text:
 10.1.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 6/2
 Решение на Съда (втори състав) от 20 ноември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-66/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Директива 85/337/ЕИО - Оценка на въздействието на проекти върху околната среда - Разрешения, предоставени без оценка)
 (2009/C 6/02)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: F. Simonetti, X. Lewis, F. Louis, avocat, C. O'Daly, solicitor)
 Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagan, J. Connolly и G. Simons)
 Встъпила в подкрепа на ответника страна: Република Полша (представител: E. Ośniecka-Tamecka)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 2, параграф 1 и на член 4, параграфи 2-4 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стp. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174), изменена с Директива 97/11/ЕО от 3 март 1997 година (ОВ L 73, стp. 5; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 3, стр. 254) — Разрешения, предоставени без оценка
 Диспозитив
 1)
 Като не е предприела съгласно член 2, параграф 1 и член 4, параграфи 2-4 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, изменена с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 година, всички необходими мерки, за да гарантира, че преди даване на разрешението проектите, за които е възможно да оказват значително въздействие върху околната среда и които попадат в категориите проекти, посочени в приложение II, точка 1, букви а)-в) и буква е) към тази директива, са поставени в зависимост от процедура по издаване на разрешение за осъществяване на проекти и оценка на техните въздействия, съгласно членове 5-10 от посочената директива, Ирландия не е изпълнила задълженията си по последната.
 2)
 Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски, направени от Комисията на Европейските общности.
 3)
 Република Полша понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 108, 6.5.2006 г.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/10
 Иск, предявен на 1 септември 2011 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-450/11)
 2011/C 319/18
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Afonso и L. Lozano Palacios)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като прилага специалния режим на ДДС за туристическите агенти към туристическите услуги, продавани на лица, които не са пътуващи лица, както предвижда Декрет-закон No 221/85 от 3 юли 1985 г., Португалската република не е изпълнила задълженията си по членове 306—310 от Директивата за ДДС (1).
 —
 Да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията счита, че прилагането на специалния режим от Португалската република, която го разпростира по отношение на туристическите услуги, предоставяни от туристически агенти на други туристически агенти или на други подлежащи на облагане с ДДС лица, различни от пътуващи лица, не е в съответствие с правната уредба на Съюза в тази област, тъй като разпоредбите на Директивата за ДДС изискват прилагането на специалния режим да бъде ограничено до услугите, предоставяни на пътуващите лица.
 (1) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/27
 Решение на Общия съд от 11 май 2017 г. — Barqawi/Съвет
 (Дело T-303/15) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Явна грешка в преценката))
 (2017/C 213/35)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Ahmad Barqawi (Дубай, Обединени арабски емирства) (представители: J.-P. Buyle и L. Cloquet, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: първоначално G. Étienne и N. Rouam, впоследствие G. Étienne и S. Kyriakopoulou, и накрая S. Kyriakopoulou)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на Решение за изпълнение (ОВППС) 2015/383 на Съвета от 6 март 2015 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия (ОВ L 64, 2015 г., стр. 41) и на Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/375 на Съвета от 6 март 2015 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 64, 2015 г., стр. 10) в частта, в която името на жалбоподателя е вписано в списъка на лицата и образуванията, по отношение на които се прилагат ограничителните мерки
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение за изпълнение (ОВППС) 2015/383 на Съвета от 6 март 2015 година за изпълнение на Решение 2013/255/ОВППС относно ограничителни мерки срещу Сирия, както и Регламент за изпълнение (ЕС) 2015/375 на Съвета от 6 март 2015 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 36/2012 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия, в частта, в която те се отнасят до г-н Ahmad Barqawi.
 2)
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и тези на г-н Barqawi.
 (1) ОВ C 245, 27.7.2015 г.


text:
 10.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/5
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 18 юли 2016 г. — X NV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-399/16)
 (2016/C 371/06)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в производството по касационно обжалване: X NV
 Ответник в производството по касационно обжалване: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли членове 43 ЕО и 48 ЕО (понастоящем 49 ДФЕС и 54 ДФЕС) да се тълкуват в смисъл, че не допускат национална правна уредба, съгласно която установено в държава членка дружество майка не може да вземе предвид загуба от курсови разлики по отношение на сумата, инвестирана в установено в друга държава членка дъщерно дружество, макар че би могло да направи това, ако посоченото дъщерно дружество е включено в данъчна единица, имаща характеристиките на нидерландска данъчна единица, с посоченото установено в първата посочена държава членка дружество, като това се дължи на консолидацията в рамките на данъчната единица?
 2)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: може ли или е задължително при определяне на загубата от курсови разлики, която следва да се вземе предвид в този случай, да се приеме, че в данъчната единица са били включени и (едно или повече) преки и непреки дъщерни дружества, установени в Европейския съюз, които съответното дружество майка притежава косвено посредством посоченото дъщерно дружество?
 3)
 При утвърдителен отговор на първия въпрос: следва ли в този случай да се вземат предвид само загуби от курсови разлики, които биха били отразени при включване в данъчната единица на дружеството майка през годините, за които се отнася правният спор, или следва да се вземат предвид и резултати от курсови разлики, които биха били отразени през предишните години?


text:
 8.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 164/2
 Решение на Съда (първи състав) от 18 април 2013 г. — Европейска комисия/Systran SA, Systran Luxembourg SA
 (Дело C-103/11 P) (1)
 (Обжалване - Член 225, параграф 1, член 235 и член 288, втора алинея ЕО - Иск за извъндоговорна отговорност, предявен срещу Европейската общност - Преценка на извъндоговорния характер на спора - Компетентност на общностните юрисдикции)
 2013/C 164/03
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейска комисия (представители: T. van Rijn, E. Montaguti и J. Samnadda, подпомагани от A. Berenboom, advocaat и M. Isgour, avocat)
 Други страни в производството: Systran SA, Systran Luxembourg SA (представители: J.-P. Spitzer и E. De Boissieu, avocats)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (трети състав) от 16 декември 2010 г. — Дело Systran и Systran Luxembourg/Комисия (T-19/07) с предмет иск за обезщетение на вредата, която ищците в първоинстанционното производство твърдят, че са претърпели поради нарушенията, допуснати вследствие на процедура на Комисията за възлагане на обществена поръчка във връзка с поддръжката и лингвистичното подобряване на системата ѝ за машинен превод — Неправилна преценка и противоречия относно извъндоговорния характер на спора — Нарушение на правото на защита — Неспазване на правилата относно събирането на доказателства — Явна грешка в преценката на достатъчно съществения характер на твърдяното нарушение на Комисията — Липса на мотиви
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение на Общия съд на Европейския съюз от 16 декември 2010 г. по дело Systran и Systran Luxembourg/Комисия (T-19/07).
 2.
 Отхвърля иска на Systran SA и на Systran Luxembourg SA по дело T-19/07.
 3.
 Осъжда Systran SA и Systran Luxembourg SA да понесат направените от Европейската комисия съдебни разноски пред Съда на Европейския съюз, както и пред Общия съд на Европейския съюз.
 (1) ОВ C 145, 14.5.2011 г.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/37
 Иск, предявен на 11 април 2014 г. — Mammoet Salvage/Комисия
 (Дело T-234/14)
 2014/C 184/59
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Mammoet Salvage BV (Ротердам, Нидерландия) (представители: P. Kuypers и A. Schadd, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейски съюз, представляван от Европейската комисия
 Искания на ищеца
 Ищецът иска от Общия съд:
 —
 на първо място да установи неправомерно бездействие на Европейския съюз и/или Европейската комисия,
 —
 при условията на евентуалност да осъди Европейския съюз и/или Европейската комисия да плати дължимите суми на ищеца,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното да осъди Европейския съюз и/или Европейската комисия да плати на ищеца обезщетение за вреди,
 —
 и в трите случая да спре производството по член 77 от Процедурния правилник на Общия съд за три месеца след като ищецът получи решението на арбитражния съд,
 —
 да осъди Европейския съюз и/или Европейската комисия да заплати съдебните, включително и извънсъдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В тръжна процедура в рамките на Европейския фонд за развитие през 2010 г. ищецът получава възлагане на поръчка за отстраняване на 74 корабни останки в пристанище в Мавритания. Посланикът и ръководител на делегацията на Европейския съюз в Мавритания гарантира от името на Европейската комисия за финансирането на сключения между Мавритания и ищеца договор. С гаранцията ищецът не става страна по договора, но поема задължение да плати извършената работа.
 В подкрепа на иска си, ищецът излага три правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от неправомерното бездействие на ответника
 Договорът между ищеца и Мавритания съдържа клауза, съгласно която задълженията за плащане на Съюза се прекратяват най-късно 18 месеца след приключване на периода за извършване на работата. На 4 декември 2013 г. ищецът моли Мавритания и делегацията на Европейския съюз за удължаване на този срок. Ответникът не е отговорил на тази молба да предприеме действия.
 2
 Второто правно основание е изведено от гаранцията от страна на Европейската комисия за финансирането на договора
 Ищецът счита, че поръчката е изпълнена и поради това иска от Общия съд да осъди ответника да плати неизплатените фактури, тоест да плати дължимите на ищеца суми за извършените от него работи.
 3
 Третото правно основание е изведено от извъндоговорната отговорност на Европейския съюз
 Ако Общият съд приеме, че е изтекъл валидния за Европейския съюз период за плащане, ищецът иска ответникът да бъде осъден да плати обезщетение за вреди в размер на неплатените фактури.
 Освен това иска да се установи, че ответникът е нарушил правата му като е привлякъл експерти, от което е възникнала вреда на основание на извъндоговорна отговорност.


text:
 12.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 8/31
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 22 ноември 2007 г. — Daniel Dittert/Комисия
 (Дело F-109/06) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Повишаване в длъжност - Точки за приоритет - Непълно служебно досие - Пропускане на точки за приоритет в електронния вариант на досието за повишаване, наречено „Sysper 2“ - Техническа грешка - Комитет по повишаване A* - Присъждане на по-малък брой точки в резултат на предложение по йерархичен път)
 (2008/C 8/54)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Daniel Dittert (Люксембург, Люксембург) [представители: B. Cortese и C. Cortese, avocats]
 Ответник: Комисия на Европейските общности [представители: G. Berscheid и K. Herrmann]
 Предмет
 Отмяна на решение на ОН (Орган по назначаването) за присъждане на жалбоподателя — длъжностно лице от Комисията, пропуснат по погрешка в списъците за повишаване на съответната ГД, на брой точки за приоритет, който е по-нисък от желаните от последната и недостатъчен, за да позволят повишаването му в длъжност за 2005 г.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решение на Комисията на Европейските общности, с което се присъждат на г-н Dittert недостатъчен брой точки за приоритет, за да бъде повишен в длъжност за 2005 г.
 2)
 Отменя решение на Комисията на Европейските общности за подлежащите на повишаване длъжностни лица за 2005 г., публикуван в Informations administratives [Административни съобщения] No 85-2005 от 23 ноември 2005 г., в частта, която не съдържа името на г-н Dittert.
 3)
 Осъжда Комисията на Европейските общности да заплати съдебните разноски на г-н Dittert, както и направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 281 от 18.11.2006 г., стр. 47.


text:
 23.2.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/57
 Жалба, подадена на 21 декември 2007 г. — Olive Line International/СХВП — Knopf (o-live)
 (Дело T-485/07)
 (2008/C 51/104)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Olive Line International, SL (Мадрид, Испания) [представител: P. Koch Moreno, lawyer]
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Reinhard Knopf (Malsch, Германия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се обяви решението на Втори апелативен състав на СХВП от 26 септември 2007 г., с което се отхвърля жалбата срещу регистрацията на марката на Общността No 3 219 193, за несъвместимо с Регламент (ЕО) No 40/94 относно марката на Общността,
 —
 да се осъди ответникът, а ако Първоинстанционният съд намери за необходимо и другата страна, да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Reinhard Knopf
 Марка на Общността, предмет на спора: Фигуративната марка „o-live“ за стоки от класове 29, 30, 31 и 33 — заявка No 3 219 193
 Притежател на марката или знака, на който е направено позоваване в процедурата по възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Национално търговско наименование „Olive lines“ за предмет на дейност на търговец, който е търговски посредник
 Решение на отдела по споровете: Отхвърляне на цялото възражение
 Решение на апелативния състав: Отхвърляне на жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и на параграф 4 от Регламент No 40/94 на Съвета, тъй като съществува вероятност от объркване между по-ранна нерегистрирана марка с по-голямо значение от местното и заявената за регистрация марка.


text:
 5.9.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 326/25
 Решение на Общия съд от 20 юли 2016 г. — Reisenthel/EUIPO (keep it easy)
 (Дело T-308/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Заявка за словна марка keep it easy - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 326/45)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Peter Reisenthel (Gilching, Германия) (представител: адв. E. A. Busse)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на EUIPO от 26 март 2015 г. (преписка R 2659/2014-5), относно заявка за регистрация на словния знак keep it easy като марка на Европейския съюз.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-н Peter Reisenthel да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 270, 17.8.2015 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/5
 Решение на Съда (трети състав) от 30 юни 2011 г. (преюдициално запитване от Raad van State van België, Белгия) — Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)/Belgische Staat
 (Дело C-271/10) (1)
 (Директива 92/100/ЕИО - Авторско право и сродните му права - Публично заемане - Възнаграждение на авторите - Адекватен доход)
 2011/C 252/07
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Raad van State van België
 Страни в главното производство
 Ищец: Vereniging van Educatieve en Wetenschappelijke Auteurs (VEWA)
 Ответник: Belgische Staat
 Предмет
 Преюдициално запитване — Raad van State van België — Тълкуване на член 5, параграф 1 от Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 година относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост (ОВ L 346, стр. 61; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 120) (понастоящем член 6, параграф 1 от Директива 2006/115/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година) (ОВ L 376, стр. 28; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 3, стр. 14) — Възнаграждение за авторите при публично отдаване в заем — Достатъчно възнаграждение
 Диспозитив
 Член 5, параграф 1 от Директива 92/100/ЕИО на Съвета от 19 ноември 1992 година относно правото на отдаване под наем и в заем и относно някои права, сродни на авторското право в областта на интелектуалната собственост, не допуска законодателство като разглежданото по главното производство, което въвежда система, според която възнаграждението, дължимо на авторите в случай на публично заемане, се изчислява изключително в зависимост от броя на заемателите, записани в публичните институции, на базата на сума, предварително определена за заемател на година.
 (1) ОВ C 234, 28.8.2010 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/76
 Жалба, подадена на 16 ноември 2012 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-141/12)
 2013/C 26/160
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Искане за отмяна на решението на EPSO да не включи жалбоподателя в списъка на лицата, успешно издържали заключителните изпити от обучителните курсове в рамките на процедурата по сертифициране, както и искане за обезщетение.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Жалбата да бъде обявена за допустима и основателна,
 —
 обжалваният акт да бъде отменен,
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати на жалбоподателя обезщетение в размер на 10 000 EUR за претърпените вреди.
 —
 Комисията да бъде осъдена да заплати съдебните разноски.


text:
 23.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 86/9
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank van eerste aanleg te Brugge (Белгия) на 20 декември 2012 г. — Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you/FOD Financiën
 (Дело C-599/12)
 2013/C 86/13
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank van eerste aanleg te Brugge
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Jetair NV, BTW-eenheid BTWE Travel4you
 Ответник: FOD Financiën
 Преюдициални въпроси
 1.
 Има ли право Белгия да промени разпоредбите от националното си право по такъв начин, че (от 1 декември 1977 г.) непосредствено преди Шеста директива за ДДС (1) да влезе в сила (на 1 януари 1978 г.) да започне да облага с ДДС определени освободени от ДДС услуги — в конкретния случай услуги при пътувания извън ЕС — като така заобикаля клаузата standstill по член 28, параграф 3 от тази директива (член 370 от Директива 2006/112 (2)), който предвижда, че тези услуги при пътувания могат да продължат да бъдат облагани с ДДС само когато вече са подлежали на облагане с ДДС преди влизането на Шеста директива в сила?
 2.
 Следвало ли е от 13 юни 1977 г. (датата на публикуване на Директивата) Белгия да се въздържа от облагането на услугите при пътувания извън ЕС?
 3.
 Нарушава ли Белгия член 309 от Директива 2006/112, тъй като не третира туристическите агенти, по отношение на предоставяните от тях услуги извън Общността, по идентичен начин като туристическите посредници, а въпреки всичко продължава да облага тези услуги?
 4.
 Членове 309, 153, 370 и приложение X към Директива 2006/112 нарушават ли общите принципи на правото на Съюза, принципа на равно третиране и принципа на пропорционалност, както и разпоредбите относно свободното движение на хора, стоки и капитали, и по-специално членове 43 и 56 от Договора за ЕО, доколкото предоставят на държавите членки право на избор при облагането на услуги при пътувания извън Общността?
 5.
 Нарушават ли се принципите на правото на Съюза, и по-конкретно принципите на равно третиране, на пропорционалност, и на неутралитет на ДДС вследствие на обстоятелството, че с Кралски декрет от 28 ноември 1999 г. относно пътуванията извън ЕС Белгия предвижда облагане с ДДС единствено на туристическите агенти, но не и на посредниците?
 (1) Шеста директива на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).
 (2) Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (OB L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7).


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/33
 Решение на Първоинстанционния съд от 16 септември 2008 г. — Nortrail Transport/Комисия
 (Дело T-496/04) (1)
 (Митнически съюз - Операция на външен общностен транзит - Рибни продукти с произход от Норвегия - Молба за опрощаване и възстановяване на вносни сборове - Клауза за справедливост - Регламенти (ЕИО) No 2913/92 и No 2454/93 - Особени обстоятелства - Отваряне с обратна сила на тарифни квоти)
 (2008/C 285/59)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Nortrail Transport GmbH (Kiel, Германия) (представител: J. Krause, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: първоначално B. Schima и J. Hottiaux, впоследствие B. Schima и M. Patakia, agents)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение на Комисията REM 15/02 от 1 октомври 2004 г., с което се установява, че възстановяването на вносните сборове в полза на жалбоподателя, представляващо предмет на представено от Федерална република Германия искане, не е оправдано.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Nortrail Transport GmbH понася направените от него съдебни разноски и тези, направени от Комисията.
 (1) ОВ C 93, 16.4.2005 г.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/48
 Жалба, подадена на 31 декември 2015 г. — Sony Optiarc и Sony Optiarc America/Комисия
 (Дело T-763/15)
 (2016/C 098/63)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци/Жалбоподатели: Sony Optiarc, Inc (Atsugi, Япония) и Sony Optiarc America, Inc (San Jose, САЩ) (представители: N. Levy и E. Kelly, Solicitors, и R. Snelders, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 Да отмени отнасящата се до жалбоподателrje част от решението на Комисията от 21 октомври 2015 г. по преписка AT.39639 — Optical Disk Drives относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП;
 —
 При условия на евентуалност, в изпълнение на правомощията за пълен съдебен контрол, да намали размера на наложените на жалбоподателите глоби по силата на това решение; и
 —
 Да осъди Комисията да заплати съдебните разноски и другите разходи по делото.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат две основания.
 1.
 Първото основание е изведено от това, че обжалваното решение е опорочено от фактическа и правна грешка с това, че в него се прави извода, че жалбоподателите са извършили нарушение на член 101 ДФЕС с оглед на целта.
 —
 Възприетите доказателства в тежест на жалбоподателите не са достатъчни, за да се обоснове извод, че жалбоподателите са участвали в едно-единствено продължено нарушение на член 101 ДФЕС с оглед на целта.
 —
 Допълнителният извод в обжалваното решение, според който жалбоподателите са извършили няколко нарушения на член 101 ДФЕС с оглед на целта, не е доказан и той нарушава правото на защита на жалбоподателите, защото е изложен за първи път в това решение.
 2.
 Второто основание е изведено от обстоятелството, че при условията на евентуалност обжалваното решение е опорочено от фактически и правни грешки, както и от недостатъчни мотиви.
 —
 Обжалваното решение неправилно взема пред вид двукратно приходите, които са преведени от жалбоподателите на друг адресат на това решение
 —
 Обжалваното решение неправилно не отчита много по-ограниченото участие на жалбоподателя в сравнение с други адресати на това решение и следователно неоснователно то не предоставя на жалбоподателите правото да се ползват с по-нисък коефициент за тежест и с по.малка допълнителна сума и/или с намаление на основание на смекчаващи обстоятелства.


text:
 30.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/50
 Жалба, подадена на 21 ноември 2016 г. — Abes/Комисия
 (Дело T-813/16)
 (2017/C 030/58)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Abes — companhia de assistência, bem-estar e serviços para seniores, L.da (São Pedro de Tomar, Португалия) (представител: N. Mimoso Ruiz, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да обяви жалбата за отмяна за редовна и допустима съгласно член 263 ДФЕС и за целите на член 264 ДФЕС,
 —
 да отмени Решение C(2016) 5054 от 9 август 2016 г. съгласно член 263 ДФЕС поради това, че описаната в жалбата мярка не представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС,
 —
 да отмени Решение C(2016) 5054 от 9 август 2016 г. съгласно член 263 ДФЕС поради това, че макар описаната в жалбата мярка да представлява държавна помощ, тя е съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и разноските на жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три основания.
 1.
 Първото основание е изведено от липсата на мотиви. Жалбоподателят смята, че решението е опорочено от липса на мотиви, тъй като приема, че дори мярката да представлява държавна помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС, тя би била съвместима с вътрешния пазар по смисъла на член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС, без това заключение да е мотивирано.
 2.
 Второто основание е изведено от явна грешка в преценката. Жалбоподателят смята, че решението е опорочено от липса на мотиви по отношение на въздействието на мярката за помощ върху конкуренцията и търговията между държавите членки, тъй като съображенията, навеждащи Комисията на твърдението, че въздействието на въпросната мярка за помощ върху търговията между държавите членки е чисто хипотетично или предполагаемо и, че ако такова въздействие действително е налице, то би било маргинално, не са обосновани и на практика водят до разрастването на аналогични конкретни мерки за помощ не само в област Томар, но и в цялата страна с присъщите им последици на обезсърчаване на инвестициите на национално равнище, както и инвестициите с произход държавите членки.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на член 107, параграф 1 ДФЕС, доколкото Комисията i) не е разгледала обективно и с дължимата грижа въпроса дали съответната помощ може да засегне търговията между държавите членки, ii) не е взела предвид липсата на ограничение или минимален процент, под който a priori може да се приеме, че търговията между държавите членки не е засегната, iii) не е взела предвид, че засягането на търговията между държавите членки не зависи от местния или регионалния характер на предоставяните услуги, нито от значението на съответната дейност, iv) не е изтъкнала достатъчно, че когато дадена помощ, предоставена от държава членка, засилва положението на дадено предприятие по отношение на други конкурентни предприятия, следва да се приеме, че конкурентните на предприятието бенефициент на помощта ще се ползват с по-неблагоприятни условия за финансиране на нови инвестиции в


text:
 21.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 377/12
 Решение на Общия съд от 14 ноември 2013 г. — ICdA и др./Комисия
 (Дело T-456/11) (1)
 (REACH - Преходни мерки относно ограниченията, приложими за производството, пускането на пазара и използването на кадмий и неговите съединения - Приложение XVII към Регламент (ЕО) No 1907/2006 - Ограничения за използването на кадмиеви пигменти в пластмасови материали - Явна грешка в преценката - Анализ на рисковете)
 2013/C 377/28
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищци: International Cadmium Association (ICdA) (Брюксел, Белгия), Rockwood Pigments (UK) Ltd (Stoke-on-Trent, Обединено кралство) и James M Brown Ltd (Stoke-on-Trent) (представители: първоначално K. Van Maldegem и R. Cana, avocats, впоследствие R. Cana)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално P. Oliver и E. Manhaeve, подпомагани от K. Sawyer, barrister, впоследствие от P. Oliver и E. Manhaeve)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Регламент (ЕС) No 494/2011 на Комисията от 20 май 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) по отношение на приложение XVII (кадмий) (ОВ L 134, стр. 2), доколкото ограничава използването на кадмиеви пигменти в пластмасови материали, различни от тези пластмасови материали, в които използването е ограничено преди приемането на Регламент No 494/2011
 Диспозитив
 1.
 Отменя Регламент (ЕС) No 494/2011 на Комисията от 20 май 2011 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH) по отношение на приложение XVII (кадмий), доколкото ограничава използването на кадмиев сулфоселенид оранж (No CAS 1256-57-4), на кадмиев червен сулфоселенид (No CAS 58339-34-7) и на кадмиево-цинков сулфид (No CAS 8048-07-5) в смеси и изделия на базата на синтетични органични полимери, различни от тези, в които това използване е ограничено преди приемането на Регламент No 494/2011.
 2.
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3.
 Европейската комисия понася 90 % от своите съдебни разноски и 90 % от съдебните разноски, направени от International Cadmium Association (ICdA), Rockwood Pigments (UK) Ltd и James M Brown Ltd.
 4.
 ICdA, Rockwood Pigments (UK) и James M Brown понасят 10 % от своите съдебни разноски и 10 % от съдебните разноски, направени от Комисията.
 (1) ОВ C 298, 8.10.2011 г.


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/7
 Преюдициално запитване, отправено от Landgericht Kiel (Германия) на 15 ноември 2013 г. — Hans-Jürgen Kickler и др./Република Гърция
 (Дело C-578/13)
 2014/C 24/13
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Kiel
 Страни в главното производство
 Ищци: Hans-Jürgen Kickler, Walter Wöhlk, Zahnärztekammer Schleswig-Holstein Versorgungswerk
 Ответник: Република Гърция
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли член 1 от Регламент (ЕО) No 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела (наричан по-нататък „Регламент No 1393/2007“) (1) да се тълкува в смисъл, че като „гражданско или търговско дело“ по смисъла на член 1, параграф 1, първо изречение от Регламента следва да се разглежда и делото, образувано по предявен от приобретателя на държавни ценни книжа иск за заплащане на определени суми, които се основават на претенции за изпълнение на конкретни задължения и за заплащане на обезщетение за вреди, като се има предвид, че приобретателят не се е възползвал от представеното от ответника в края на месец февруари 2012 г. предложение за замяна, възможността за която е предвидена в гръцкия Закон No 4050/2012 (наричан „Greek-Bondholder-Act“) (Закон относно притежателите на облигации)?
 2.
 В случай че по същество даден иск се основава на неприложимост, съответно невалидност на горепосочения Greek-Bondholder-Act, може ли да става въпрос за хипотеза на отговорност на държавата за действие или бездействие при упражняване на държавната власт по смисъла на член 1, параграф 1, второ изречение от посочения във въпрос 1 регламент?
 (1) Регламент (ЕО) No 1393/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 13 ноември 2007 година относно връчване в държавите членки на съдебни и извънсъдебни документи по граждански или търговски дела (връчване на документи) и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1348/2000 на Съвета (ОВ L 324, стр. 79).


text:
 20.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 114/16
 Решение на Съда (трети състав) от 21 февруари 2013 г. (преюдициално запитване от Tribunal du travail de Bruxelles — Belgique) — Patricia Dumont de Chassart/Национален институт за семейни добавки за заети лица (ONAFTS)
 (Дело C-619/11) (1)
 (Социална сигурност - Регламент (ЕИО) No 1408/71 - Член 72, член 78, параграф 2, буква б) и член 79, параграф 1, буква а) - Семейни помощи за сираци - Сумиране на осигурителни периоди и периоди на трудова заетост - Завършени периоди от преживелия родител в друга държава членка - Липса на отчитане)
 2013/C 114/22
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal du travail de Bruxelles
 Страни в главното производство
 Ищец: Patricia Dumont de Chassart
 Ответник: Национален институт за семейни добавки за заети лица (ONAFTS)
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunal du travail de Bruxelles — Тълкуване на членове 17 ЕО, 39 ЕО и 43 ЕО, както и на член 72 и на член 79, параграф 1 от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26 и поправка — ОВ L 32, 2008 г., стр. 31) — Обезщетения за сираци, изплащани от държавата на пребиваване — Допустимост от гледна точка на принципите на равно третиране и недопускане на дискриминация на общностна разпоредба, която поставя в зависимост придобиването на право на обезщетения от завършването на осигурителни периоди от страна на починалия родител, изключвайки преживелия родител — По-благоприятна национална правна уредба, която позволява и на преживелия родител да се ползва от правилата за приравняване на осигурителни периоди — Не толкова благоприятно третиране на работниците, които са преживели родители и са упражнили правото си на свободно движение — Дискриминация
 Диспозитив
 Член 72, член 78, параграф 2, буква б) и член 79, параграф 1, втора алинея, буква а) от Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социална сигурност на заети лица, самостоятелно заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността, в редакцията, изменена и актуализирана с Регламент (ЕО) No 118/97 на Съвета от 2 декември 1996 г., изменен с Регламент (ЕО) No 1399/1999 на Съвета от 29 април 1999 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че когато национална нормативна уредба на държава членка предвижда, че когато обезщетението за сираци може да се основава както на положението на починалия родител, така и на положението на преживелия родител, когато притежават качеството заети лица, посочените разпоредби изискват осигурителните периоди и периодите на трудова заетост, завършени от преживелия родител в друга държава членка, да бъдат взети предвид за сумирането на необходимите периоди за придобиване на правото на обезщетение в първата държава членка. В това отношение е без значение обстоятелството, че преживелият родител не може да се позове на осигурителен период или период


text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/19
 Определение на председателя на Общия съд от 11 ноември 2013 г. — CSF/Комисия
 (Дело T-337/13 R)
 (Обезпечително производство - Защита на здравето и безопасността на потребителите и работниците срещу рисковете, произтичащи от използване на машини - относно мярка, предприета от датските органи, за забрана на определен тип многоцелеви земекопни машини,които нямат подходящи защитни механизми - Решение на Комисията, с което мярката е обявена за обоснована - Молба за спиране на изпълнението - Липса на неотложност)
 2014/C 15/28
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: CSF Srl (Grumolo delle Abbadesse, Италия) (представители: R. Santoro, S. Armellini и R. Bugaro, адвокати)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Zavvos, подпомаган от M. Pappalardo, адвокат)
 Предмет
 Молба за спиране на изпълнението на Решение 2013/173/ЕС на Комисията от 8 април 2013 г. относно мярка, предприета от Дания съгласно член 11 от Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета, с която се забраняват определен тип многоцелеви земекопни машини. С това решение забраната на датските органи е приета за обоснована (ОВЕС L 101, стр. 29).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля молбата за допускане на обезпечение.
 2.
 Не се произнася по разноските.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/39
 Жалба, подадена на 7 април 2010 г. — Samskip Multimodal Container Logistics/Комисия
 (Дело T-166/10)
 ()
 2010/C 209/61
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Samskip Multimodal Container Logistics BV ('s-Gravenzande, Нидерландия) (представители: K. Platteau, Y. Maasdam и P. Broers, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени Решение C(2010) 580 на Комисията от 27 януари 2010 г. относно финансовата помощ във връзка с предложения за дейности, направени в рамките на процедурата по избор за 2009 г. по програмата на Европейския съюз за предоставяне на финансова помощ от Общността за подобряване на екологичните постижения в системата на товарния транспорт („Марко Поло II“) (1), в частта му относно предоставянето на помощ в размер на EUR 2 190 539 за предложение No TREN/B4/SUB/01-2009 MP-II/6, проект G2G@2XL;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски съгласно член 87, параграф 2 от Процедурния правилник.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква следните две правни основания:
 В първото си правно основание жалбоподателят твърди, че оспорваната финансова помощ нарушава условията и изискванията за финансиране, предвидени в член 5, параграф 2 от Регламент No 1692/2006, тъй като
 —
 тя води до неприемливо нарушаване на конкуренцията във вреда на общия интерес на пазара на услугите в областта на товарния транспорт чрез алтернативните видове транспорт, предложени с проект G2G@2XL, по-специално железопътния транспорт и морския транспорт на къси разстояния от Италия, Швейцария и Австрия до Обединеното кралство; и
 —
 проект G2G@2XL няма да остане надежден след изтичането на предвидения период от 36 месеца.
 Във второто си правно основание жалбоподателят твърди, че оспорваната финансова помощ нарушава член 1 от Регламент No 1692/2006, тъй като не допринася за постигането на целите от общ интерес, преследвани с програма „Марко Поло II“. Оспорваната финансова помощ ще доведе единствено до замяна на съществуващ оператор, предлагащ няколко вида транспорт, с друг оператор, предлагащ няколко вида транспорт, а не до преминаване от шосеен транспорт към железопътен транспорт. Следователно няма да се осъществи преминаване от шосеен товарен транспорт към по-екологични видове транспорт. Затова оспорваната финансова помощ няма да допринесе за действителното намаляване на международния товарен транспорт по шосе и следователно няма да намали задръстванията и няма да подобри екологичните постижения в системата на товарния транспорт (тоест целите от общ интерес, преследвани с програма „Марко Поло II“ и предвидени в член 1 от Регламент No 1692/2006).
 (1) Регламент (ЕО) No 1692/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 2006 година за въвеждане на втората програма „Марко Поло“ за предоставяне на финансова помощ от Общността за подобряване на екологичните постижения в системата на товарния транспорт („Марко Поло II“) и за отмяна на Регламент (ЕО) No 1382/2003, ОВ 2006 L 328, стр. 1.


text:
 31.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 249/16
 Жалба, подадена на 30 декември 2016 г. от „Капела“ ЕООД срещу решението на Общия съд (осми състав), постановено на 12 май 2016 г. по дело T-750/14 — Ivo-Kermartin GmbH/EUIPO
 (Дело C-687/16 P)
 (2017/C 249/23)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател:„Капела“ ЕООД (представител: C. Pfitzer, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 С определение от 7 юни 2017 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърли жалбата и определи жалбоподателят да понесе направените от него съдебни разноски.


text:
 24.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/29
 Жалба, подадена на 12 февруари 2012 г. — CF Sharp Shipping Agencies Pte/Съвет
 (Дело T-53/12)
 2012/C 89/48
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CF Sharp Shipping Agencies Pte Ltd (Сингапур, Сингапур) (представители: S. Drury, Solicitor, K. Adamantopoulos и J. Cornelis, lawyers)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени ab initio и с незабавно действие Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 (1) на Съвета и Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета (2), доколкото се отнасят до включването на жалбоподателя в приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета; и
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят излага три правни основания.
 1.
 В първото правно основание жалбоподателят твърди, че като е приел, че той е фиктивно дружество на Islamic Republic of Iran Shipping Lines, притежавано и контролирано от последното, ответникът очевидно е изопачил фактите и е допуснал явна грешка в прилагането на член 16, параграф 2, буква г) от Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета като е включил жалбоподателя в приложение VIII към посочения регламент.
 2.
 Във второто правно основание жалбоподателят твърди, че ответникът е нарушил задължението си за мотивиране по член 296 ДФЕС и член 36, параграф 3 от Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета.
 3.
 В третото правно основание жалбоподателят твърди, че неизлагането на мотиви от ответника е довело до нарушаване на правото му на защита и по-специално на правото му да бъде изслушан и на правото на ефективен съдебен контрол.
 (1) Регламент за изпълнение (ЕС) No 1245/2011 на Съвета от 1 декември 2011 за прилагане на Регламент (ЕС) No 961/2010 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 319, 2011 г., стр. 11).
 (2) Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, 2010 г., стр. 1).


text:
 20.6.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/22
 Жалба, подадена на 18 март 2009 г. от Комисията на Европейските общности срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (трети разширен състав) на 18 декември 2008 г. по съединени дела T-211/04 и Т-215/04, Government of Gibraltar и Обединено кралство/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-106/09 P)
 2009/C 141/41
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: R. Lyal, V. Di Bucci, N. Khan)
 Други страни в производството: Government of Gibraltar, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Кралство Испания
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени решението на Първоинстанционния съд (трети разширен състав) от 18 декември 2008 г., връчено на Комисията на 5 януари 2009 г., по съединени дела T-211/04 и T-215/04, Government of Gibraltar и Обединено кралство/Комисия;
 —
 да отхвърли жалбите за отмяна, подадени от Government of Gibraltar и от Обединеното кралство и
 —
 да осъди Government of Gibraltar и Обединеното кралство да заплатят съдебните разноски;
 при условията на евентуалност,
 —
 да върне делата на Първоинстанционния съд за ново разглеждане и
 —
 да не се произнася по съдебните разноски, направени в първоинстанционното производство и в производството по обжалване.
 Правни основания и основни доводи
 Комисията поддържа, че обжалваното съдебно решение следва да бъде отменено по следните съображения:
 —
 Първоинстанционният съд неправилно преценил отношението между член 87, параграф 1 ЕО и компетентността на държавите-членки в данъчната област;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като наложил необосновано ограничение при преценката на мерките, за които се твърди, че представляват държавна помощ;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като наложил необосновано ограничение при упражняването на правомощията за контрол, с оглед да се установи дадена обща или „обичайна“ данъчна система;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като приел, че общата или „обичайна“ данъчна система може да е резултат от прилагането на различни техники спрямо различни данъчно задължени лица;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като приел, че Комисията нито е установила общия или „обичаен“ данъчен режим, нито е извършила необходимата преценка, за да докаже селективния характер на разглежданите мерки;
 —
 Първоинстанционният съд неправилно разтълкувал и приложил член 87, параграф 1 ЕО като не разгледал трите аспекта на селективността, изложени в обжалваното съдебно решение.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/11
 Решение на Съда (втори състав) от 20 януари 2016 г. (преюдициално запитване от Consiglio di Stato — Италия) — DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA/Autorità Garante della Concorrenza e del mercato
 (Дело C-428/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Политика на конкуренция - Член 101 ДФЕС - Регламент (ЕО) No 1/2003 - Сектор на международната спедиция на стоки - Национални органи по конкуренцията - Правна стойност на инструментите на Европейска мрежа по конкуренция - Модел на ЕМК за програма за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер - Искане за освобождаване от глоба, подадено до Комисията - Опростено искане за освобождаване от глоба, подадено до националните органи по конкуренция - Връзка между двете искания))
 (2016/C 098/13)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: DHL Express (Italy) Srl, DHL Global Forwarding (Italy) SpA
 Ответник: Autorità Garante della Concorrenza e del mercato
 в присъствието на: Schenker Italiana SpA, Agility Logistics Srl
 Диспозитив
 1)
 Разпоредбите на правото на Съюза, и по-специално член 101 ДФЕС и Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове [101 ДФЕС] и [102 ДФЕС], трябва да се тълкуват в смисъл, че приетите съгласно Европейската мрежа по конкуренция инструменти, по-специално моделът на тази мрежа за програма за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер, не са задължителни по отношение на националните органи по конкуренция.
 2)
 Разпоредбите на правото на Съюза, и по-специално член 101 ДФЕС и Регламент No 1/2003, трябва да се тълкуват в смисъл, че между искането за освобождаване от глоби, което предприятие е подало или възнамерява да подаде до Комисията, и опростеното искане, представено до национален орган по конкуренция за същия картел, не съществува никаква правна връзка, която да задължава този орган да разгледа опростеното искане с оглед на искането за освобождаване от глоба. Обстоятелството дали опростеното искане отразява точно съдържанието на искането, подадено до Комисията, в това отношение е без значение.
 Когато материалният обхват на опростеното искане, подадено до национален орган по конкуренция, е по-тесен в сравнение с искането за освобождаване от глоба, подадено до Комисията, този национален орган не е длъжен да се свърже с Комисията или със самото предприятие, за да провери дали предприятието е установило конкретни и специфични примери за неправомерно поведение в сектора, за който се твърди, че е включен в обхвата на това искане за освобождаване от глоба, но не и на опростеното искане.
 3)
 Разпоредбите на правото на Съюза, и по-специално член 101 ДФЕС и Регламент No 1/2003, трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат възможността при обстоятелства като разглежданите в главното производство национален орган по конкуренция да приеме опростено искане за освобождаване от глоба от предприятие, което не е подало до Комисията искане за пълно освобождаване от глоба, а само искане за намаляване на нейния размер.
 (1) ОВ C 462, 22.12.2014 г.


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/15
 Преюдициално запитване, отправено от Amtsgericht Düsseldorf (Германия) на 25 ноември 2011 г. — Christoph Becker/Société Air France SA
 (Дело C-594/11)
 2012/C 32/27
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Düsseldorf
 Страни в главното производство
 Ищец: Christoph Becker
 Ответник: Société Air France SA
 Преюдициални въпроси
 Разполагат ли пътниците с право на обезщетение по член 7 Регламент (ЕО) No 261/2004 (1), ако полетът излита със закъснение с по-малка от посочената в член 6, параграф 1 от Регламента продължителност, но крайният пункт на пристигане се достига три часа или повече след времето за пристигане по разписание?
 (1) Регламент (ЕО) No 261/2004 на Европейския Парламент и на Съвета от 11 февруари 2004 година относно създаване на общи правила за обезщетяване и помощ на пътниците при отказан достъп на борда и отмяна или голямо закъснение на полети, и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 295/91 (ОВ L 46, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 12, стр. 218).


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/11
 Решение на Съда (седми състав) от 26 май 2016 г. (преюдициално запитване от Augstākā tiesa — Латвия) — Valsts ieņēmumu dienests/SIA „Latvijas propāna gāze“
 (Дело C-286/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Позиция 2711 - Нефтен газ и други газообразни въглеводороди - Материал, който придава основния характер - Втечнен нефтен газ))
 (2016/C 260/14)
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Augstākā tiesa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Valsts ieņēmumu dienests
 Ответник: SIA „Latvijas propāna gāze“
 Диспозитив
 1)
 Правило 2, буква б) и правило 3, буква б) от общите правила за тълкуване на Комбинираната номенклатура в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в нейните редакции след приемането съответно на Регламент (ЕО) No 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 г. и на Регламент (ЕО) No 948/2009 на Комисията от 30 септември 2009 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че щом основният характер на газова смес като разглеждания в главното производство втечнен нефтен газ се определя от всички негови компоненти, така че не е възможно да се установи кой компонент му придава неговия основен характер, и когато така или иначе не може да се определи точното количество на всеки от компонентите на съответния втечнен нефтен газ, не следва да се използва презумпцията, че субстанцията, която придава на продукта неговия основен характер по смисъла на правило 3, буква б) от тези общи правила, е субстанцията с най-високо процентно съдържание в сместа.
 2)
 Тази комбинирана номенклатура трябва да се тълкува в смисъл, че втечнен нефтен газ като разглеждания в главното производство, който съдържа 0,32 % метан, етан и етилен, 58,32 % пропан и пропилен и не повече от 39,99 % бутан и бутилен и за който не е възможно да се установи коя от субстанциите от неговия състав му придава неговия основен характер, попада в подпозиция 2711 19 00 като „Нефтен газ и други газообразни въглеводороди, втечнени, други“.
 3)
 Член 218, параграф 1, буква г) от Регламент (ЕИО) No 2454/93 на Комисията от 2 юли 1993 година за определяне на разпоредби за прилагане на Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета за създаване на Митнически кодекс на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че не включва задължение за декларатор на втечнен нефтен газ като разглеждания в главното производство да посочва точно процентното съдържание на субстанцията, от която основно се състои този втечнен нефтен газ.
 (1) ОВ C 270, 17.8.2015 г.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/12
 Решение на Съда (трети състав) от 17 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Hof van Cassatie van België — Белгия) — United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV/Navigation Maritime Bulgare
 (Дело C-184/12) (1)
 (Римска конвенция за приложимото право към договорните задължения - Член 3 и член 7, параграф 2 - Свобода на избор на страните - Граници - Особени повелителни норми - Директива 86/653/ЕИО - Самостоятелно заети търговски представители - Договори за покупка или за продажба на стоки - Прекратяване на договора за търговско представителство от принципала - Национална правна уредба за транспониране, която предвижда закрила отвъд минималните изисквания на Директивата, както и закрила на търговските представители при договори за доставка на услуги)
 2013/C 367/19
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hof van Cassatie van België
 Страни в главното производство
 Ищец: United Antwerp Maritime Agencies (UNAMAR) NV
 Ответник:„Параходство Български морски флот“ АД
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hof van Cassatië van België — Тълкуване на член 3 и член 7, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 година (ОВ L 266, 1980 г., стр. 1, публикувана на български език в ОВ L 347, 2007 г., стр. 3) и на Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители (ОB L 382, стр. 17; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 1, стр. 176) — Свобода на избор на страните — Ограничения — Договор за търговско представителство — Клауза, с която за приложимо се избира правото на държавата на възложителя — Сезиране на съда по местоседалището на търговския представител
 Диспозитив
 Член 3 и член 7, параграф 2 от Конвенцията за приложимото право към договорните задължения, открита за подписване в Рим на 19 юни 1980 г., трябва да се тълкуват в смисъл, че законът на държава — членка на Европейския съюз, който отговаря на минималната закрила, предписана от Директива 86/653/ЕИО на Съвета от 18 декември 1986 година относно координирането на правото на държавите членки, свързано с дейността на самостоятелно заетите търговски представители, и който е избран от страните по договор за търговско представителство, може да не бъде приложен от сезирания съд, установен в друга държава членка, а вместо него да бъде приложен lex fori на основание, изведено от императивния характер в правния ред на последната държава членка на правилата, уреждащи положението на самостоятелно заетите търговски представители, само ако сезираната юрисдикция установи след щателна преценка, че при това транспониране законодателят на държавата на сезирания съд е счел, че в рамките на съответния правен ред е от решаващо значение да предостави на търговския представител закрила, която надхвърля предвидената от посочената директива, като в това отношение вземе предвид естеството и целта на тези императивни разпоредби.
 (1) ОВ C 200, 7.7.2012 г.


text:
 20.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 127/22
 Решение на Общия съд от 5 март 2015 г. — Rose Vision и Seseña/СХВП
 (Дело T-45/13) (1)
 ((Клауза за подсъдност - Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007—2013 г.) - Споразумения за предоставяне на безвъзмездна помощ за проектите FIRST, FutureNEM и sISI - Жалба за отмяна и искане за обезщетение - Преквалифициране на жалбата - Допустимост - Преустановяване на плащанията - Срок за предоставяне на изготвения при одита доклад - Предоставяне на сведения на трети лица))
 (2015/C 127/29)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Rose Vision, SL (Сесеня, Испания); и Julián Seseña (Посуело де Аларкон, Испания) (представители: M. Muñiz Bernuy и A. Alonso Villa, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: R. Lyal и A. Sauka, подпомагани от J. Rivas Andrés и X. M. García García, адвокати)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на писмото на Комисията, с което тя преустановява плащанията по споразумение за предоставяне на безвъзмездна помощ No 246910 за проект FutureNEM, както и на изготвения при финансов одит доклад 11 INFS 025 11-INFS-025, въз основа на който Комисията е приела посочения акт, и от друга страна, искане за обезщетение в размер на 5 8 54 264 EUR за вредите, които жалбоподателите твърдят, че са претърпели вследствие на действията на Комисията, без това да изключва възможността за различно оценяване на вредите в хода на настоящото производство и претенцията за изтеклите лихви.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Rose Vision, SL и г-н Julián Seseña да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 178, 22.6.2013 г.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/23
 Преюдициално запитване, отправено от Hoge Raad der Nederlanden на 2 ноември 2009 г. — Euro Tyre Holding BV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-430/09)
 2010/C 24/42
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Ищец: Euro Tyre Holding BV
 Ответник: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициални въпроси
 Предвид член 28в, дял A, първо изречение и буква а) от Шеста директива за ДДС (1), както и член 8, параграф 1, букви a) и б), член 28а, параграф 1, буква a), първа алинея и член 28б, дял A, буква a), първа алинея от същата директива и когато една и съща стока е предмет на две последователни доставки, извършени между данъчнозадължени лица като такива по начин, че може да се говори за една единствена вътреобщностна пратка или превоз, как трябва да се определи коя доставка на вътреобщностен превоз трябва да се приспадне, когато превозът е извършен от или за сметка на лицето, което има както качеството на купувач по първата доставка, така и на продавач по втората доставка?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите-членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, стр. 1).


text:
 25.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/17
 Жалба, подадена на 30 юни 2010 г. — CBp Carbon Industries/СХВП
 (Дело T-294/10)
 ()
 2010/C 260/23
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: CBp Carbon Industries, Inc. (Ню Йорк, САЩ) (представители: J. Fish, Solicitor и S. Malynicz, Barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 21 април 2010 г. по преписка R 1361/2009-1,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „CARBON GREEN“ за стоки от клас 17 — заявка за марка на Общността No 973531
 Решение на проверителя: отхвърля заявката за марка на Общността.
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: жалбоподателят изтъква две правни основания в подкрепа на исканията си.
 С първото правно основание жалбоподателят твърди, че обжалваното решение нарушава член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е допуснал грешка в преценката на отличителния характер на разглежданата словна марка по отношение на съответните стоки.
 С второто правно основание жалбоподателят подържа, че обжалваното решение нарушава член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав: (i) е допуснал грешка по отношение на значението и синтаксиса на разглежданата словна марка, както и по отношение на годността ѝ да бъде понятие, което непосредствено и пряко описва въпросните стоки; (ii) макар от една страна правилно да е направил извода, че съответните потребители са специалисти в областта, от друга страна не е установил служебно фактите, въз основа на които да се приеме, че марката е описателна за съответните потребители; и (iii) не е приел за установено въз основа на доказателствата, че в съответната специализирана област е налице основателна вероятност други търговци да искат в бъдеще да използват този знак.


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/13
 Иск, предявен на 22 декември 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-571/08)
 (2009/C 55/21)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: W. Mölls и L. Pignataro)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 Да установи, че като е предвидила минимална цена за цигарите, както и 120-дневен срок за одобряване на промени в цените на тютюневите изделия, Италианската република не е изпълнила задълженията по член 9, параграф 1 от Директива 95/59/ЕО (1)
 —
 да осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Относно минималната цена
 Комисията поддържа, че с определянето на минимална цена за цигарите Италианската република е нарушила член 9, параграф 1 от Директива 95/59/ЕО (както и член 5 от Директива 72/464/ЕИО (2), която тя заменя и с която по същество е идентична). В посочената разпоредба е записан принципът, съгласно който производителите имат правото свободно да определят максималната цена на дребно на тютюневите изделия. По силата на този принцип държавите-членки не могат да упражняват дискреционна власт при определяне на максималните цени на дребно, позовавайки се на„контрол върху нивата на цените“, на „наблюдение на задължителните цени“ или на определяне на скала на цените съгласно член 9, параграф 2 от Директива 95/59/ЕО.
 Минималната цена не може да бъде оправдана със съображения за опазване на общественото здраве. В действителност тази цел, взета пред вид от общностния законодател, може да бъде постигната чрез по-високо данъчно облагане на цигарите, като се използват данъчни параметри, адаптирани към ситуацията във всяка държава-членка.
 Доводът на италианското правителство, основан на предполагаема опасност от повишаване, с прекалено високи или неадекватни на пазара цени, на незаконен трафик с контрабандни стоки или с подправени изделия също така е лишен от основание. Той се основава на обикновени изявления на италианското правителство, неподкрепени с доказателства, като това правителство не е обяснило начина, по който разликата в цената, получена от повишаването на облагането с данък би трябвало да увеличи измамите в много по-голяма степен, отколкото би се случило в ситуацията на прилагане на политика на минимални цени. Комисията твърди, че е от компетентност на всяка държава-членка да извършва, при спазване на общностното право, на необходимите проверки, за да осигури събирането на дължимите й данъци. Тази необходимост не може по никакъв начин да засегне задължението на държавите-членки да спазват разпоредбите на Директива 95/59/ЕО, включително на член 9 от нея.
 Относно 120-дневния срок за одобряване на цените на тютюневите изделия
 За да бъдат пуснати на пазара в Италия, цените на тютюневите изделия трябва да бъдат регистрирани в официалната скала на цените. Молбата за регистрация се изпраща в Ministero dell'Economia e delle Finanze — Amministrazione Autonoma dei Monopoli di Stato (AAMS) (Министерство на икономиката и финансите — Автономна администрация на държавния монопол). AAMS не разполага с дискреционни правомощия за одобряване на регистрацията. Според Комисията прекалено дългият срок от 120 дни, определен от италианските власти задаване на ход на молба за промяна в цените, е в състояние на практика да лиши принципа на свободното определяне на цените от


text:
производителите, записан в член 9, параграф 1 от Директива 95/59/ЕО от част от неговите последици.
 (1) Директива 95/59/EО на Съвета от 27 ноември 1995 година относно данъците, различни от данъка върху оборота, които оказват влияние върху потреблението на тютюневи изделия (ОВ L 291, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 5.
 (2) Директива 72/464/ЕИО на Съвета от 19 декември 1972 година относно данъците, различни от данъка върху оборота, които оказват влияние върху потреблението на тютюневи изделия (ОВ L 303, стр. 1).


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/53
 Решение на Общия съд от 3 декември 2015 г. — Omega International/СХВП (Изображение на бял кръг и бял правоъгълник в черен правоъгълник)
 (Дело T-695/14) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за фигуративна марка на Общността, изобразяваща бял кръг и бял правоъгълник в черен правоъгълник - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 027/67)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Omega International GmbH (Бад Олдесло, Германия) (представител: J. P. Becker, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: D. Walicka)
 Предмет
 Жалба срещу решението на пети апелативен състав на СХВП от 18 юли 2014 г. (преписка R 1037/2014-5) относно заявка за регистрация на фигуративен знак, изобразяващ бял кръг и бял правоъгълник в черен правоъгълник, като марка на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Omega International GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 409, 17.11.2014 г.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/45
 Решение на Първоинстанционния съд от 9 юли 2008 г. — Marcuccio/Комисия
 (Съединени дела T-296/05 и Т-408/05) (1)
 (Социално осигуряване - Искания за поемане на 100 % от медицинските разходи - Изрично и мълчаливо отхвърляне на исканията)
 (2008/C 209/77)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представители: първоначално A. Distante, впоследствие G. Cipressa и L. Garofalo, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: C. Berardis Kayser и J. Currall, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 По-конкретно, искане за отмяна на две решения на Бюрото за разплащания по общата здравноосигурителна схема на Европейската общност, с които се прави мълчалив отказ за поемането на 100 % от някои понесени от жалбоподателя медицински разходи, както и искане Комисията да бъде осъдена да изплати в полза на жалбоподателя стойността на някои медицински разходи.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбите като недопустими.
 2)
 Всяка от страните понася направените от нея разноски.
 (1) ОВ C 257, 15.10.2005 г.


text:
 10.11.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 343/11
 Решение на Общия съд от 20 септември 2012 г. — DEI/Комисия
 (Дело T-169/08) (1)
 (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Гръцки пазари за доставка на лигнитни въглища и на електроенергия на едро - Решение, с което се установява нарушение на член 86, параграф 1 ЕО във връзка с член 82 ЕО - Предоставяне или запазване в сила от Република Гърция на права за добив на лигнитни въглища в полза на публично предприятие)
 2012/C 343/13
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI) (Атина, Гърция) (представител: P. Anestis, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: T. Christoforou, A. Bouquet и A. Antoniadis, подпомагани от A. Oikonomou, avocat)
 Страна, встъпила в подкрепа на жалбоподателя: Република Гърция (представители: K. Boskovits и P. Mylonopoulos, подпомагани първоначално от A. Komninos и M. Marinos, впоследствие от M. Marinos, avocats)
 Страни, встъпили в подкрепа на ответника: Energeiaki Thessalonikis AE (Echedoros, Гърция) и Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & DSA) (Kifissia, Гърция) (представители: P. Skouris и E. Trova, avocats)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение C(2008) 824 окончателен на Комисията от 5 март 2008 г. относно предоставянето или запазването в сила от страна на Република Гърция на права за добив на лигнитни въглища в полза на DEI
 Диспозитив
 1.
 Отменя Решение C(2008) 824 окончателен на Комисията относно предоставянето или запазването в сила от страна на Република Гърция на права за добив на лигнитни въглища в полза на Dimosia Epicheirisi Ilektrismou AE (DEI).
 2.
 Осъжда Европейската комисия да понесе освен направените от нея съдебните разноски и съдебните разноски, направени от DEI.
 3.
 Република Гърция, Elliniki Energeia kai Anaptyxi AE (HE & DSA) и Energeiaki Thessalonikis AE понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 183, 19.7.2008 г.


text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/26
 Преюдициално запитване от Nejvyšší správní soud (Чешка република), постъпило на 13 януари 2015 г. — Odvolací finanční ředitelství/Český Rozhlas
 (Дело C-11/15)
 (2015/C 138/37)
 Език на производството: чешки
 Запитваща юрисдикция
 Nejvyšší správní soud
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Odvolací finanční ředitelství
 Ответник: Český Rozhlas
 Преюдициални въпроси
 Може ли дейността на общественото радио — финансирана от задължителни нормативнопредвидени такси в законоустановен размер, плащани при наличие на радиоприемник, притежаван или ползван на друго правно основание — да се разглежда като „доставка на услуга, извършвана възмездно“ по смисъла на член 2, параграф 1 от Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 г. (1) относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система за данъка върху добавената стойност, която трябва да бъде освободена от ДДС съгласно член 13A, параграф 1, буква р) от същата директива, или това е нестопанска дейност, която изобщо не се облага с ДДС съгласно член 2 от Шеста директива и поради това не подлежи и на предвиденото в член 13A, параграф 1, буква р) от тази директива освобождаване от ДДС?
 (1) OВ 1977 L 145, стp. 1.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/41
 Жалба, подадена на 11 ноември 2016 г. — Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret/EUIPO — Захариева (Кутии)
 (Дело T-793/16)
 (2017/C 022/57)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Şölen Çikolata Gıda Sanayi ve Ticaret AŞ (Şehitkamil Gaziantep, Турция) (представител: T. Ценова, lawyer)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Елка Захариева (Пловдив, България)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорния промишлен дизайн: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорен промишлен дизайн: промишлен дизайн на Общността „Кутии“ — промишлен дизайн на Общността No 002 343 244-0002
 Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 12 септември 2016 г. по преписка R 1143/2015-3
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да обяви за недействителен промишлен дизайн на Общността No 002343244-0002 „Bobo Cornet“ и
 —
 да осъди EUIPO и Елка Захариева да заплатят съдебните разноски на Solen в производството пред Общия съд и в административната фаза на производството, по-специално в производството по обявяване на недействителност и в производството по обжалване пред EUIPO.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 25, параграф 1, буква д) от Регламент No 6/2002,
 —
 нарушение на член 25, параграф 1, буква е) от Регламент No 6/2002,
 —
 нарушение на член 62 и на член 63, параграф 1 от Регламент No 6/2002.


text:
 6.2.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/7
 Преюдициално запитване от Tribunalul Specializat Mureș (Румъния), постъпило на 21 октомври 2016 г. — Michael Tibor Bachman/FAER IFN SA
 (Дело C-535/16)
 (2017/C 038/09)
 Език на производството: румънски
 Запитваща юрисдикция
 Tribunalul Specializat Mureș
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Michael Tibor Bachman
 Ответник: FAER IFN SA
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 2, параграф 2 от Директива No 93/13/ЕИО (1), в който е дадено определение на понятието „потребител“, да се тълкува в смисъл, че то включва и физическо лице, което чрез договор за новация поема пред институция, която предоставя по занятие кредити, задължение за погасяване на кредити, първоначално отпуснати на дадено дружество за предназначени за неговата дейност цели, съответно за инвестиции в пътния превоз на стоки, когато това физическо лице няма явна връзка със съответното дружество, но е постъпило по този начин поради връзките, които има, извън дейността му по занятие, с лицето, което е било управител на дружеството, получател на първоначално отпуснатите кредити, както и с лицата, подписали акцесорни договори към първоначалните договори за кредит (договори за поръчителство, договор за обезпечение върху недвижим имот/за ипотека)?
 (1) Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ 1993 L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273)


text:
 22.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 85/21
 Жалба, подадена на 20 декември 2013 г. — Bilbaina de Alquitranes и др./Комисия
 (Дело T-689/13)
 2014/C 85/37
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Bilbaína de Alquitranes, SA (Лучана-Баракалдо, Виская, Испания), Deza a.s. (Валашске Мезиричи, Чешка република), Industrial Química del Nalón, SA (Овие-до, Испания), Koppers Denmark A/S (Ниборг, Дания), Koppers UK Ltd (Скънторп, Обединеното кралство), Koppers Netherlands BV (Ойтхорн, Нидерландия), Rütgers basic aromatics GmbH (Кастроп-Рауксел, Германия), Rütgers Belgium NV (Зелзате, Белгия), Rütgers Poland Sp. z o.o. (Кенджежин-Кожле, Полша), Bawtry Carbon International Ltd (Донкастър, Обединеното кралство), Grupo Ferroatlántica, SA (Мадрид, Испания), SGL Carbon GmbH (Майтинген, Германия), SGL Carbon GmbH (Бад Гойзерн ам Халтщетерзе, Австрия), SGL Carbon (Пасѝ, Франция), SGL Carbon, SA (Ла Коруня, Испания), SGL Carbon Polska S.A. (Рачибож, Полша) и ThyssenKrupp Steel Europe AG (Дюсбург, Германия) (представители: K. Van Maldegem и C. Mereu, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да приеме жалбата за допустима и основателна,
 —
 да отмени обжалвания акт, доколкото класифицира ВСВК като H400 и H410,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени в рамките на настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателите искат частична отмяна на Регламент (ЕС) No 944/2013 на Комисията от 2 октомври 2013 година за изменение с цел адаптиране към научно-техническия прогрес на Регламент (ЕО) No 1272/2008 на Европейския парламент и на Съвета относно класифицирането, етикетирането и опаковането на вещества и смеси (ОВ L 261, стр. 5), доколкото класифицира „смола, каменовъглен катран, високотемпературен“ CAS No 65996-93-2 (наричан по-нататък „ВСВК“) като „Aquatic Acute 1 (H400)“ и „Aquatic Chronic 1 (H410)“ (наричан по-нататък „обжалваният акт“).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат три основания:
 1.
 Първото основание е изведено от твърдението за незаконосъобразност на обжалвания акт поради противоречие с разпоредбите от регламентите REACH и CLP, отнасящи се до класифицирането на определени вещества като токсични за водната среда и до допустимите в това отношение изследвания, както и поради нарушаване на принципа на равно третиране, тъй като не приемал изследванията, извършени съгласно регламента REACH и ръководството на ОИСР относно изпитванията, а изисквал извършване на тестове без какъвто и да било стандартизиран метод.
 2.
 Второто основание е изведено от твърдението за незаконосъобразност на обжалвания акт поради очевидна грешка в преценката, тъй като не отчитал присъщите на ВСВК свойства на инертност, които определено имали голямо значение при тестовете с ултравиолетова светлина и при прилагането на метода на сумирането; в обжалвания акт се определяли M-коефициенти за ПАВ, без да се предвиди надлежна преценка на необходимите за целта изследвания, като предоставената от жалбоподателите информация била отхвърлена без основателни мотиви.
 3.
 Третото основание е изведено от твърдението за незаконосъобразност на обжалвания акт поради противоречие с установените от правото на ЕС принципи на прозрачност и на право на защита.


text:
 9.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 325/30
 Решение на Общия съд от 16 септември 2013 г. — Islamic Republic of Iran Shipping Lines и др./Съвет
 (Дело T-489/10) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Задължение за мотивиране - Грешка в преценката)
 2013/C 325/51
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Islamic Republic of Iran Shipping Lines (Техеран, Иран) и 17 други жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение към решението (представители: F. Randolph, QC, M. Lester, barrister, и M. Taher, solicitor)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Европейска комисия (представители: M. Konstantinidis и T. Scharf) и Френска република (представители: G. de Bergues и É. Ranaivoson)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ L 195, стр. 39), Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран (ОВ L 195, стр. 25), Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413 (ОВ L 281, стр. 81), Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007 (ОВ L 281, стр. 1) и на Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1).
 Диспозитив
 1.
 Отменя в частите, които се отнасят до Islamic Republic of Iran Shipping Lines и до другите 17 жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение:
 —
 приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС,
 —
 приложението към Регламент за изпълнение (ЕС) No 668/2010 на Съвета от 26 юли 2010 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителни мерки срещу Иран,
 —
 приложението към Решение 2010/644/ОВППС на Съвета от 25 октомври 2010 година за изменение на Решение 2010/413,
 —
 приложение VIII към Регламент (ЕС) No 961/2010 на Съвета от 25 октомври 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕО) No 423/2007,
 —
 приложение IX към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент No 961/2010.
 2.
 Действието на Решение 2010/413, изменено с Решение 2010/644, се запазва по отношение на Islamic Republic of Iran Shipping Lines и на другите 17 жалбоподатели, чиито наименования са посочени в приложение, до влизането в сила на отмяната на Регламент No 267/2012.
 3.
 Съветът на Европейския съюз понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Islamic Republic of Iran Shipping


text:
 13.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 37/37
 Определение на Общия съд от 9 декември 2009 г. — Deltalinqs и SVZ/Комисия
 (Дело T-481/07) (1)
 (Държавни помощи - Схема на помощ, предоставена от белгийските власти в подкрепа на интермодалния транспорт по водни пътища - Решение на Комисията, което не повдига възражения - Жалба за отмяна, подадена от асоциациите, представляващи интересите на предприятията, установени в пристанищната зона на Ротердам - Липса на съществено засягане на конкурентното положение - Явна недопустимост)
 2010/C 37/50
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Deltalinqs (Ротердам, Нидерландия) и SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam (Ротердам) (представител: M. Meulenbelt, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: G. Conte и S. Noë)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Vlaams Gewest (Брюксел, Белгия) и Waterwegen en Zeekanaal NV (Willebroek, Белгия) (представител: Y. van Gerven, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решението C (2007) 1939 окончателно на Комисията от 10 май 2007 г., което не повдига възражения относно предвидена от Vlaams Gewest (Фламандски регион, Белгия) схема за помощ в подкрепа на интермодалния транспорт по водни пътища (Държавна помощ N 682/2006 — Белгия), вследствие на предварителната процедура по разследване, уредена в член 88, параграф 3 ЕО
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като явно недопустима.
 2.
 Deltalinqs и SVZ, Havenondernemersvereniging Rotterdam понасят собствените си съдебни разноски, както и тези на Комисията.
 3.
 Vlaams Gewest и Waterwegen en Zeekanaal NV понасят собствените си съдебни разноски.
 (1) ОВ C 64, 8.3.2008 г.


text:
 7.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 410/8
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 17 август 2016 г. — Stadion Amsterdam CV/Staatssecretaris van Financiën
 (Дело C-463/16)
 (2016/C 410/09)
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Касатор: Stadion Amsterdam CV
 Ответник по касационната жалба: Staatssecretaris van Financiën
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 12, параграф 3, буква а) от Шеста директива (1) да се тълкува в смисъл, че ако доставка на услуги, която за целите на начисляването на данъка върху добавената стойност съставлява една-единствена доставка, се състои от два или няколко конкретни и специфични елемента, за които биха се прилагали различни ставки на ДДС, ако се извършваха като отделни доставки на услуги, посочената съвкупност от услуги подлежи на облагане с различните приложими за тези елементи ставки на ДДС, когато възнаграждението за доставката на услуги може да бъде разделено при точно отражение на съотношението на елементите?
 (1) Шеста директива 77/388/ЕИО на Съвета от 17 май 1977 година относно хармонизиране на законодателствата на държавите членки относно данъците върху оборота — обща система на данъка върху добавената стойност: единна данъчна основа (ОВ L 145, 1977 г., стр. 1).


text:
 17.5.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 175/14
 Жалба, подадена на 29 март 2016 г. от Toshiba Corporation срещу решението, постановено от Общия съд (първи състав) на 19 януари 2016 г. по дело T-404/12, Toshiba Corporation/Европейска комисия
 (Дело C-180/16 P)
 (2016/C 175/16)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Toshiba Corporation (представители: J. F. MacLennan, Solicitor, A. Schulz, Rechtsanwalt, S. Sakellariou, Δικηγόρος, J. Jourdan, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд по дело T-404/12, и
 i.
 да отмени решението на Европейската комисия по преписка COMP/39.966 — Комутационни апарати с газова изолация (повторно приемане на глоби); или
 ii.
 да намали глобата, наложена на Toshiba, в приложение на член 261 ДФЕС; или
 iii.
 да върне преписката на Общия съд за ново разглеждане и решаване в съответствие с указанията на Съда по тълкуването и прилагането на правото; и при всички случаи
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Обжалването почива на три основания:
 a)
 Първо, Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че правото на защита на Toshiba не е било нарушено от Европейската комисия; по-специално и доколкото Комисията не е адресирала изложение на възраженията до Toshiba преди приемането на решението за повторно приемане през 2012 г.;
 б)
 Второ, Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че приложената методология от Европейската комисия за изчисляването на глобата на Toshiba не е нарушила принципа на равно третиране; по-специално и доколкото Комисията е използвала началния размер, определен за съвместното предприятие TM T&D като начален размер за изчисляването на глобата на Toshiba, а не съответния оборот на Toshiba, противно на това, което Комисията е направила за европейските адресати на решението, прието през 2007 г.; и
 в)
 Трето, Общият съд е допуснал грешка в правото, като е приел, че Европейската комисия, като не е намалила глобата на Toshiba така че да отразява степента на участието му в нарушението, не е нарушил принципа на равно третиране; по-специално и доколкото Комисията не е приела, че по-ограниченото участие на Toshiba в тайните споразумения в сравнение с това на европейските адресати на решението, прието през 2007 г., е следвало да бъде отразено в размера на глобата.


text:
 21.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 152/16
 Преюдициално запитване, отправено от Corte Suprema di Cassazione (Италия) на 21 март 2011 г. — Наказателно производство срещу Demba Ngagne
 (Дело C-140/11)
 2011/C 152/28
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Corte Suprema di Cassazione
 Страна в главното производство
 Demba Ngagne
 Преюдициални въпроси
 а)
 Трябва ли член 7, параграфи 1 и 4, член 8, параграфи 1, 3 и 4 и член 15, параграф 1 от Директива 2008/115/ЕО (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат държавата членка да разпореди, отклонявайки се от установените приоритети и посочения в тези разпоредби процесуален ред, на незаконно пребиваващия чужденец да напусне територията на страната, когато незабавното или чрез задържане принудително извеждане не е възможно?
 б)
 Трябва ли в резултат на това член 15, параграфи 1, 4, 5 и 6 от Директива 2008/115/ЕО да се тълкува в смисъл, че не допуска държавата членка да приеме, че неоправданата липса на съдействие от страна на чужденеца за доброволното му връщане е достатъчно основание същият да бъде подведен под отговорност и да му бъде наложена свързана със задържане санкция (наказание лишаване от свобода), чийто срок надвишава (до десет пъти) вече изтеклия срок на задържане за целите на извеждането или срока на задържане, което обективно не може да бъде извършено?
 в)
 Трябва ли член 2, параграф 2, буква б) от Директива 2008/115/ЕО, включително от гледна точка на член 8 от същата директива и областите, предмет на обща политика, определени по-конкретно в член 79 ДФЕС, да се тълкува в смисъл, че ако държавата членка е инкриминирала липсата на съдействие от страна на чужденеца за доброволното му връщане, това е достатъчно основание, за да не се приложи директивата?
 г)
 Обратно, трябва ли член 2, параграф 2, буква б) и член 15, параграфи 4, 5 и 6 от Директива 2008/115/ЕО, включително от гледна точка на член 5 от ЕКПЧ, да се тълкуват в смисъл, че не допускат незаконно пребиваващия чужденец, чието задържане не е обективно възможно или вече не е възможно, да бъде обект на поредица от заповеди за доброволно връщане и за налагане на ограничения на свободата му, зависещи от осъжданията за неизпълнение на тези заповеди?
 д)
 И накрая, възможно ли е да се приеме, включително от гледна точка на съображение 10, на предишния член 23 от Конвенцията за прилагане на Споразумението от Шенген, на препоръките и насоките, припомнени в съображенията към Директива 2008/115, и на член 5 ЕКПЧ, че член 7, параграфи 1 и 4, член 8, параграфи 1, 3 и 4, и член 15, параграфи 1, 4, 5 и 6 въздигат в норма принципите, съгласно които ограничаването на свободата за целите на връщането трябва да се счита за extrema ratio и че никаква мярка за задържане не е оправдана, ако е свързана с процедура по експулсиране, при която не съществува разумна възможност за връщане?
 (1) ОВ L 348, стр. 98.


text:
 5.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/14
 Решение на Общия съд от 24 ноември 2010 г. — Комисия/Irish Electricity Generating
 (Дело T-323/09) (1)
 (Клауза за подсъдност - Договор, сключен в рамките на специална програма за научни изследвания и технологично развитие в областта на неядрената енергетика (1994-1998) - Неизпълнение на договора - Възстановяване на авансово платените суми - Лихви за забава - Неприсъствено производство)
 2011/C 38/23
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A.-M. Rouchaud-Joët и F. Mirza, подпомагани от U. O’Dwyer и A. Martin, solicitors)
 Ответник: Irish Electricity Generating Co. Ltd (Waterford, Ирландия)
 Предмет
 Иск, основан на клауза за подсъдност, целящ осъждане на Irish Electricity Generating Co. Ltd да възстанови сумата от 180 664,70 EUR, представляваща част от авансово платените суми от Комисията в рамките на Договор No WE/178/97/IE/GB, заедно с лихви за забава.
 Диспозитив
 1.
 Осъжда Irish Electricity Generating Co. Ltd да възстанови на Комисията сумата от 180 664,70 EUR, заедно с лихви за забава:
 —
 в размер на 5,56 % годишно считано от 25 август 2003 г. до датата на постановяване на настоящото решение;
 —
 в годишен размер, определен съгласно ирландското право, а именно, понастоящем, член 26 от Debtors (Ireland) Act, 1840 (Закон за задълженията), изменен, но не повече от 5,56 % годишно, считано от датата на постановяване на настоящото решение до пълното погасяване на задължението.
 2.
 Осъжда Irish Electricity Generating да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 256, 24.10.2009 г.


text:
 3.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/59
 Жалба, подадена на 12 май 2010 г. — de Fays/Комисия
 (Дело F-30/10)
 2010/C 179/104
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Philippe de Fays (Malèves Sainte Marie Wastinnes, Белгия) (представител: N. Soldatos, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решението, с което се отказва да се признае за професионално заболяването, от което страда жалбоподателят
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отменят решенията на ОН от 8 септември 2009 г. и от 12 февруари 2010 г. и да се признае, че жалбоподателят се намира в състояние на неработоспособност поради професионално заболяване от 15 май 2005 г. насам,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното, да се назначи отново медицинска комисия, съставена от лекари експерти по болести, причинени от йонизиращи лъчения, със задачата да посочи дали по време на изпълнението на професионалната си дейност жалбоподателят е бил изложен на риска да заболее от причинена от йонизиращи лъчения болест,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 10.10.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 371/33
 Жалба, подадена на 26 август 2016 г. — ZZ/Комисия
 (Дело F-48/16)
 (2016/C 371/39)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: ZZ (представител: J. Abiks, lawyer)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 От една страна, отмяна на решението за определяне на броя на годините, признати за осигурителния стаж за целите на пенсионната схема на ЕС, след подадено заявление за прехвърляне на пенсионни права, а от друга страна, изплащане на обезщетение за вредите, причинени на жалбоподателя вследствие на пропуска на ответника да осигури разглеждането на подаденото заявление в разумен срок.
 Искания на жалбоподателя:
 —
 да бъде отменено решение от 6 ноември 2015 г., с което органът по назначаване определил окончателно размера на прехвърлената към пенсионната схема на ЕС сума на 135 955,38 EUR, вместо на 155 237,25 EUR;
 —
 да бъде осъден ответника да обезщети понесените от жалбоподателя загуби в размер на 10 739,28 EUR вследствие на нарушаване на принципа на добра администрация от страна на службите на Комисията;
 —
 да бъде осъден ответника да заплати на жалбоподателя обезщетение за неимуществени вреди, претърпени вследствие на постановяването на обжалваното окончателно решение — в размер, определен по преценка от Съда, но не по-малко от 1 000 EUR;
 —
 да бъде осъдена Комисията да заплати съдебните разноски.


text:
 11.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/14
 Определение на Общия съд от 12 декември 2011 г. — АО/Комисия
 (Дело T-365/11 P) (1)
 (Обжалване - Публична служба - Длъжностни лица - Срок за обжалване - Просрочие - Подписан оригинал на жалбата, подаден след изтичането на срока - Случайно събитие - Член 43, параграф 6 от Процедурния правилник на Общия съд - Явно недопустима жалба)
 2012/C 39/29
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: АО (Брюксел, Белгия) (представител: P. Lewisch, avocat)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и J. Baquero Cruz)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Определение на Съда на публичната служба на Европейския съюз (първи състав) от 4 април 2011 г. по дело АО/Комисия (F-45/10, все още непубликувано в Сборника).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 AO понася своите съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 282, 24.9.2011 г.


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/27
 Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 2 май 2016 г. — Austria Asphalt GmbH & Co OG/Bundeskartellanwalt
 (Дело C-248/16)
 (2016/C 260/34)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Austria Asphalt GmbH & Co OG
 Ответник: Bundeskartellanwalt
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 3, параграф 1, буква б) и параграф 4 от Регламент (EO) No 139/2004 (1) на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламентът за сливанията“) да се тълкуват в смисъл, че при смяна от едноличен към съвместен контрол върху съществуващо предприятие, при която упражнявалото по-рано едноличен контрол предприятие продължава да участва в съвместния контрол, концентрация е налице само ако това предприятие притежава дългосрочно функциите на самостоятелен субект?
 (1) Регламент (EO) No 139/2004 на Съвета от 20 януари 2004 година относно контрола върху концентрациите между предприятия („Регламентът за сливанията на ЕО“) (ОВ L 24, 2004 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 201).


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/29
 Жалба, подадена на 9 юли 2009 г. от Calvin Klein Trademark Trust срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (шести състав) на 7 май 2009 г. по дело T-185/07, Calvin Klein Trademark Trust/СХВП и Zafra Marroquineros, S.L.
 (Дело C-254/09 P)
 2009/C 205/50
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Calvin Klein Trademark Trust (представител: T. Andrade Boué, abogado)
 Друга страна в производството: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) и Zafra Marroquineros, S.L.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Първоинстанционния съд (шести състав) от 7 май 2009 г. по дело Т-185/07,
 —
 да се осъдят СХВП и Zafra Marroquineros, S.L да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Несъобразяване със съдебната практика, свързана с тълкуването на член 8, параграф 1 от Регламент No 40/94 (1) относно марката на Общността, според която трябва да се вземат предвид всички обстоятелства, характеризиращи конкретния случай: Не е отчетено от правна страна обстоятелството, че заявителят на марката на Общността е използвал марката, за да копира реномираните марки cK и че със собствените си действия показва по несъмнен начин, че най-отличителната част от спорната марка на Общността се състои от буквите CK.
 Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 40/94, тъй като не е разгледана общоизвестността на конфликтните марки в контекста на този член.
 (1) Регламент(ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (ОВ L 11, 1994 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр 146).


text:
 6.10.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 235/10
 Иск, предявен на 14 август 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Белгия
 (Дело C-392/07)
 (2007/C 235/18)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представител: R. Lyal)
 Ответник: Кралство Белгия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приело необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби, за да се съобрази с Директива 2005/19/ЕС (1) на Съвета от 17 февруари 2005 г. за изменение на Директива 90/434/ЕИО относно общата система за данъчно облагане, приложима спрямо сливанията, разделянията, прехвърлянията на активи и замените на акции по отношение на дружества от различни държави-членки, доколкото тя цели прехвърлянето на седалището на Европейското дружество (ЕД) или на Европейското кооперативно дружество (ЕКД) и включването на ЕД и ЕКД в списъка на дружествата, които попадат в обхвата на Директивата, или във всички случаи като не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по посочената директива;
 —
 да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране във вътрешното право на разпоредбите относно прехвърлянето на седалище на ЕД и ЕКД и на буква а) от приложението към Директивата е изтекъл на 1 януари 2006 г.
 (1) ОВ L 58, стр. 19.