empresas de Construção, Obras Públicas e Serviços (Лисабон, Португалия) (представители: J. da Cruz Vilaça и L. Pinto Monteiro, advogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 Да отмени в съответствие с член 263 ДФЕС решението, прието от Комисията на 27 октомври 2010 година под референтен номер 89 0979 P3, с което се намалява на 426 070 португалско ескудо размерът на финансовата помощ, одобрена с Решение C(89) 0570 на Комисията от 22 март 1989 година и в същото време се изисква връщане на сумата от 14 430,02 EUR;
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от превишаване на разумния срок за приемане на решението, което води до:
 —
 Погасяване по давност на производството: жалбоподателят счита, че към момента на приемане на обжалваното решение вече бил изтекъл четиригодишния давностен срок, предвиден в член 3 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166). От друга страна, дори и да се направи проверка за евентуално прекъсване на този давностен срок, той продължил повече от двукратния давностен срок, без да е било прието някакво решение в съответствие с предвиденото в член 3, точка 1, параграф 4 от посочения регламент. С оглед на погасяването по давност на разглежданото право, обжалваното решение трябва да се счита за незаконно и неизпълнимо;
 —
 Нарушение на принципа на правна сигурност: жалбоподателят счита, че факта, че Комисията е оставила да изминат повече от двадесет години между момента, към който се отнасят твърдените нередности и датата на приемане на окончателното решение предполага неспазване на принципа на правна сигурност. Този основен принцип на правния ред на Европейския съюз предвижда, че всяко лице има право институциите на Съюза да разгледат неговите искания в разумен срок;
 —
 Нарушение на правото на защита: жалбоподателят счита, че е нарушено неговото право на защита, тъй като изтичането на период от повече от двадесет години между момента, в който са били допуснати твърдените нередности и приемането на окончателното решение го е лишило от възможността да представи становище своевременно, тоест когато е разполагал с документите, които можели да обосноват разходите, разглеждани като неподлежащи на финансиране от Комисията.
 2.
 Второто правно основание е изведено от неизпълнението на задължението за мотивиране: жалбоподателят счита, че обжалваното решение не отговаря на изискванията за мотивиране, наложени в член 296 ДФЕС. Причините, поради които е намалена финансовата помощ, отпусната от Европейския социален фонд, не са изложени дори и накратко в обжалваното решение; също така в писмото на Instituto de Gestão do Fundo Social Europeu, с което решението


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/57
 Жалба, подадена на 17 март 2017 г. — M & K/EUIPO — Genfoot (KIMIKA)
 (Дело T-171/17)
 (2017/C 144/77)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: M & K Srl (Прато, Италия) (представител: F. Caricato, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Genfoot, Inc. (Монреал, Квебек, Канада)
 Данни за производството пред EUIPO
 Заявител на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: словна марка на Европейския съюз „KIMIKA“ — заявка за регистрация No 13 233 391
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 12 януари 2017 г. по преписка R 1206/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да приеме и установи, че подадената от жалбоподателя жалба е основателна и поради това,
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да върне преписката на EUIPO за ново разглеждане и постановяване на ново решение, като така допусне окончателната регистрация на марка на Европейския съюз No 13 233 391,
 —
 да осъди насрещната страна да заплати разноските по трите производства.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 15 от Регламент No 207/2009,
 —
 Апелативният състав допуснал грешка при преценката на вероятността от объркване между марките.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 8.9.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 211/17
 Иск, предявен на 13 юни 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Великото Херцогство Люксембург
 (Дело C-286/07)
 (2007/C 211/32)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: B. Stromsky)
 Ответник: Великото Херцогство Люксембург
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като изисква представяне на извлечение от търговския регистър за вписване на продавача при регистрирането на превозни средства, регистрирани преди това в други държави-членки и като не изисква подобно извлечение за превозните средства, регистрирани преди това в Люксембург, Великото херцогство Люксембург е нарушило задълженията си, произтичащи от член 28 от Договора за създаване на Европейската общност;
 —
 да се осъди Великото Херцогство Люксембург да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С иска на Комисията се критикуват установените от ответника условия за регистрация на превозни средства втора употреба, регистрирани преди това в друга държава-членка.
 С изискването за допълнителна документална проверка при регистрацията на споменатите превозни средства и по-специално с изискването за представяне на официално извлечение от търговския регистър за вписването на продавача на превозното средство, ответникът реално затруднявал вноса на превозни средства, регистрирани преди това в други държави-членки и по този начин препятствал свободното движение на тези стоки.
 Тази пречка, забранена от член 28 ЕО, била още по-сериозна поради факта, че засягала предимно вносните превозни средства докато превозните средства втора употреба от Люксембург явно не подлежали на същата документална проверка.
 Изтъкнатите от ответника основания за въвеждането на пречката не били основателни, по-специално доколкото същият вече разполагал със значителни средства за контрол, с които можел да провери дали разглежданите превозни средства не са предмет на трафик, както и доколкото във всички случаи е можело да бъдат предвидени не толкова радикални мерки за случаите, когато не е представено актуално извлечение от търговския регистър, като например спиране на процедурата по регистрацията за времето, необходимо на административните органи да направят съответната проверка.


text:
 23.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 389/30
 Решение на Общия съд от 18 септември 2015 г. — Petro Suisse Intertrade/Съвет
 (Съединени дела T-156/13 и T-373/14) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Субдържавно образувание - Процесуална легитимация и правен интерес - Допустимост - Право на изслушване - Задължение за уведомяване - Задължение за мотивиране - Право на защита - Явна грешка в преценката - Право на собственост))
 (2015/C 389/31)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Petro Suisse Intertrade Co. SA (Пулѝ, Швейцария) (представители: J. Grayston, solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, N. Pilkington и D. Sellers, адвокати)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и I. Rodios)
 Предмет
 Жалба за отмяна, от една страна, на Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 356, стр. 71 и поправка в ОВ L 268, 2013 г., стр. 19) и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 356, стр. 55 и поправка в ОВ L 268, 2013 г., стр. 18), и от друга страна, на решението на Съвета, съдържащо се в писмото от 14 март 2014 г., за запазване на ограничителните мерки срещу жалбоподателя
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Petro Suisse Intertrade Co. SA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 147, 25.5.2013 г.


text:
 25.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 270/41
 Решение на Общия съд от 14 юни 2016 г. — Loops/EUIPO (Форма на четка за зъби)
 (Дело T-385/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Посочваща Европейския съюз международна регистрация - Триизмерна марка - Форма на четка за зъби - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 270/46)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Loops, LLC (Доувър, Делауеър, САЩ) (представител: T. Schmidpeter, avocat)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представители: W. Schramek и A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на EUIPO от 30 април 2015 г. (преписка R 1917/2014-2) относно заявка за регистрация на триизмерен знак, състоящ се от формата на четка за зъби, като марка на Европейския съюз
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Loops, LLC да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 302, 14.9.2015 г.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/13
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия) на 2 август 2013 г. — Unitrading Ltd, друга страна в производството: Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-437/13)
 2013/C 325/21
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: Unitrading Ltd
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 1.
 Посочените в член 47 от Хартата (1) [на основните права на Европейския съюз] права водят ли до това, че съдът не може да вземе предвид резултатите от изследване, когато при доказване на произхода на внесените стоки митническите органи искат да се позоват на резултати на изследване от трето лице, които това трето лице не е оповестило нито на митническите органи, нито на декларатора, с което защитата е затруднена или няма възможност да провери или да опровергае правилността на направените изводи, а съдът е затруднен да изпълни задачата си да прецени резултатите от изследването? За отговора на този въпрос има ли различно значение фактът, че това трето лице не предоставя на митническите органи и на длъжника съответната информация с неконкретизиран аргумент, че се касае до „law enforcement sensitive information“ (чувствителна по отношение на сигурността информация)?
 2.
 Посочените в член 47 от Хартата права водят ли до това, че когато не могат да оповестят проведеното изследване, въз основа на което се основава приемането на определен произход на стоките и резултатите от изследването се оспорват обосновано, митническите органи следва да подкрепят длъжника, доколкото е разумно да се изисква това от тях, в искането му за негова сметка да се предприеме изследване и/или вземане на проби в посочената от него държава износител?
 3.
 За отговора на първия и втория въпрос има ли различно значение фактът, че ограничен период от време след уведомяването за дължими мита все още са съществували части от пробите на стоката, които биха могли да бъдат предоставени на длъжника за изследване от друга лаборатория, дори и ако изводът от такова изследване не променя факта, че резултатът на включената от митническите органи лаборатория не може да бъде проверен, така че и съдът, в случай че другата лаборатория установи твърдения от длъжника произход, не би имал възможност да сравни резултатите от двете лаборатории по отношение на тяхната надеждност? При утвърдителен отговор: трябва ли митническите органи да укажат на длъжника, че все още са налице части от пробата на стоката и той може да изиска тези проби за едно такова изследване?
 (1) ОВ C 364, стр. 1.


text:
 31.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/7
 Решение на Съда (първи състав) от 11 юли 2013 г. (преюдициално запитване от Fővárosi Törvényszék — Унгария) — Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág/Magyar Állam
 (Дело C-409/11) (1)
 (Използване на моторни превозни средства - Застраховка „Гражданска отговорност“ - Директива 72/166/ЕИО - Член 3, параграф 1 - Директива 84/5/ЕИО - Член 1, параграф 4, първа алинея - Неплатежоспособност на застрахователя - Неизплащане на обезщетение от организацията, отговорна за обезщетяване на вредите)
 2013/C 252/09
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Fővárosi Törvényszék
 Страни в главното производство
 Ищци: Gábor Csonka, Tibor Isztli, Dávid Juhász, János Kiss, Csaba Szontág
 Ответник: Magyar Állam
 Предмет
 Преюдициално запитване — Fővárosi Bíróság — Тълкуване на Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка (ОВ L 103, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 10) — Задължение на държавите членки да вземат необходимите мерки, за да може всички задължителни застраховки „Гражданска отговорност“ да покриват цялата територия на Общността — Отнемане на разрешителното на дружество за застраховане на моторни превозни средства, което поражда задължение за частноправните субекти, сключили договор с това дружество, да отговарят с личното си имущество за вредите, причинени на трети лица — Отговорност на държавата в случай на неправилно транспониране на директива
 Диспозитив
 Член 3, параграф 1 от Директива 72/166/ЕИО на Съвета от 24 април 1972 година относно сближаване на законодателствата на държавите членки относно застраховката „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства и за прилагане на задължението за сключване на такава застраховка, изменена с Директива 2005/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 май 2005 г., във връзка член 1, параграф 4 от Втора директива 84/5/ЕИО на Съвета от 30 декември 1983 година относно сближаването на законодателствата на държавите членки, свързани със застраховките „Гражданска отговорност“ при използването на моторни превозни средства, изменена с Директива 2005/14, трябва да се тълкува в смисъл, че не включва сред задълженията, налагани от тази разпоредба на държавите членки, задължението за създаване на орган, който да гарантира обезщетяването на пострадалите от пътнотранспортни произшествия в хипотезата, в която отговорните за причиняването на вредите лица са сключили застраховка, покриваща тяхната гражданска отговорност, свързана с използването на моторните превозни средства, но застрахователят е изпаднал в неплатежоспособност.
 (1) ОВ C 347, 26.11.2011 г.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/32
 Определение на Съда (шести състав) от 3 юли 2014 г. (преюдициално запитване от Sozialgericht Duisburg — Германия) — Ana-Maria Talasca, Angelina Marita Talasca/Stadt Kevelaer
 (Дело C-19/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Липса на достатъчно уточнения относно фактическия и правен контекст на спора в главното производство, както и относно причините, поради които е необходим отговор на преюдициалния въпрос - Явна недопустимост))
 2014/C 315/51
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Sozialgericht Duisburg
 Страни в главното производство
 Ищци: Ana-Maria Talasca, Angelina Marita Talasca
 Ответник: Stadt Kevelaer
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Sozialgericht Duisburg (Германия) с акт от 17 декември 2013 г., е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 142, 12.5.2014 г.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/16
 Решение на Общия съд от 11 април 2013 г. — CBp Carbon Industries/СХВП (CARBON GREEN)
 (Дело T-294/10) (1)
 (Марка на Общността - Международна регистрация, посочваща Европейската общност - Словна марка на Общността „CARBON GREEN“ - Абсолютни основания за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 147/26
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CBp Carbon Industries, Inc. (Tortola, Британски Вирджински острови, Обединено кралство) (представители: S. Malynicz, barrister, и J. Fish, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на първи апелативен състав на СХВП от 21 април 2010 г. (преписка R 1361/2009-1) относно заявка за регистрация на словния знак „CARBON GREEN“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда CBp Carbon Industries, Inc. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 260, 25.9.2010 г.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/22
 Определение на съдията по обезпечителното производство от 8 септември 2011 г. — Fulmen/Съвет
 (Дело T-439/10 R)
 (Обезпечително производство - Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран за предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на финансови средства и икономически ресурси - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
 2011/C 319/46
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Fulmen (Техеран, Иран) (представител: A. Kronshagen)
 Ответник: Съвет на европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis, T. Scharf и E. Cujo)
 Предмет
 Искане за спиране на изпълнението на следните обжалвани актове по отношение на жалбоподателя:
 —
 Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39),
 —
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, стр. 25),
 —
 Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 281, стр. 81),
 —
 Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля искането за допускане на обезпечителна мярка.
 2.
 Не се произнася по съдебните разноски.


text:
 24.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 366/34
 Определение на Общия съд от 11 октомври 2012 г. — Cervelli/Комисия
 (Дело T-622/11 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Надбавка за експатриране - Искане за преразглеждане - Нови факти - Явно неоснователна жалба)
 2012/C 366/67
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Francesca Cervelli (Брюксел, Белгия) (представител: J. García-Gallardo Gil-Fournier, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и V. Joris)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (трети състав) от 12 септември 2011 г. по дело Cervelli/Комисия (F-98/10, все още непубликувано в Сборника) с искане за отмяна на това определение
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда г-жа Francesca Cervelli да понесе направените от нея в настоящото производство съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 32, 4.2.2012 г.


text:
 28.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 126/6
 Преюдициално запитване, отправено от Curtea de Apel Alba Iulia (Румъния) на 14 февруари 2012 г. — SC Mora IPR SRL/Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu и Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu
 (Дело C-79/12)
 2012/C 126/11
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Curtea de Apel Alba Iulia
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: SC Mora IPR SRL
 Ответник: Direcția Generală a Finanțelor Publice Sibiu и Direcția Județeană pentru Accize și Operațiuni Vamale Sibiu
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 211 от Директива 2006/112/ЕО (1) да се тълкува в смисъл, че той не допуска въвеждането на допълнително условие (като получаването — за определен период — на сертификат за отложено плащане при условия, определени със заповед на министъра на икономиката и финансите), в допълнение на условието за извършване на вписването в справката-декларация по ДДС, в тежест на облагаемите лица, на които е разрешено да не плащат дължимия ДДС за вноса на митническите органи?
 2.
 Следва ли член 26, алинея 2, член 28, член 30 и член 107, алинея 1 от Договора за функционирането на Европейския съюз да се тълкуват в смисъл, че те не допускат нееднократна намеса на законодателя от вида на предвидената в точки 1 и 2 от Ordonanța de Urgenta Nr. 22 от 28 март 2007 г., съответно точка 69 от Ordonanța de Urgenta Nr. 106 от 4 октомври 2007 г., с които разпоредбите на член 157, алинея 4 от Codul fiscal са изменени така, че само на някои от всички задължени по ДДС лица (които са извършили или за които се приема, че са извършили вноса след 15 април 2007 г. и имат сертификат за отложено плащане), намиращи се в идентично положение (държат стоки на временен внос от предприсъединителния период), се разрешава да не плащат ДДС на митническата служба?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/5
 Решение на Съда (първи състав) от 15 септември 2011 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Land Hessen/Franz Mücksch OHG
 (Дело C-53/10) (1)
 (Околна среда - Директива 96/82/ЕО - Контрол на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества - Предотвратяване - Подходящи разстояния между предприятията, където има големи количества опасни вещества, и площите за обществено ползване)
 2011/C 319/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Land Hessen
 Ответник: Franz Mücksch OHG
 В присъствието на: Merck KGaA
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на член 12, параграф 1 от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества (ОВ L 10, стp. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 8), изменена с Регламент (ЕО) No 1137/2008 на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година за адаптиране към Решение 1999/468/ЕО на Съвета на някои актове, за които се прилага процедурата, предвидена в член 251 от Договора, във връзка с процедурата по регулиране с контрол (ОВ L 311, стp. 1) — Предотвратяване на големи аварии — Обхват на задължението на държавите членки да гарантират, че в политиките им за използване на земята се взема предвид в дългосрочен план нуждата от запазване на подходящото разстояние между обществените места и предприятията, в които съществуват големи количества опасни вещества — Изграждане на градински център в близост до такова предприятие — Съществуване на редица други магазини в същия рисков район
 Диспозитив
 1.
 Член 12, параграф 1 от Директива 96/82/ЕО на Съвета от 9 декември 1996 година относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества, изменена с Директива 2003/105/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 2003 година, трябва да се тълкува в смисъл, че задължението на държавите членки да гарантират, че се взема предвид в дългосрочен план нуждата от запазване на подходящи разстояния между предприятията, обхванати от посочената директива, от една страна, и сградите за обществено ползване, от друга страна, се налага и на публичен орган като община Дармщат (Германия), който отговаря за издаването на разрешенията за строеж, и то дори при положение че той упражнява това правомощие при условията на обвързана компетентност.
 2.
 Задължението, предвидено в член 12, параграф 1 от Директива 96/82, изменена с Директива 2003/105, да се взема предвид в дългосрочен план нуждата от запазване на подходящи разстояния между предприятията, обхванати от посочената директива, от една страна, и сградите за обществено ползване, от друга страна, не налага на компетентните национални органи да забранят установяването на сграда за обществено ползване при обстоятелства като тези по делото в главното производство. Обратно, това задължение не допуска национално законодателство, което предвижда, че трябва императивно да се издаде разрешение за установяването на такава сграда, без рисковете, свързани с установяването в рамките на периметъра на посочените разстояния, да са били надлежно оценени на етапа на планирането или на този на индивидуалното решение.
 (1) ОВ C 113 от


text:
 23.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 288/24
 Жалба, подадена на 23 август 2010 г. от Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH срещу решението на Общия съд (четвърти състав), постановено на 7 юли 2010 г. по дело T-60/09, Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Stabilator sp. z o.o.
 (Дело C-418/10)
 ()
 (2010/C 288/42)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Herhof-Verwaltungsgesellschaft mbH (представители: A. Zinnecker и S. Müller, Rechtsanwälte)
 Други страни в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели), Stabilator sp. z o.o.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Общия съд на Европейския съюз от 7 юли 2010 г. по дело T-60/09,
 —
 да се постанови окончателно решение по спора и да се уважат исканията на жалбоподателя, направени в първоинстанционното производство,
 —
 при условията на евентуалност, да се отмени решението на Общия съд, посочено в точка 1 и делото да се върне на Общия съд за ново разглеждане,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 1.
 На първо място, според жалбоподателя самите мотиви на обжалваното съдебно решение са противоречиви: от една страна, Общият съд признава, че апелативният състав е разгледал единствено какъв вид предприятия предлагат конфликтните стоки и услуги и заради това преценил неправилно кръга на въпросните предприятия вероятно вследствие на твърде тясното, поради общата преценка на стоките и услугите, тълкуване на списъка, регистриран за по-ранната марка. От друга страна, според жалбоподателя на въпроса дали апелативният състав е допуснал грешки в преценката може да се отговори само след като се провери „съответната преценка от страна на апелативния състав на всяка стока и услуга, посочена в заявката“, като Общият съд впоследствие сам пристъпил към такава индивидуална проверка — каквато апелативният състав не е извършил — за да направи извода, че апелативният състав не е допуснал грешки в преценката. По мнение на жалбоподателя тази непоследователност има неблагоприятни последици за него, понеже при индивидуалните сравнения, които Общият съд прави, той винаги се позовава на „цялостното сравнение“, извършено от апелативния състав с оглед на сектори, поради което дължащото се на това обстоятелство тясно тълкуване на списъка със стоките и услугите на по-ранната марка също няма как да бъде прието.
 2.
 На второ място, според жалбоподателя Общият съд е нарушил член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, доколкото при всяко от направените от последния индивидуални сравнения на списъците със стоки и услуги на конфликтните марки същият ги тълкува твърде тясно в светлината на цялостното сравнение на релевантните сектори и така изопачава съдържанието на тези списъци, и следователно произтичащите от тях обстоятелства като вида, употребата, предназначението и адресатите на съответните стоки и услуги.
 3.
 На трето място, според жалбоподателя Общият съд е нарушил член 65 от Регламент No 207/2009 и своя процедурен правилник, в частност изразения в него принцип на общностното право на изслушване пред съд, доколкото Общият съд не е допуснал конкретни документи, въпреки че за жалбоподателя не е било възможно да ги представи пред СХВП, тъй


text:
 13.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/16
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesverwaltungsgericht (Германия) на 29 януари 2013 г. — Martin Grund/Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
 (Дело C-47/13)
 2013/C 108/34
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Martin Grund
 Ответник: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
 Участник в производството: Vertreter des Bundesinteresses beim Bundesverwaltungsgericht
 Преюдициален въпрос
 Представлява ли дадена земеделска земя „постоянно пасище“ по смисъла на член 2, точка 2 от Регламента (1), когато понастоящем и най-малко от пет години тя се използва за отглеждане на трева или други тревисти фуражни растения, но през този период земята е разоравана и вместо досегашното тревисто фуражно растение (в настоящия случай: тревна смес с детелина) е засадено друго тревисто фуражно растение (в настоящия случай: тревиста селскостопанска култура), или в тези случаи е налице сеитбооборот, който изключва възникването на постоянно пасище?
 (1) Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 56 стр. 210).


text:
 27.10.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 380/14
 Жалба, подадена на 23 юни 2014 г. — Ertico — Its Europe/Комисия
 (Дело T-499/14)
 2014/C 380/19
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: European Road Transport Telematics Implementation Coordination Organisation — Intelligent Transport Systems & Services Europe (Ertico — Its Europe) (Брюксел, Белгия) (представители: M. Wellinger и K. T'Syen, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на групата по утвърждаването на Европейската комисия от 15 април 2014 г., в което се посочва, че жалбоподателят не представлява микро-, малко или средно предприятие по смисъла на Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията от 6 май 2003 година относно определението за микро-, малки и средни предприятия (ОВ L 124, стр. 36), и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски в настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 С първото основание твърди, че изводът на групата по утвърждаването, че жалбоподателят не представлява микро-, малко или средно предприятие, се основава на явно неправилно тълкуване на член 3, параграф 4 от приложението към Препоръка 2003/361/ЕО на Комисията.
 2.
 С второто основание твърди, че като е стигнала до извода, че жалбоподателят не представлява микро-, малко или средно предприятие, и като е оставила възможност на Комисията да иска възстановяване на по-рано предоставената на жалбоподателя безвъзмездна финансова помощ по седма рамкова програма, групата по утвърждаването е нарушила основните принципи на европейското право на: i) добра администрация, ii) правна сигурност, и iii) защита на оправданите правни очаквания на жалбоподателя.
 3.
 С третото основание твърди, че групата по утвърждаването е нарушила правото на защита на жалбоподателя и принципа на добра администрация, тъй като не е предоставила възможност на жалбоподателя ефективно да изложи своята гледна точка.
 4.
 С четвъртото основание твърди, че групата по утвърждаването не е изпълнила задължението си да мотивира надлежно своето решение.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/9
 Иск, предявен на 17 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-401/08)
 (2008/C 327/15)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: B. Schima и A. Sipos)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 1. Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 11, параграф 1, буква в) от Директива 96/82/EО на Съвета от 9 декември 1996 година (1) относно контрола на опасностите от големи аварии, които включват опасни вещества, доколкото компетентните австрийски власти не са съставили планове за извънредни ситуации извън предприятията за всички предприятия, за които се прилага член 9 от тази директива.
 —
 2. Република Австрия следва да се осъди да заплати разноските по производството.
 Правни основания и основни доводи
 Ищецът твърди, че член 11, параграф 1, буква в) от Директива 96/82/EО изисквал от държавите-членки да гарантират за всички предприятия, за които се прилага член 9 от тази директива, че определените за тази цел органи ще съставят план за извънредни ситуации извън предприятието относно мерките, които се вземат извън него. Според него тези планове за извънредни ситуации извън предприятието трябвало да съдържат не само информация относно предпазните мерки, които следвало да се вземат на обекта и извън обекта, но и да информират обществеността относно аварията и съответното поведение в случай на такава. Освен това плановете за извънредни ситуации трябвало съдържат по-конкретно информация относно спасителните служби на другите държави-членки в случай на голяма авария с възможни трансгранични последици.
 Според ищеца с настоящия иск се цели да се установи, че като не е съставила планове за извънредни ситуации извън предприятията за всички предприятия, за които се прилага член 9 от тази директива, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по член 11, параграф 1, буква в) от Директива 96/82/EО.
 (1) ОВ L 10, 14.1.1997 г., стp. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 4, стр. 8.


text:
 23.2.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/2
 Определение на Съда (четвърти състав) от 13 декември 2012 г. (преюдициално запитване от Commissione tributaria provinciale di Parma — Италия) — Danilo Debiasi/Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
 (Дело C-560/11) (1)
 (Член 53, параграф 2 и член 94 от Процедурния правилник на Съда - Явна недопустимост - Член 99 от Процедурния правилник - Отговор, който не оставя място за разумно съмнение - Данъчни въпроси - ДДС - Член 17, параграф 2, буква a) от Шеста директива ДДС - Приспадане на данъка, платен за получена доставка - Частни или публични оператори в здравния сектор, упражняващи освободена дейност - Национална правна уредба, която изключва приспадането на данъка, свързан с придобиването на стоки или услуги, използвани в рамките на освободените дейности - Частично облагане с ДДС)
 2013/C 55/02
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Commissione tributaria provinciale di Parma
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Danilo Debiasi
 Ответник: Agenzia delle Entrate Ufficio di Parma
 Предмет
 Преюдициално запитване — Commissione tributaria provinciale di Parma — Тълкуване на член 17, параграф 2, буква а) от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1) — Приспадане на платения по получени доставки данък — Частни или публични оператори в здравния сектор, упражняващи освободена дейност — Национална правна уредба, която изключва приспадането на данъка, свързан с придобиването на стоки или услуги, използвани в рамките на посочените освободени дейности
 Диспозитив
 Член 17, параграфи 2 и 5, както и член 19 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която не разрешава приспадането на данъка върху добавената стойност, платен за получени доставки на стоки и услуги, използвани за нуждите на освободени дейности, и която в резултат от това предвижда, че правото на приспадане на този данък на данъчнозадължено лице, осъществяващо освободени и облагаеми доставки, се изчислява пропорционално в съответствие със съотношението между стойността на операциите с право на приспадане и общата стойност на операциите, извършени през годината, включително освободените здравно-медицински услуги.
 (1) ОВ C 25, 28.1.2012 г.


text:
 19.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 340/42
 Жалба, подадена на 8 септември 2011 г. — ZZ/Комитет на регионите
 (Дело F-86/11)
 2011/C 340/89
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: L. Levi, avocat)
 Ответник: Комитет на регионите
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, с което не се признава инвалидността на жалбоподателя за професионална по смисъла на член 78, параграф 5 от Правилника.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Бюрото на Комитета на регионите от 10 септември 2010 г., доколкото същото, потвърждавайки заключението на комисията по инвалидност, отказва да признае инвалидността на жалбоподателя за професионална по смисъла на член 78, параграф 5 от Правилника,
 —
 доколкото е необходимо, да се отмени решението на Комитета на регионите от 20 май 2011 г., връчено на 1 юни 2011 г., с което се отхвърля жалбата, подадена от жалбоподателя по административен ред,
 —
 да се осъди Комитетът на регионите да изплати обезщетение за претърпените неимуществени вреди в размер на 10 000 EUR,
 —
 да се осъди Комитетът на регионите да възстанови разходите на жалбоподателя, свързани с процедурата за установяване на инвалидност от започването ѝ, включително тези по обжалването,
 —
 да се осъди Комитетът на регионите да заплати съдебните разноски;


text:
 26.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/27
 Жалба, подадена на 2 март 2015 г. — Република Гърция/Комисия
 (Дело T-112/15)
 (2015/C 171/32)
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: I.-K. Chalkias, G. Kanellopoulos, E. Leftheriotou и A.-E. Vasilopoulou)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение за изпълнение на Комисията от 19 декември 2014 година за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на селското стопанство (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР) (нотифицирано под номер С (2014) 10135) (ОВ L 369, стр. 71), в частта, в която се изключват от финансиране от страна на Европейския съюз разходите, направени в сектора на помощите за площи през референтната 2008 г. и съответстващи на: a) 10 % от общия размер на разходите за помощи за пасбища, б) 5 % от общия размер на разходите за свързани с тях допълнителни помощи, и в) 5 % от общия размер на разходите в сектора на развитието на селските райони.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага следните основания в подкрепа на своята жалба.
 1.
 С оглед на корекцията от 10 %, наложена по отношение на пасбищата:
 —
 с първото основание за отмяна се твърди, че погрешно е изтълкувана и приложена разпоредбата на член 2 от Регламент (ЕО) No 796/2004 (1) на Комисията от 21 април 2004 година във връзка с определението за пасбище, поради недостатъчни мотиви и в нарушение на принципа на пропорционалност.
 2.
 С оглед на корекцията от 5 %, наложена за свързаните с площите допълнителни помощи и във връзка с мерките за развитие на селските райони:
 —
 с второто основание за отмяна се твърди, че финансовата корекция от 5 % за свързаните с площите допълнителни помощи е наложена въз основа на допусната фактическа грешка с недостатъчни мотиви и в нарушение на правото на пропорционалност;
 —
 с третото основание за отмяна жалбоподателят твърди, че финансовата корекция от 5 %, предвидена за помощите от втория стълб, е наложена неоснователно, като при всички случаи направената от Комисията преценка се основава на фактическа грешка и е явно непропорционална спрямо предвидените в нейното заключение рискове по отношение на втория стълб. В частност, що се отнася до мярка 214 от Програмата за развитие на селските райони, се твърди, че приложената корекция е отчасти повторна по отношение на същия предмет, поради което тя е неправомерна и трябва да бъде отменена.
 (1) Регламент (ЕО) No 796/2004 на Комисията от 21 април 2004 година за определяне на подробни правила за прилагане на интегрираната система за администриране и контрол, кръстосано спазване и модулация, предвидени в Регламент (ЕО) No 1782/2003 на Съвета относно установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски производители (ОВ L 141, стр. 18; Специално издание на български език, 2007 г.,


text:
20150731058617092015/C 270/493442015TC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150701394021Дело T-344/15: Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — Франция/Комисия
 ---documentbreak--- C2702015BG3910120150701BG0049391402Жалба, подадена на 1 юли 2015 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-344/15)2015/C 270/49Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Френска република (представители: F. Alabrune, G. de Bergues, D. Colas и F. Fize)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решение на Европейската комисия GESTDEM 2014/6046 от 21 април 2015 г. относно потвърдителното искане за достъп до документи по силата на Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 г. относно достъпа до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на член 4, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 1049/2001 (
 1
 ), който предвижда, че държава членка може да поиска от институция да не оповестява документ, издаден от тази държава, без да има предварителното ѝ съгласие.
 2.
 Второто основание, изтъкнато при условията на евентуалност, е изведено от нарушение на задълженото за мотивиране що се отнася до неприлагането на изключението, предвидено в член 4, параграф 2, трето тире от Регламент (ЕО) No 1049/2001.
 3.
 Третото основание, изтъкнато при условията на евентуалност спрямо предходното, е изведено от нарушение на член 4, параграф 2, второ и трето тире от Регламент (ЕО) No 1049/2001. Жалбоподателят поддържа, че Комисията е можело да откаже достъпа до документите, представени от френските власти в рамките на процедурата, предвидена в Директива 98/34/ЕО (
 2
 ), доколкото посочената процедура представлява дейност по разследване по смисъла на посочения по-горе член.
 (
 1
 ) Регламент (ЕО) No 1049/2001 на Европейския парламент и на Съвета от 30 май 2001 година относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, на Съвета и на Комисията (ОВ L 145, стр. 43; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 76).
 (
 2
 ) Директива 98/34/EО на Европейския Парламент и на Съвета от 22 юни 1998 година за определяне на процедура за предоставяне на информация в областта на техническите стандарти и регламенти (ОВ L 204, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 23, стр. 207).


text:
 27.7.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 245/15
 Решение на Общия съд от 12 юни 2015 г. — Plantavis и NEM/Комисия и ЕОБХ
 (Дело T-334/12) (1)
 ((Защита на потребителите - Здравни претенции за храните - Регламент (ЕС) No 432/2012 - Жалба за отмяна - Подзаконов акт, който не включва мерки за изпълнение - Пряко засягане - Допустимост - Регламент (ЕО) No 1924/2006 - Възражение за незаконосъобразност - Регистър на здравните претенции))
 (2015/C 245/18)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Plantavis GmbH (Берлин, Германия) и NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten eV (Лаудерт, Германия (представител: T. Büttner, адвокат)
 Ответници: Европейска комисия (представители: L. Pignataro-Nolin и S. Grünheid) и Eвропейски орган за безопасност на храните (EFSA) (представители: D. Detken, подпомаган от R. Van der Hout и A. Köhler, адвокати)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника — Комисия: Европейски парламент (представители: J. Rodrigues и P. Schonard)
 Встъпила страна в подкрепа на ответниците — Комисия и ЕОБХ: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Simm и I. Šulce)
 Предмет
 Искане за отмяна, от една страна, на Регламент (ЕО) No 1924/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 20 декември 2006 година относно хранителни и здравни претенции за храните (ОВ L 404, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 18, стр. 244), и от друга страна, на Регламент (ЕС) No 432/2012 на Комисията от 16 май 2012 година за създаване на списък на разрешените здравни претенции за храни, различни от претенциите, които се отнасят до намаляване на риска от заболяване и до развитието и здравето на децата (ОВ L 136, стр. 1), както и на Регистъра на хранителните и здравните претенции относно храни, публикуван на интернет сайта на Комисията.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Plantavis GmbH и NEM, Verband mittelständischer europäischer Hersteller und Distributoren von Nahrungsergänzungsmitteln & Gesundheitsprodukten eV да понесат, освен направените от тях съдебни разноски, и съдебните разноски, направени от Европейската комисия и Европейския орган за безопасност на храните (ЕОБХ).
 3)
 Съветът на Европейския съюз и Европейският парламент понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 311, 13.10.2012 г.


text:
 7.1.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/26
 Жалба, подадена на 24 октомври 2011 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-109/11)
 2012/C 6/48
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: F. Frabetti, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяна на част от доклада за оценка на жалбоподателя за периода между 1 януари и 31 декември 2009 г.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени доклада за оценка на жалбоподателя за периода от 1 януари 2009 г. до 31 декември 2009 г., по-конкретно изготвената от ЕВРОСТАТ част от този доклад, за същия период,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 10.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/3
 Решение на Съда (четвърти състав) от 10 април 2014 г. — Areva/Alstom SA, T&D Holding, по-рано Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, по-рано Areva T&D SA, Alstom Grid AG, по-рано Areva T&D AG, Европейска комисия
 (Съединени дела C-247/11 P и C-253/11 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Картели - Пазар на проекти за комутационни апарати с газова изолация - Отговорност на дружествата майки за неправомерното поведение на техните дъщерни дружества - Задължение за мотивиране - Солидарна отговорност за заплащането на глобата - Понятие за предприятие - „Фактическа“ солидарност - Принципи на правна сигурност и на индивидуализиране на наказанията и санкциите - Принципи на пропорционалност и на равно третиране))
 2014/C 175/03
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Areva (представители: A. Schild, C. Simphal и E. Estellon, avocats) (C-247/11 P), Alstom SA, T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, Alstom Grid AG (C-253/11 P) (представители: J. Derenne, A. Müller-Rappard и M. Lagrue, avocats)
 Други страни в производството: Alstom SA, T&D Holding, по-рано Areva T&D Holding SA, Alstom Grid SAS, по-рано Areva T&D SA, Alstom Grid AG, по-рано Areva T&D AG (представители: J. Derenne, A. Müller-Rappard и M. Lagrue, avocats), Европейска комисия (представители V. Bottka и N. von Lingen), Areva (представители: A. Schild, C. Simphal и E. Estellon, avocats)
 Предмет
 Жалби срещу Решение на Общия съд (втори състав) от 3 март 2011 г. по дело Areva и др./Комисия (съединени дела T-117/07 и T-121/07), с което Общият съд частично отхвърля жалбата за отмяна на Решение C (2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. относно производство по член 81 ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.899) — Комутационни апарати с газова изолация — Нарушение на правото на защита — Неспазване на задължението за мотивиране — Солидарна отговорност за заплащането на глобата — Отговорност за неправомерното поведение
 Диспозитив
 1)
 Отменя точка 3, второ тире от диспозитива на Решение на Общия съд на Европейския съюз от 3 март 2011 г. по дело Areva и др./Комисия (T-117/07 и T-121/07).
 2)
 Отменя член 2, буква в) от Решение C (2006) 6762 окончателен на Комисията от 24 януари 2007 г. относно производство по член [81 ЕО] и член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/F/38.899 — Комутационни апарати с газова изолация).
 3)
 За нарушенията, установени в член 1, букви б)—е) от Решение C (2006) 6762 окончателен, се налага глоба от 27 795 000 EUR на Alstom, солидарно с Alstom Grid SAS, и глоба от 20 400 000 EUR на Areva SA, на T&D Holding SA и на Alstom Grid AG, солидарно с Alstom Grid SAS.
 4)
 Отхвърля жалбите в останалата им част.
 5)
 Осъжда Европейската комисия да понесе, освен направените от нея съдебни разноски във връзка с първоинстанционното производство и с производствата по обжалване, и една пета от съдебните разноски, направени от Areva SA, Alstom SA, T&D Holding SA, Alstom Grid SAS и Alstom Grid AG във връзка с първоинстанционното производство и с производствата по обжалване.
 6)
 Areva SA, Alstom SA, T&D Holding SA,


text:
 25.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 272/44
 Жалба, подадена на 1 септември 2008 г. — L'Oréal/СХВП — (BOTOCYL)
 (Дело T-357/08)
 (2008/C 272/87)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: L'Oréal SA (Clichy, Франция) (представители: адв. A von Mühlendahl и адв. J. Pagenberg)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Allergan, Inc. (Irvine, Съединени щати)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 5 юни 2008 г. по Преписка R 865/2007-1,
 —
 да се отхвърли жалбата, подадена от другата страна в производството пред апелативния състав, срещу решението на отдела по заличаването на ответника, прието на 4 април 2007 г. по Преписка 1120 C,
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските, включително направените в производството пред апелативния състав, и
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати разноските, включително направените от жалбоподателя пред апелативния състав, в случай че тя встъпи в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Регистрирана марка на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: Словна марка „BOTOCYL“ за стоки от клас 3 — Марка на Общността No 2.782.282
 Притежател на марката на Общността: Жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на марката на Общността: Другата страна в производството пред апелативния състав
 Право върху марката на страната, която иска обявяване на недействителността: Фигуративна марка на Общността No 2.015.832 „BOTOX“ за стоки от клас 5; Фигуративна марка на Общността No 2.575.371 „BOTOX“ за стоки от клас 5; Фигуративна марка на Общността No 1.923.986 „BOTOX“ за стоки от класове 5 и 16; Словна марка на Общността No 1.999.481 „BOTOX“ за стоки от клас 5; различни регистрации на марката „BOTOX“ в държавите-членки на Европейските общности.
 Решение на отдела по заличаването: Отхвърляне на искането за обявяване на недействителност
 Решение на апелативния състав: Отмяна на решението на отдела по заличаването
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент на Съвета No 40/94, доколкото не са налице доказателства, че към относимия момент по-ранните марки са се ползвали с добра репутация, тъй като конфликтните марки не са достатъчно подобни, доколкото освен това няма доказателство, че ползването на регистрираната марка на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност, би нанесло вреда на отличителните белези и на добрата репутация на по-ранните марки и няма доказателство за това, че жалбоподателят е приел без основателна причина, регистрираната марка на Общността, предмет на искането за обявяване на недействителност; нарушение на член 73 от Регламент на Съвета No 40/94, доколкото оспорваното решение не съдържа мотивите, на които е обосновано.


text:
 13.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 238/3
 Жалба, подадена на 2 март 2011 г. от Кралство Нидерландия срещу решението, постановено от Общия съд (първи разширен състав) на 16 декември 2010 г. по съединени дела T-231/06 и T-237/06, Кралство Нидерландия (T-231/06) и Nederlandse Omroep Stichting (NOS) (T-237/06)/Европейска комисия
 (Дело C-105/11 P)
 2011/C 238/04
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Нидерландия (представители: C.M. Wissels и M. Noort)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Stichting Nederlandse Publieke Omroep, по-рано Nederlandse Omroep Stichting (NOS)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени Решението на Общия съд от 16 декември 2010 г. по съединени дела T-231/06 и T-237/06
 —
 да се произнесе по делото, като отмени Решение 2008/136/ЕО (1) на Комисията от 22 юни 2006 г., доколкото в него тя заключава, че сума в размер на 42 457 милиона евро трябва да бъде квалифицирана като нова помощ и трябва да бъде възстановена като част от обща сума в размер на 76 327 милиона евро (ведно с лихвите)
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, включително тези за производството, състояло се пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си жалбоподателят поддържа, че Общият съд е нарушил правото на Съюза, като е изходил от неточно тълкуване на разпоредбите на член 107, параграф 1 ДФЕС във връзка с член 108, параграфи 1 и 3 ДФЕС и член 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 659/1999 (2) и като не е, или най-малкото не е мотивирал в достатъчна степен своите заключения.
 Жалбата почива на следното:
 1.
 решавайки, че изплащането представлява нова помощ, Общият съд се основава погрешно на обстоятелството, че 109a от Закона за медиите е въведен след влизането в сила на Договора;
 2.
 решавайки, че изплащането представлява нова помощ, Общият съд се основава погрешно на критерия, според който тази помощ отговаря на „специфични нужди“ (на обществения радиотелевизионен оператор);
 3.
 решавайки, че изплащането представлява нова помощ, Общият съд се основава погрешно на съображението, че по този начин общественият радиотелевизионен оператор се е ползвал от (допълнително) прекалено завишено подпомагане. Размерът на евентуалното завишено подпомагане не е определящ, за да се отговори на въпроса дали изплащането на средства представлява нова помощ. При всички случаи заключенията на Общия съд не са мотивирани в достатъчна степен;
 4.
 Общият съд е приел погрешно, че за да отговори на въпроса дали изплатените средства представляват нова помощ, източникът на изплащането е без значение. Така, Общият съд пренебрегва разликата между нова и съществуваща помощ. При всички случаи заключенията на Общия съд не са мотивирани в достатъчна степен;
 5.
 Общият съд е решил без наличието на достатъчно мотиви, че не може да се приеме, че изплатените резерви произхождат от годишното финансиране на общественото радио- и телевизионно разпространение и следователно от съществуваща помощ;
 6.
 Общият съд е решил без наличието на достатъчно мотиви, че изплатените средства произтичат от ad hoc финансиране и следователно представляват нова помощ;
 7.
 въпреки че мотивите на Общия съд, предмет на критика по-горе, следва да бъдат разглеждани в тяхната взаимовръзка, те не могат да обосноват


text:
заключението, че изплащането на средства представлява нова помощ.
 (1) Решение 2008/136/ЕО на Комисията от 22 юни 2006 година относно ad hoc финансирането на обществените радио- и телевизионни разпространители в Нидерландия C 2/2004 (ex NN 170/2003) (ОВ L 49, стp. 1).
 (2) Регламент на Съвета от 22 март 1999 година за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41).


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/17
 Определение на Съда (пети състав) от 6 декември 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunalul Dolj — Румъния) — Adrian Băilă/Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu
 (Дело C-377/10) (1)
 (Преюдициално запитване - Липса на връзка с действителността или с предмета на спора по главното производство - Недопустимост)
 2011/C 63/31
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Dolj
 Страни в главното производство
 Ищец: Adrian Băilă
 Ответник: Administrația Finanțelor Publice a Municipiului Craiova, Administrația Fondului pentru Mediu
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunalul Dolj — Регистрация на употребявани превозни средства, регистрирани по-рано в други държави членки — Екологичен данък върху моторните превозни средства при първата им регистрация в дадена държава членка — Съвместимост на националната правна уредба с член 110 ДФЕС — Временно освобождаване на превозни средства с някои характеристики
 Диспозитив
 Преюдициалното запитване, отправено от Tribunalul Dolj с акт от 9 юни 2010 г., е явно недопустимо.
 (1) ОВ C 274, 9.10.2010 г.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/62
 Решение на Общия съд от 30 май 2013 г. — Moselland/СХВП — Renta Siete (DIVINUS)
 (Дело T-214/10) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността „DIVINUS“ - По-ранна национална фигуративна марка „MOSELLAND Divinum“ - Наличие, валидност и обхват на защитата на по-ранното право - Доказване)
 2013/C 225/139
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Moselland eG — Winzergenossenschaft (Bernkastel-Kues, Германия) (представител: M. Dippelhofer, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално S. Schäffner, впоследствие D. Walicka)
 Другата страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Renta Siete, SL (Albacete, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу Решение R 1204/2009 на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (СХВП) от 22 февруари 2010 г., относно производство по възражение между Moselland eG — Winzergenossenschaft и Renta Siete, SL.
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 22 февруари 2010 г. (преписка R 1204/2009-2).
 2.
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и направените от Moselland eG — Winzergenossenschaft в производството пред Общия съд и пред апелативния състав.
 (1) ОВ C 195, 17.7.2010 г.


text:
 10.10.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 244/12
 Жалба, подадена на 30 юли 2009 г. — Unicid/Комисия
 (Дело T-305/09)
 2009/C 244/19
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Union nationale interprofessionnelle cidricole (Unicid) (Париж, Франция) (представители: V. Ledoux и B. Néouze, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени обжалваното решение изцяло;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяната на Решение C(2008) 7846 окончателен (1) на Комисията от 10 декември 2008 г., с което Комисията е приела, че представлява съвместима с общия пазар държавна помощ рамковият режим за действия, които могат да се осъществяват от френските междубраншови земеделски организации и се изразяват в помощи за техническото съдействие, за производството и за предлагането на пазара на качествени земеделски продукти, за изследователската и развойна дейност и за рекламата в полза на първичните производители и предприятията, участващи в преработването и предлагането на пазара на земеделски продукти, финансиран чрез доброволни вноски, направени задължителни със съвместно министерско постановление, които да се събират от членовете на тези междубраншови организации.
 Изложените от жалбоподателя правни основание и основни доводи по същество са идентични или сходни с изложените в рамките на дело T-293/09, CNIEL/Комисия, и дело T-302/09, CNIPT/Комисия.
 (1) ОВ C 116, 2009 г., стр. 14.


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/25
 Жалба, подадена на 16 април 2012 г. — Bank Tejarat/Съвет
 (Дело T-176/12)
 2012/C 174/43
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Bank Tejarat (Техеран, Иран) (представители: S. Zaiwalla, P. Reddy и F. Zaiwalla, Solicitors, D. Wyatt, QC и R. Blakeley, Barrister)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени точка 2 от таблица I.Б. в приложение I към Решение 2012/35/ОВППС на Съвета от 23 януари 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 19, стр. 22), доколкото се отнася до жалбоподателя;
 —
 да отмени точка 2 от таблица I.Б. в приложение I към Регламент за изпълнение (ЕС) No 54/2012 на Съвета от 23 януари 2012 година за изпълнение на Регламент (ЕО) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 19, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателя;
 —
 да отмени точка 105 от таблица Б в приложение IX към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), доколкото се отнася до жалбоподателя;
 —
 да обяви член 20, параграф 1 от Решение 2010/413/ОВППС на Съвета за неприложим спрямо жалбоподателя;
 —
 да обяви член 23, параграф 2 от Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета за неприложим спрямо жалбоподателя;
 —
 да обяви, че отмяната на точка 2 от таблица I.Б. в приложение I към Решение 2012/35/ОВППС на Съвета и от Регламент за изпълнение (ЕС) No 54/2012 на Съвета, както и на точка 105 от таблица Б в приложение IX към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета, става с незабавно действие; и
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от това, че:
 —
 материалноправните критерии за определяне по силата на обжалваните мерки не са изпълнени в случая на жалбоподателя и няма правна или фактическа основа за неговото определяне; и/или че Съветът е допуснал явна грешка в преценката, определяйки дали критериите са били изпълнени или не; и
 —
 Съветът е определил жалбоподателя въз основа на недостатъчни доказателства за установяване, че критериите са били изпълнени, и по този начин е допуснал (следваща) явна грешка в преценката, тъй като жалбоподателят не отговаря на нито един от петте критерия за определяне, предвидени в член 23, параграф 2 от Регламент No 267/2012; и че Съветът не е представил никакво доказателство за обратното.
 2.
 Второто правно основание е изведено от това, че:
 —
 определянето на жалбоподателя нарушава неговите основни права и свободи, включително правото му да упражнява икономическите си дейности и мирно да се ползва от своята собственост, и/или нарушава принципа на пропорционалност.
 3.
 Третото правно основание е изведено от това, че:
 —
 Съветът във всеки случай е нарушил процедурните изисквания: а) индивидуално да уведоми жалбоподателя за определянето му, б) да даде адекватна и достатъчна обосновка и в) да зачита правото на защита


text:
 8.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 190/6
 Жалба, подадена на 30 март 2015 г. от Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 20 януари 2015 г. по дело T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-153/15 P)
 (2015/C 190/06)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl (представители: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, advokat, G. Pandey, Advocaat, D. Rovetta, avocat, M. Gambardella, avvocato)
 Друга страна в производството: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени определението на Общия съд от 20 януари 2015 г. по дело T-6/13, Naftiran Intertrade Co. (NICO) Sàrl/Съвет на Европейския съюз, и подадената в първоинстанционното производство жалба за отмяна да бъде обявена за допустима,
 —
 делото да бъде върнато на Общия съд за ново разглеждане,
 —
 Съветът да бъде осъден да заплати разноските по настоящото производство по обжалване.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква две основания за обжалване, а именно че обжалваното решение на Общия съд е постановено при явна грешка в преценката и явна грешка при прилагането на правото.
 Жалбоподателят твърди, че Общият съд е допуснал явна грешка в преценката, като е приел, първо, че на 19 октомври 2012 г. е връчено надлежно индивидуално уведомление, и второ, че това уведомление е връчено преди публикуването на общо известие в серия C на Официален вестник на Европейския съюз на 16 октомври 2012 г.
 Освен това според жалбоподателя Общият съд е допуснал грешки при прилагането на правото, първо, като не е взел предвид изискването уведомлението да съдържа изложение на мотивите, второ, като е приел, че индивидуалното уведомление би могло да води до съкращаване на срока за обжалване по съдебен ред на нормативен акт на Европейския съюз, трето, като не е съобразил правните последици от взетите от Съвета решения във връзка с процедурата по уведомяване, и четвърто, като не е взел предвид оправданите разбирания за съдържанието на закона към момента на подаването на жалбата.


text:
 25.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 147/23
 Жалба, подадена на 15 март 2013 г. — Sorinet Commercial Trust Bankers/Съвет
 (Дело T-157/13)
 2013/C 147/42
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Sorinet Commercial Trust Bankers Ltd (остров Киш, Иран) (представители: L. Defalque и C. Malherbe, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени точка I.I.12 (в раздел „Образувания“) от приложението към Решение 2012/829/ОВППС на Съвета от 21 декември 2012 година за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран,
 —
 да отмени точка I.I.12 (в раздел „Образувания“) от приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 1264/2012 на Съвета от 21 декември 2012 година за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски на жалбоподателя по настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири правни основания.
 1.
 По първото правно основание той твърди, че Съветът не е изпълнил задължението си да се мотивира. Мотивите на спорното решение и на спорния регламент били неясни и общи и от тях не личали конкретните и действителни причини, поради които в рамките на широката си дискреционна власт Съветът приел, че на жалбоподателя трябва да бъдат наложени спорните ограничителни мерки.
 2.
 По второто правно основание се твърди, че Съветът е нарушил правото на жалбоподателя на защита, правото му на справедлив процес и правото му на ефективни средства за съдебна защита. Жалбоподателят нито бил информиран за евентуалните доказателства, въз основа на които била приета неблагоприятната за него мярка, нито пък тези доказателства му били изпратени. Съветът не дал достъп на жалбоподателя до преписката, нито му предоставил поисканите документи (включващи точна и индивидуална информация, обосноваваща спорните ограничителни мерки), нито го уведомил какви са евентуалните доказателства, взети предвид в негов ущърб. Жалбоподателят изрично поискал да бъде изслушан, но Съветът отказал. Описаното нарушение на правото на жалбоподателя на защита, и най-вече това, че не бил информиран за доказателствата, взети предвид в негов ущърб, довело и до нарушение на правото на жалбоподателя на ефективни средства за съдебна защита.
 3.
 По третото правно основание се твърди, че при приемането на ограничителните мерки срещу жалбоподателя Съветът е допуснал явна грешка в преценката. Посочените от Съвета причини за налагането на мерки срещу жалбоподателя не можели да се разглеждат като надлежно изложени мотиви. Освен това Съветът не представил нито доказателства, нито данни, които да потвърждават посочените от него причини за налагането на спорните ограничителни мерки, които всъщност почивали на недоказани твърдения.
 4.
 По четвъртото правно основание се твърди, че спорните ограничителни мерки са незаконосъобразни, тъй като Съветът ги е приел въз основа на неправилни констатации. Съветът не преценил действително конкретните обстоятелства по случая, а просто последвал препоръките на Комитета по санкциите на ООН и приел предложенията на държавите членки.


text:
 19.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/21
 Решение на Общия съд от 3 май 2017 г. — Environmental Manufacturing/EUIPO — Société Elmar Wolf (Изображение на вълча глава)
 (Дело T-681/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Процедура по възражение - Заявка за марка на фигуративна марка на Европейския съюз, изобразяваща вълча глава - Предходна международна фигуративна марка Outils WOLF - Относително основание за отказ - Риск от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 195/28)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Environmental Manufacturing LLP (Stowmarket, Обединено кралство) (представител: S. Malynicz, QC)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: Société Elmar Wolf (Wissembourg, Франция) (представител: N. Boespflug, avocat)
 Предмет
 Жалба срещу решение на първи апелативен състав на EUIPO от 3 септември 2015 г. (преписка R 1252/2015-1) относно производство по възражение между Société Elmar Wolf и Environmental Manufacturing
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Environmental Manufacturing LLP да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 38, 1.2.2016 г.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/15
 Решение на Съда (първи състав) от 4 септември 2014 г. — Кралство Испания/Европейска комисия
 (Дело C-197/13 P) (1)
 ((Обжалване - Кохезионен фонд - Намаляване на финансовата помощ - Приемане на решение от Европейската комисия - Съществуване на срок - Неспазване на определения срок - Последици))
 (2014/C 395/17)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Кралство Испания (представител: A. Rubio González)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: S. Pardo Quintillán и D. Recchia)
 Диспозитив
 1)
 Отменя решение на Общия съд на Европейския съюз, Испания/Комисия (T 540/10, EU:T:2013:47).
 2)
 Отменя Решение C(2010) 6154 на Комисията от 13 септември 2010 година за намаляване на помощта от Кохезионния фонд по фазите на проекти, озаглавени „Високоскоростна линия Мадрид—Сарагоса—Барселона—френска граница. Участък Лерида—Марторел (платформа). Подучастък IX A“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.005), „Високоскоростна линия Мадрид—Сарагоса—Барселона—френска граница. Участък Лерида—Марторел (платформа). Подучастък X B (Авинионет дел Пендес—Сант—Садурни д’Анойа)“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.008), „Високоскоростна линия Мадрид—Сарагоса—Барселона—френска граница. Участък Лерида—Марторел (платформа). Подучастъци XI A и XI B (Сант Садурни д’Анойа—Хелида)“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.009), „Високоскоростна линия Мадрид—Сарагоса—Барселона—френска граница. Участък Лерида—Марторел (платформа). Подучастък IX C“ (CCI 2001.ES.16.C.PT.010).
 3)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски на Кралство Испания и да понесе собствените си разноски както в производството на първа инстанция, така и в настоящото производство по обжалване.
 (1) ОВ C 178, 22.6.2013 г.


text:
 7.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 294/3
 Решение на Съда (първи състав) от 2 юли 2015 г. (преюдициално запитване от Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht — Германия) — Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein/Dr. med. vet. Uta Wree
 (Дело C-422/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Селско стопанство - Обща селскостопанска политика - Схема на единно плащане - Регламент (ЕО) No 73/2009 - Член 34, параграф 2, буква а) - Понятие „площи, отговарящи на условията за подпомагане“ - Понятие „земеделска площ“ - Площ, състояща се от рекултивиран покривен почвен пласт върху закрито депо за отпадъци - Използване за целите на селското стопанство - Допустимост))
 (2015/C 294/03)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Schleswig-Holsteinisches Oberverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Landesamt für Landwirtschaft, Umwelt und ländliche Räume des Landes Schleswig-Holstein
 Ответник: Dr. med. vet. Uta Wree
 Диспозитив
 Член 34, параграф 2, буква a) от Регламент (ЕО) No 73/2009 на Съвета от 19 януари 2009 година за установяване на общи правила за схеми за директно подпомагане в рамките на Общата селскостопанска политика и за установяване на някои схеми за подпомагане на земеделски стопани, за изменение на регламенти (ЕО) No 1290/2005, (ЕО) No 247/2006, (ЕО) No 378/2007 и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1782/2003, следва да бъде тълкуван в смисъл, че площите, образуващи покривния почвен пласт на дадено депо за отпадъци, намиращо се на фазата на следексплоатационните грижи, са „земеделски площи“ по смисъла на тази разпоредба, доколкото ефективно се използват като постоянно пасище.
 (1) ОВ C 304, 19.10.2013 г.


text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/19
 Жалба, подадена на 2 октомври 2013 г. — Inclusion AllianЕК for Europe/Комисия
 (Дело T-539/13)
 2014/C 15/29
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Inclusion AllianЕК for Europe GEIE (Букурещ, Румъния) (представител: S. Famiani, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на ЕК от 17 юли 2013 г., с което Комисията е поискала възстановяване на общата сума от 212 411,89 евро по проект No 224482 с наименование MARE (80 352,07 евро), проект No 216820 с наименование SENIOR (53 138,40 евро) и проект No 225010 с наименование ECRN (78 231,42 евро); и
 —
 да осъди ЕК да заплати обезщетение за претърпените имуществени и неимуществени вреди в размер на 3 000 000 евро, или в определен в хода на делото размер, както и да заплати съдебните разноски, лихвите и паричната преоценка на присъдените суми.
 Правни основания и основни доводи
 Дружеството — жалбоподател в настоящото производство, което е участник в три проекта, одобрени по Седмата рамкова програма на Европейската общност за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.), обжалва решението на Комисията за частично възстановяване на отпуснатите помощи.
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага осем правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от неприложимост и липса на действие на Финансовите насоки за 2010 г. по отношение на проектите MARE и SENIOR.
 —
 В това отношение се изтъква липсата на обратно действие на Финансовите насоки за 2010 г., тъй като е трябвало да бъдат приложени Насоките от 2007 г., действащи към момента на сключване на договорите.
 2.
 Второто правно основание е изведено от незачитане на правото на изслушване на жалбоподателя от ЕК и одитиращото дружество.
 —
 В това отношение се изтъква, че ЕК е пренебрегнала правилата на анекс II към договора както по отношение на принципите на състезателност, така и по отношение на спазването на сроковете за представяне на доклади.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на принципа за сътрудничество и взаимно доверие от страна на ЕК по отношение на жалбоподателя, по-специално във връзка с лошо управление и увреждащо отношение на подозрение.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от несигурност относно приложимите правила към малките и средните предприятия що се отнася до признаването на проектните разходи.
 —
 В това отношение се изтъква, че ЕК не посочва рисковете, свързани с механизмите на грешка в счетоводната система, които могат до доведат до отхвърляне на всички разходи по даден проект.
 5.
 Петото правно основание е изведено от неприлагане на нормите на International Audit Federation и действащото европейско законодателство в областта на одите на малките и средните предприятия.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от допустимостта на проектните разходи и пропуските в одитната оценка.
 7.
 Седмото правно основание е изведено от обстоятелството, че одитиращото дружество е основало заключенията си за отхвърлянето на разходите главно върху изключителното използване на разписания на часовете.
 —
 В това отношение се изтъква, че одиторите са отхвърлили някои пътни разходи, тъй като не са включени в документите за първоначално планиране (Dow),


text:
докато всъщност е обичайно работните планове на проектите да бъдат уточнявани за всяка година.
 8.
 Осмото правно основание е изведено от законното право на жалбоподателя да получи плащане за правилно осъществените дейности, както и от неоснователно обогатяване на ЕК.
 —
 В това отношение се изтъква, че резултатите от проектите MARE, SENIOR и ECNR са предадени на ЕК в предвидените срокове при пълното одобрение от страна на ЕК на постигнатите отлични резултати и при одобрението и подписа на отговарящия за този сектор член на ЕК, като срокът на проекта ECNR е удължен с още шест месеца поради значимостта на извършената работа. Отхвърлянето на всички разходи по проекта следователно би било в противоречие с принципа на законното право на възнаграждение за извършената работа, което би довело до положение на неоснователно обогатяване за ЕК.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/2
 Решение на Съда (първи състав) от 11 септември 2008 г. — Федерална република Германия (C-75/05 P), Glunz AG, OSB Deutschland GmbH (C-80/05 P)/Kronofrance SA, Комисия на Европейските общности
 (Съединени дела С-75/05 P и С-80/05 P) (1)
 (Обжалване - Държавни помощи - Решение на Комисията, което не повдига възражения - Жалба за отмяна - Допустимост - Заинтересовани страни - Регионални помощи в полза на големи инвестиционни проекти - Многосекторна рамка от 1998 г.)
 (2008/C 285/02)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Федерална република Германия (представители: W.-D. Plessing, C. Schulze-Bahr, M. Núñez-Müller, Rechtsanwalt)(C-75/05 P), Glunz AG, OSB Deutschland GmbH (представител: H.-J. Niemeyer, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Kronofrance SA (представители: R. Nierer и L. Gordalla, Rechtsanwälte), Комисия на Европейските общности, (представител: V. Kreuschitz)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 1 декември 2004 г. по дело Kronofrance /Комисия, подкрепяна от Glunz AG и OSB Deutschland (T-27/02), с което Първоинстанцинният съд отменя Решение SG (2001) D на Комисията от 25 юли 2001 г. да не повдига възражения срещу държавната помощ, предоставена от германските власти на Glunz AG — Нарушение на член 230, алинея 4 ЕО — Нарушение на член 87, параграф 3 EО — Нарушение на член 64 от Процедурния правилник на Първоинстанционния съд
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбите.
 2.
 Осъжда Федерална република Германия да заплати съдебните разноски по дело C-75/05 P.
 3.
 Осъжда Glunz AG и OSB Deutschland GmbH да заплатят съдебните разноски по дело C-80/05 P.
 4.
 Комисията на Европейските общности понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 106, 30.4.2005 г.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/57
 Жалба, подадена на 31 март 2010 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-21/10)
 (2010/C 161/92)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Lecce) (представител: G. Cipressa, avvocato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на производството
 Отмяна на решението за отхвърляне на искането на жалбоподателя, насочено към получаване на обезщетение за вредата, претърпяна поради факта, че ответникът е изпратил дебитно известие относно хонорарите на адвоката, който го е представлявал по дело T-241/03, до адвоката, който е защитавал жалбоподателя в посоченото дело, а не на самия жалбоподател
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението за мълчалив отказ на искането от 23 февруари 2009 г.;
 —
 ако е необходимо, да се отмени актът, независимо как е формулиран, с който се отхвърля жалбата от 14 септември 2009 г. срещу решението за отхвърляне на искането от 23 февруари 2009 г.;
 —
 ако е необходимо, да се отмени известието от 1 декември 2009 г., изготвено на френски език и получено от жалбоподателя на 19 януари 2010 г., придружено от превод на италиански език;
 —
 да се осъди Комисията да поправи вредата от имуществено и неимуществено естество, която жалбоподателят неоснователно е претърпял вследствие изготвянето и изпращането до адвоката, който го е представял по дело T-241/03, на известието от 4 декември 2006 г., като изплати на жалбоподателя сумата от 10 000 евро или такава по-голяма или по-малка сума, каквато Съдът на публичната служба определи по справедливост;
 —
 да се осъди Комисията да изплати на жалбоподателя, считано от деня, следващ този, на който искането от 23 февруари 2009 г. е било получено от Комисията, и до действителното плащане на сумата от 10 000 евро, лихвите върху тази сума в размер на 10 % годишно, с годишна капитализация;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.


text:
 27.3.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 95/4
 Преюдициално запитване от Bundesfinanzgericht (Австрия), постъпило на 5 декември 2016 г. — Kreuzmayr GmbH
 (Дело C-628/16)
 (2017/C 095/10)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesfinanzgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Kreuzmayr GmbH
 Преюдициални въпроси
 Първи въпрос:
 В случаи като разглежданите в главното производство, в които данъчнозадълженото лице Х1 разполага със стоки, съхранявани в склад в държавата членка А, и продава тези стоки на данъчнозадълженото лице Х2, а Х2 изразява пред Х1 намерението да превози стоките до държавата членка Б, като се представя пред Х1 с идентификационния си номер по ДДС, предоставен от държавата членка Б,
 и Х2 препродава тези стоки на данъчнозадълженото лице Х3, като договаря с Х3, че Х3 ще инициира или ще извърши превоза на стоките от държавата членка А до държавата членка Б, при което Х3 инициира или извършва превоза на стоките от държавата членка А до държавата членка Б и може да се разпорежда със стоките като собственик още в държавата членка А,
 но Х2 не уведомява Х1, че вече е препродало стоките, преди те да напуснат държавата членка А,
 а освен това Х1 е нямало как да установи, че не Х2 ще инициира или извърши превоза на стоките от държавата членка А до държавата членка Б,
 следва ли правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че мястото на доставката, извършена от Х1 за Х2, се определя съгласно член 32, първа алинея от Директива 2006/112/ЕО (1), и че следователно доставката, извършена от Х1 за Х2, представлява вътреобщностната доставка (т.нар. „доставка, свързана с превоза или изпращането“)?
 Втори въпрос:
 При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че въпреки това Х3 има право да приспадне платения по получени доставки ДДС на държавата членка Б, посочен във фактурите, издадени от Х2, при условие че Х3 използва получените стоки за целите на облагаемите му в държавата членка Б сделки и не се предполага злоупотреба от страна на Х3 с правото на приспадане на данъка?
 Трети въпрос:
 Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен и ако Х1 впоследствие научи, че Х3 е инициирал превоза и още в държавата членка А е могъл да се разпорежда със стоките като собственик, следва ли правото на Съюза да се тълкува в смисъл, че доставката, извършена от Х1 за Х2 губи с обратно действие качеството си на вътреобщностна доставка (тоест че тази доставка трябва да се квалифицира с обратно действие като т.нар. „доставка, несвързана с превоза или изпращането“)?
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/9
 Решение на Съда (шести състав) от 2 юли 2009 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht München, Германия) — Zino Davidoff SA/Bundesfinanzdirektion Südost
 (Дело C-302/08) (1)
 (Марки - Международна регистрация - Протокол за Мадридската спогодба - Регламент (ЕО) No 40/94 - Член 146 - Еднакво действие в Общността на международната регистрация и на марката на Общността - Регламент (ЕО) No 1383/2003 - Член 5, параграф 4 - Стоки, за които се подозира, че нарушават правата върху марка - Намеса на митническите органи - Притежател на марка на Общността - Право да се предизвика намеса и в държави-членки, различни от тази, в която е подадена молбата за намеса - Разширяване на обхвата по отношение на притежателя на международна регистрация)
 2009/C 205/15
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht München
 Страни в главното производство
 Ищец: Zino Davidoff SA
 Ответник: Bundesfinanzdirektion Südost
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht München — Тълкуване на член 5, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 година относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост (ОВ L 196, стp. 7; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 16, стр. 18) — Право, предвидено само за притежателите на марки на Общността да подадат молба за намеса на митническите органи, с цел да се предизвика, освен намесата на митническите органи на държавата-членка, в която е подадена молбата, и намесата на митническите органи на една или няколко други държави-членки — Разширяване обхвата на това право и по отношение на притежателите на марки с международна регистрация съгласно член 146 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността — Правни последици от присъединяването на Европейската общност към протокола относно Мадридската спогодба за международна регистрация на марките
 Диспозитив
 Член 5, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 1383/2003 на Съвета от 22 юли 2003 година относно намесата на митническите органи по отношение на стоки, за които се подозира, че нарушават някои права върху интелектуалната собственост, както и относно мерките, които следва да се вземат по отношение на стоки, нарушаващи някои права върху интелектуалната собственост, във връзка с член 146 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността, изменен с Регламент (ЕО) No 1992/2003 на Съвета от 27 октомври 2003 година, трябва да се тълкува в смисъл, че позволява на притежателя на международно регистрирана марка да предизвика, както притежателя на марка на Общността, намесата на митническите органи на една или няколко държави-членки, различни от тази, в която е подал своята молба.
 (1) ОВ C 247, 27.09.2008 г.


text:
 20.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/12
 Жалба, подадена на 10 август 2012 г. — MOL/СХВП — Banco Bilbao Vizcaya Argentaria (MOL Blue Card)
 (Дело T-367/12)
 2012/C 319/23
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: MOL Magyar Olaj- és Gázipari Nyrt. (Будапеща, Унгария) (представител: K. Szamosi, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Banco Bilbao Vizcaya Argentaria, SA (Билбао, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се измени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 30 май 2012 г. по преписка R 2532/2011-2, и да се допусне регистрацията на спорната марка като марка на Общността за всички заявени стоки и услуги; и
 —
 да се осъди ответникът за заплати разноските на жалбоподателя.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „MOL Blue Card“ по-специално за стоки и услуги от класове 35 и 36 — заявка за марка на Общността No W01030440
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: словна марка на Общността „BLUE“, регистрирана под No 8549172, по-специално за услуги от клас 35; Словна марка на Общността „BLUE BBVA“, регистрирана под No 2065621 по-специално за услуги от класове 35 и 36; Словна марка на Общността „TARJETA BLUE BBVA“, регистрирана под No 2277291 по-специално за услуги от клас 36
 Решение на отдела по споровете: отхвърля възражението в неговата цялост.
 Решение на апелативния състав: уважава жалбата и отказва регистрацията за всички услуги от класове 35 и 36.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) Регламент No 207/2009.


text:
 26.10.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 313/30
 Жалба, подадена на 19 август 2013 г. — IOC-UK/Съвет
 (Дело T-428/13)
 2013/C 313/57
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Iranian Oil Company UK Ltd (IOC-UK) (Лондон, Обединено кралство) (представители: J. Grayston, Solicitor, P. Gjørtler, G. Pandey, D. Rovetta, M. Gambardella, D. Sellers и N. Pilkington, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение 2013/270/ОВППС от 6 юни 2013 година (ОВ L 156, 2013 г., стр. 10) за изменение на Решение 2010/413/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Иран и на Регламент за изпълнение (ЕС) No 522/2013 на Съвета от 6 юни 2013 година (ОВ L 156, 2013 г., стр. 3) за прилагане на Регламент (ЕС) No 267/2012 относно ограничителни мерки срещу Иран, доколкото обжалваните ограничителни мерки се отнасят до жалбоподателя и
 —
 да осъди Съвета да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага седем основания, свързани с нарушения на съществени процесуални изисквания, както и с нарушения на Договорите и на правни норми за тяхното прилагане: нарушение на правото на изслушване, непълнота на мотивите, нарушение на правото на защита; явна грешка в преценката; нарушение на основния принцип на пропорционалност, нарушение на основния принцип на равно третиране и недопускане на дискриминация; нарушение на основното право на собственост.
 Жалбоподателят твърди, че Съветът не го изслушал и че това обстоятелство не можело да се обори по какъвто и да било начин. Освен това Съветът не представил достатъчно мотиви. Още нямало отговор на исканията на жалбоподателя за доразвиване на мотивите и за достъп до документи, като се изключи краткото писмо, потвърждаващо получаването им. С посочените пропуски Съветът нарушил правото на защита на жалбоподателя, на когото била отказана възможността да представи валидно доводи срещу констатациите на Съвета, като се има предвид че те не са били съобщени на жалбоподателя. Освен това Съветът не обосновал, че непрекият контрол, който жалбоподателят осъществява върху NIOC, би довел до икономическа изгода за Иранската държава, която да е противоречие с обжалваното решение и регламент. Във връзка с мотивите за включването на жалбоподателя в списъка последният счита, че те са недостатъчни или са опорочени от явна грешка в преценката. По-нататък като цяло, сравнение между решението за включване в списъка и практическите последици от него за жалбоподателя показва, че решението е непропорционално. Накрая, Съветът нарушил основното право на собственост, като приел мерки, чиято пропорционалност не може да бъде установена.


text:
 26.5.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 171/32
 Жалба, подадена на 23 март 2015 г. — salesforce.com/СХВП (SOCIAL.COM)
 (Дело T-134/15)
 (2015/C 171/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: salesforce.com, Inc. (Сан Франциско, САЩ) (представители: A. Nordemann и M. Maier, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: словна марка на Общността „SOCIAL.COM“ — заявка за регистрация No 1 2 2 45 411
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 20 януари 2015 г. по преписка R 1752/2014-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009,
 —
 нарушение на член 7, параграф 1, буква в) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009.


text:
 16.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 381/41
 Определение на Общия съд от 9 септември 2015 г. — Alsharghawi/Съвет
 (Дело T-66/15) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки, взети с оглед на положението в Либия - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Произнасяне от страна на Съвета - Отпадане на предмета на иска - Липса на основание за произнасяне))
 (2015/C 381/49)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Bashir Saleh Bashir Alsharghawi (Йоханесбург, Южна Африка) (представител: É. Moutet, адвокат)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: V. Piessevaux и A. Vitro)
 Предмет
 Искане да се установи на основание член 265 ДФЕС неправомерно бездействие от страна на Съвета, доколкото същият не е преразгледал решението си да включи името на ищеца в списъците на лицата и образуванията, за които се прилагат взетите с оглед на положението в Либия ограничителни мерки.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по иска.
 2)
 Осъжда Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 146, 4.5.2015 г.


text:
 1.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 431/40
 Жалба, подадена на 9 октомври 2014 г. — NK Rosneft a.o./Съвет
 (Дело T-715/14)
 (2014/C 431/64)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: NK Rosneft OAO (Москва, Русия); RN-Shelf-Arctic OOO (Москва); RN-Shelf-Dalniy Vostok ZAO (Южносахалинск, Русия); RN-Exploration OOO (Москва); и Tagulskoe OOO (Красноярск, Русия) (представител: T. Beazley, QC)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени членове 1, параграф 2, букви б), в) и г) и параграф 3, и приложение III към Решение 2014/512/ОВППС на Съвета от 31 юли 2014 г. относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, изменено с Решение 2014/659/ОВППС на Съвета от 8 септември 2014 г.;
 —
 да отмени членове 3, 3a, 4, параграфи 3 и 4, приложение II, член 5, параграф 2, букви б), в), г) и параграф 3 и приложение VI, и член 11 oт Регламент на Съвета (ЕС) No 833/2014 от 31 юли 2014 година относно ограничителни мерки с оглед на действията на Русия, дестабилизиращи положението в Украйна, изменен с Регламент (EС) No 960/2014 на Съвета от 8 септември 2014 г.;
 —
 по-нататък или алтернативно, да отмени Регламент (EС) No 833/2014 на Съвета и Решение 2014/512/ОВППС на Съвета, доколкото те се прилагат спрямо жалбоподателите;
 —
 да осъди Съвета да заплати разноските в производството.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите излагат девет правни основания.
 1.
 Първо правно основание, състоящо се в твърдението, че Съветът не е изложил достатъчни мотиви, даващи възможност за пълен съдебен контрол както по същество, така и от процесуална гледна точка, върху разпоредбите, които жалбоподателите искат да бъдат отменени (наричани по-нататък „приложимите мерки“), и е нарушил правото на защита и на ефективна съдебна защита на жалбоподателите по отношение на приложимите мерки.
 2.
 Второ правно основание, състоящо се в твърдението, че Съветът не е представил доказателства, които са могли или които обосновават наличието на оправдана или законна цел на приложимите мерки.
 3.
 Трето правно основание, състоящо се в твърдението, че приложимите мерки са в нарушение на международноправните задължения на ЕС по Споразумението за партньорство и сътрудничество с Русия и/или ГАТТ.
 4.
 Четвърто правно основание, състоящо се в твърдението, че Съветът не е бил компетентен да приеме приложимите мерки или тези мерки са незаконосъобразни, тъй като няма явна или установима по пътя на логиката разумна връзка между посочената цел на Решение 2014/512/ОВППС на Съвета и избраните средства за постигането ѝ.
 5.
 Пето правно основание, състоящо се в твърдението, че Регламент (ЕС) No 833/2014 на Съвета не изпълнява адекватно разпоредбите на Решение 2014/512/ОВППС на Съвета, доколкото Съветът не е бил компетентен да приеме или, ако е бил компетентен, не е можел законосъобразно да приеме, член 3 от Регламент (ЕС) No 833/2014 на Съвета, доколкото той (най-малко) противоречи на разпоредбите на Решение 2014/512/ОВППС на Съвета, по-специално неговия член 4.
 6.
 Шесто правно основание, състоящо се в твърдението, че Съветът не е бил компетентен да приеме или не е можел законосъобразно да приеме приложимите мерки, тъй като те нарушават основния