text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/23
 Преюдициално запитване от Consiglio di Stato (Италия), постъпило на 24 април 2017 г. — Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl/Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica — Sebino (ASST) и др.
 (Дело C-216/17)
 (2017/C 277/33)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Consiglio di Stato
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Autorità Garante della Concorrenza e del Mercato — Antitrust, Coopservice Soc. coop. arl
 Ответници: Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica — Sebino (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale del Garda (ASST), Azienda Socio-Sanitaria Territoriale della Vallecamonica (ASST)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли член [1], параграф 5 и член 32 от Директива 2004/18/Е[О] (1) и член 33 от Директива 2014/24/ЕС (2) да се тълкуват в смисъл, че допускат сключването на рамково споразумение, при което:
 възлагащ орган действа от свое име и от името на други изрично посочени възлагащи органи, които обаче не участват пряко при подписването на посоченото рамково споразумение;
 не е определено количеството на услугите, които неподписалите възлагащи органи могат да претендират, ако сключат предвидените в посоченото рамково споразумение последващи споразумения;
 2)
 ако отговорът на първия въпрос е отрицателен,
 Могат ли член [1], параграф 5 и член 32 от Директива 2004/18/Е[О] и член 33 от Директива 2014/24/ЕС да се тълкуват в смисъл, че допускат сключването на рамково споразумение, при което:
 възлагащ орган действа от свое име и от името на изрично посочени други възлагащи органи, които обаче не са участвали пряко в подписването на рамковото споразумение,
 количеството услуги, които могат да претендират неподписалите възлагащи органи, ако сключат предвидените в посоченото рамково споразумение последващи споразумения, се определя въз основа на обичайните им нужди.
 (1) Директива 2004/18/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година относно координирането на процедурите за възлагане на обществени поръчки за строителство, доставки и услуги (ОВ L 134, стр. 114; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 8, стр. 116).
 (2) Директива 2014/24/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2014 г. за обществените поръчки и за отмяна на Директива 2004/18/ЕО (ОВ L 94, стр. 65).


text:
 28.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 283/49
 Определение на Общия съд от 5 юли 2017 г. — EEB/Комисия
 (Дело T-38/16) (1)
 ((Достъп до документи - Регламент (ЕО) No 1049/2001 - Документи, свързани с оттеглянето на предложението за директива COM(2014) 397 окончателен на Парламента и на Съвета - Частичен отказ за достъп - Липса на основание за произнасяне))
 (2017/C 283/76)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: European Environmental Bureau (EEB) (Брюксел, Белгия) (представител: B. Kloostra, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Buchet, F. Clotuche-Duvieusart и E. Sanfrutos Cano)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението Ares(2015) 5212500 на Комисията от 19 ноември 2015 г.
 Диспозитив
 1)
 Основанието за произнасяне по жалбата е отпаднало.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати направените от нея съдебни разноски, както и съдебните разноски на European Environmental Bureau (EEB).
 (1) ОВ C 118, 4.4.2016 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 18.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/5
 Решение на Съда (втори състав) от 26 май 2016 г. (преюдициално запитване от First-tier Tribunal (Tax Chamber) — Обединено кралство) — Bookit, Ltd/Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 (Дело C-607/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Обща система на данъка върху добавената стойност - Директива 2006/112/ЕО - Освобождаване - Член 135, параграф 1, буква г) - Сделки, засягащи плащания и преводи - Понятие - Покупка на билети за кино по телефона или чрез интернет - Плащане с дебитна или кредитна карта - Услуги „по обработване на картови плащания“))
 (2016/C 260/06)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 First-tier Tribunal (Tax Chamber)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bookit, Ltd
 Ответник: Commissioners for Her Majesty's Revenue and Customs
 Диспозитив
 Член 135, параграф 1, буква г) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденото в него освобождаване от данък върху добавената стойност за сделките, засягащи плащанията и преводите, не се прилага към услуга „по обработване на плащанията с дебитни или кредитни карти“ като разглежданата в главното производство, извършвана от данъчнозадължено лице, доставчик на тази услуга, когато дадено лице — плащайки с дебитна или кредитна карта — купува билет за кино чрез този доставчик, продаван от последния от името и за сметка на друг правен субект.
 (1) ОВ C 81, 9.3.2015 г.


text:
 10.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 395/63
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 1 октомври 2014 г. — DF/Комисия
 (Дело F-91/13) (1)
 ((Публична служба - Възнаграждение - Надбавка за експатриране - Пътни разноски - Командироване на жалбоподателя в държавата на гражданството му - Условие, предвидено в член 4, параграф 1, буква б) от приложение VII от Правилника за длъжностните лица))
 (2014/C 395/76)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: DF (представители: L. Levi и A. Blot, avocats)
 Ответник:Европейска комисия (представители: първоначално J. Currall и V. Joris, впоследствие J. Currall)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението, с което жалбоподателят е задължен да възстанови надбавката за експатриране и пътните разноски, получени от него по време на командироването му в Германия за периода от 1 септември 2009 г. до 31 август 2012 г. и искане за възстановяване на вече събраните суми, както и изплащане на обезщетение за вреди
 Диспозитив
 1)
 Осъжда Европейската комисия да плати на DF сумата от 1 500 евро като обезщетение за имуществени вреди.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата ѝ част.
 3)
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и една четвърт от разноските, направени от DF.
 4)
 Осъжда DF да понесе три четвърти от направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 367, 14/12/213 г., стр. 40


text:
 16.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 11/11
 Определение на Съда от 1 октомври 2009 г. — Agrar-Invest-Tatschl GmbH/Комисия на Европейските общности
 (Дело C-552/08 P) (1)
 (Обжалване - Митнически кодекс - Член 220, параграф 2, буква б) - Последващо събиране на вносни мита - Неизвършване на последващо вземане под отчет на вносни мита - Становище до вносителите - Добросъвестност)
 2010/C 11/19
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (представител: O. Wenzlaff, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности (представители: S. Schønberg, B. Wägenbaur, Rechtsanwalt)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решението на Първоинстанционния съд (осми състав) от 8 октомври 2008 г. по дело Agrar-Invest-Tatschl/Комисия (T-51/07), с което Първоинстанционният съд отхвърля искането за частична отмяна на Решение C(2006) 5789 окончателен на Комисията от 4 декември 2006 г., с което се установява, че следва да се извърши последващо вземане под отчет на част от вносните мита, което не е било изискано от жалбоподателя за вноса на захар с произход от Хърватия — Изключване на добросъвестността на длъжника при публикуване от Комисията на известие до вносителите — Погрешна преценка на последиците, които оказва върху критерия за добросъвестност последващото потвърждаване от страна на митническата администрация на държавата по износа на автентичността и точността на сертификатите за произход
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Agrar-Invest-Tatschl GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 55, 7.3.2009 г.


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/23
 Жалба, подадена на 21 декември 2015 г. — Puro/СХВП (smartline)
 (Дело T-744/15)
 (2016/C 078/34)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Puro Italian Style SpA (Puro SpA) (Модена, Италия) (представител: F. Terrano, avvocato)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: фигуративна марка на Общността със словния елемент „smartline“ — заявка за регистрация No 12 574 802
 Обжалвано решение: решение на първи апелативен състав на СХВП от 7.10.2015 г. по преписка R 2258/2014-1
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Неправилно прилагане на член 7, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/15
 Жалба, подадена на 07 декември 2009 г. от „Голдмън Мениджмънт“ АД срещу решение на Общия съд, постановено на 16 ноември 2009 г. по дело T-354/09
 (Дело C-507/09 P)
 ()
 2010/C 221/24
 Език на производството: български
 Страни
 Жалбоподател:„Голдмън Мениджмънт“ АД (представител: И. Лилкова, адвокат)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Република България
 С определение от 6 май 2010 г. Съдът (седми състав) обяви настоящата жалба за явно недопустима.


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/28
 Решение на Общия съд от 25 февруари 2015 г. — Walton/Комисия
 (Дело T-261/14 P) (1)
 ((Обжалване - Публична служба - Срочно наети служители - Отхвърляне на жалбата от първоинстанционния съд като явно недопустима - Напускане на пост на срочно нает служител - Размер на вземането на Комисията срещу жалбоподателя вследствие на напускането му - Сила на пресъдено нещо - Решения, станали окончателни поради неподаването на жалба по съдебен ред))
 (2015/C 118/37)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Robert Walton (Оксфорд, Обединено кралство) (представител: F. Moyse, адвокат)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: J. Currall и A.-C. Simon)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Определение на Съда на публичната служба (трети състав) от 27 февруари 2014 г. по дело Walton/Комисия (F-32/13, Сб. FP, EU:F:2014:37).
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Г-н Robert Walton понася направените от него съдебни разноски, както и съдебните разноски на Европейската комисия, направени във връзка с настоящото производство.
 (1) ОВ C 235, 21.7.2014 г.


text:
 27.3.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/35
 Жалба, подадена на 18 януари 2010 г. — CheckMobile/СХВП (carcheck)
 (Дело T-14/10)
 2010/C 80/59
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: CheckMobile GmbH — The Process Solution Company (Хамбург, Германия) (представител: K. Lodigkeit, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 18 ноември 2009 г. (преписка R 595/2009-4), в частта му, в която отхвърля заявката за регистрация на марката „carcheck“ на основание на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 40/94;
 —
 да се осъди Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „carcheck“ за стоки и услуги от класове 9, 16, 35, 36, 38, 41, 42 и 45 (заявка No 7 368 681)
 Решение на проверителя: частичен отказ на заявката
 Решение на апелативния състав: частична отмяна на решението на проверителя
 Изложени правни основания: нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 40/94 (1), тъй като апелативният състав е тълкувал твърде широко абсолютното основание, изведено от изключително описателния характер на съставните знаци на марката.
 (1) Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 г. относно марката на Общността (ОВ L 11, стр. 1—36; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146).


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/79
 Жалба, подадена на 9 февруари 2010 г. — Kerstens/Комисия
 (Дело F-12/10)
 2010/C 113/117
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Petrus Kerstens (Overijse, Белгия) (представител: C. Mourato)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет на производството
 Отмяна на решение, с което на жалбоподателя е наложено дисциплинарно наказание писмено предупреждение.
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението от 23 април 2009 г. на ОН, с което на жалбоподателя е наложено дисциплинарно наказание писмено предупреждение;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 26.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 347/32
 Определение на Общия съд от 11 октомври 2011 г. — DBV/Комисия
 (Дело T-297/10) (1)
 (Жалба за отмяна - Дъмпинг - Внос на някои видове колела от алуминий с произход от Китай - Право на защита - Изчисляване на нормална стойност - Пропорционалност - Жалба, която частично е явно недопустима и частично е явно лишена от правно основание)
 2011/C 347/54
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: DBV Deutscher Brennstoffvertrieb Würzburg GmbH (Würzburg, Германия) (представители: C. Rudolph и A. Günther, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: H. van Vliet и T. Maxian Rusche)
 Предмет
 Искане за отмяна на Регламент (ЕС) No 404/2010 на Комисията от 10 май 2010 година за налагане на временно антидъмпингово мито върху вноса на някои видове колела от алуминий с произход от Китайската народна република (ОВ L 117, стр. 64).
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда DBV Deutscher Brennstoffvertrieb Würzburg GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 21.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/11
 Преюдициално запитване, отправено от Østre Landsret (Дания) на 31 януари 2012 г. — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani
 (Дело C-49/12)
 2012/C 118/17
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Ищец: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Ответници: Sunico ApS, M & B Holding ApS, Sunil Kumar Harwani
 Преюдициален въпрос
 Трябва ли член 1 от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела да се тълкува в смисъл, че приложното поле на регламента обхваща случай, при който властите на държава членка предявяват иск за обезщетение за вреди срещу предприятия и физически лица с местожителство в друга държава членка въз основа на направено по смисъла на националното право на първата държава членка твърдение за сговаряне с престъпна цел, насочено към извършване на измами, изразяващо се в съпричастност към неизплащането на дължимия на първата държава членка ДДС?
 (1) ОВ L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 3.8.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 225/50
 Определение на Съда (шести състав) от 6 юни 2013 г. — Transports Schiocchet — Excursions SARL/Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
 (Дело C-397/12 P) (1)
 (Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Явно неоснователна и явно недопустима жалба - Неустановяване на липса на мотиви - Неясно правно основание - Правно основание, с което се цели преразглеждане на жалбата в първоинстанционното производство)
 2013/C 225/88
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Transports Schiocchet — Excursions SARL (представител: E Deshoulières, адвокат)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Karlsson и E. Dumitriu-Segnana), Европейска комисия (представители: N. Yerrell и J. Hottiaux)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Общия съд (седми състав) от 18 юни 2012 г. по дело Schiocchet/Съвет и Комисия (T-203/11), с което Общият съд отхвърля като явно лишено от всякакво правно основание искането за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради прилагането на режима, предвиден в Регламент (ЕИО) No 684/92 на Съвета от 16 март 1992 година относно общите правила за международен превоз на пътници с автобус (ОВ L 74, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 2, стр. 34) — Условия за предявяване на иск за обезщетение — Нарушение от страна на институция
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Transports Schiocchet — Excursions SARL да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 331, 27.10.2012 г.


text:
 4.2.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/8
 Решение на Съда (първи състав) от 8 декември 2011 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden — Нидерландия) — Residex Capital IV CV/Gemeente Rotterdam
 (Дело C-275/10) (1)
 (Член 88, параграф 3 ЕО - Държавни помощи - Помощ, предоставена на заемодател под формата на гаранция, за да може той да отпусне заем на съответния заемополучател - Нарушение на процесуалните правила - Задължение за възстановяване - Недействителност - Правомощия на националния съд)
 2012/C 32/13
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Residex Capital IV CV
 Ответник: Gemeente Rotterdam
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden — Държавни помощи — Тълкуване на член 108, параграф 3 ДФЕС — Помощ, предоставена на заемодател под формата на гаранция, за да може той да отпусне заем на съответния заемополучател — Нарушение на процесуалните правила — Компетентност на националните юрисдикции
 Диспозитив
 Последното изречение от член 88, параграф 3 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че националните юрисдикции са компетентни да обезсилят гаранция в случай като разглеждания по главното производство, при който неправомерната помощ е приведена в действие посредством гаранция, дадена от публичноправен орган, за да покрие заем, предоставен от финансово дружество в полза на предприятие, което не би могло да получи такова финансиране при нормални пазарни условия. При упражняването на тази компетентност посочените юрисдикции са длъжни да гарантират възстановяването на помощта и за тази цел могат да обезсилят гаранцията по-специално в случаите, когато при липсата на по-необременителни процесуални мерки обезсилването може да доведе до възстановяването на конкурентното положение, съществувало преди предоставянето на споменатата гаранция, или да улесни това възстановяване.
 (1) ОВ C 246, 11.9.2010 г.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/44
 Жалба, подадена на 21 септември 2010 г. — Evropaïki Dynamiki/Съд
 (Дело T-447/10)
 ()
 2010/C 346/89
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (Атина, Гърция) (представители: N. Korogiannakis и M. Dermitzakis, lawyers)
 Ответник: Съд
 Искания на ищеца
 —
 да се отмени решението на ответника за отхвърляне на офертата на жалбоподателя, подадена в рамките на покана за представяне на оферти CJ 7/09 „Обществена поръчка за доставка на услуги в областта на информационните технологии“ (1), и всички последващи решения на ответника, включително решението за възлагане на съответната поръчка на определените за изпълнители оференти;
 —
 да се осъди ответникът да заплати обезщетение в размер на 5 000 000 EUR за вредите, претъпени от жалбоподателя в резултат на разглежданата процедура за възлагане на обществена поръчка;
 —
 да се осъди ответникът да заплати обезщетение в размер на 500 000 EUR за вредите, претъпени от жалбоподателя в резултат на пропуснати ползи и накърняване на репутацията му и доверието в него;
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните и другите разноски, направени от жалбоподателя във връзка с настоящата жалба, дори ако тя бъде отхвърлена.
 Правни основания и основни доводи
 В настоящото дело жалбоподателят иска отмяната на решението на ответника от 12 юли 2010 г. да отхвърли офертата му, подадена в рамките на покана за представяне на оферти CJ 7/09 за услуги в областта на информационните технологии, и да възложи обществената поръчка на определените за изпълнители оференти. Освен това жалбоподателят иска да му се заплати обезщетение за вредите, които твърди, че е претърпял в резултат на процедурата за възлагане на обществена поръчка.
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят изтъква следните правни основания.
 На първо място, жалбоподателят твърди, че възлагащият орган не е спазил принципа за недопускане на дискриминация на оферентите, тъй като няколко от определените за изпълнители оференти не отговаряли на условията за изключване, и така е нарушил член 93 и член 94 от Финансовия регламент (2), член 133 от Правилата за прилагане, както и принципа на добра администрация.
 По-нататък жалбоподателят твърди, че в рамките на двете партиди ответникът е нарушил разпоредбите на член 100, параграф 2 от Финансовия регламент, тоест задължението да изложи причини, като не се е обосновал надлежно или не е дал достатъчно обяснения на жалбоподателя. По-специално не били надлежно изложени характеристиките и сравнителните предимства на спечелилата оферта. По отношение на офертата на жалбоподателя била отбелязана само обикновена техническа оценка за всеки критерий, както и неясни бележки, докато за определените за изпълнители оференти било посочено само, че се счита, че офертата им е с по-високо качество.
 На трето място, жалбоподателят твърди, че ответникът не е осигурил справедливо третиране на всички оференти, когато ги е поканил да посетят сградата му, тъй като не им е позволил да се конкурират честно с оферента, на когото накрая е възложена тази поръчка.
 Накрая, жалбоподателят твърди, че като е използвал различни критерии от предвидените в член 138 от Финансовия регламент и като е обработвал при възлагането на поръчката информация, която не


text:
е била предоставена от самия жалбоподател, както и като е смесил критериите за подбор и за възлагане и не е използвал критерии, свързани с икономическите предимства на офертата, ответникът е нарушил член 97 от Финансовия регламент и член 138 от Правилата за прилагане.
 (1) ОВ 2009/S 217-312293.
 (2) Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета от 25 юни 2002 година относно Финансовия регламент, приложим за общия бюджет на Европейските общности (ОВ L 248, 2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 3, стр. 198).


text:
 9.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/51
 Решение на Общия съд от 12 декември 2014 г. — Wilo/СХВП (Pioneering for You)
 (Дело T-601/13) (1)
 ((Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността „Pioneering for You“ - Абсолютно основание за отказ - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2015/C 046/64)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Wilo SE (Дортмунд, Германия) (представител: B. Schneiders, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Schifko)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 септември 2013 г. (преписка R 555/2013-4) относно заявка за регистрация на словния знак „Pioneering for You“ като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Wilo SE да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 24, 25.1.2014 г.


text:
 26.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/8
 Решение на Съда (втори състав) от 29 ноември 2007 г. — Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH, Stadtwerke Uelzen GmbH/Комисия на Европейските общности, E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH, преди Hamburgische Electricitäts-WerkeAG
 (Дело C-176/06 P) (1)
 (Обжалване - Привидно предоставена помощ на ядрените централи от страна на германските власти - Провизии за затварянето на централите и унищожаване на радиоактивните отпадъци - Недопустимост на жалбата пред Първоинстанционния съд - Абсолютна процесуална предпоставка)
 (2008/C 22/14)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH, Stadtwerke Uelzen GmbH (представители: адв. D. Fouquet и адв. P. Becker)
 Други страни в производството: Комисия на Европейските общности (представител: V. Kreuschitz), E.ON Kernkraft GmbH, RWE Power AG, EnBW Energie Baden-Württemberg AG, Vattenfall Europe Nuclear Energy GmbH, преди Hamburgische Electricitäts-WerkeAG (представители: адв. U. Karpenstein и адв. D. Sellner)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу Решение на Първоинстанционния съд (четвърти състав) от 26 януари 2006 г. по дело Stadtwerke Schwäbisch Hall и др./Комисия (T-92/02), с което Първоинстанционният съд отхвърля жалбата, целяща отмяна на Решение C(2001)3967 окончателен на Комисията от 11 декември 2001 г., в което се приема, че германската уредба относно освобождаването от данъци на провизиите на атомните централи за целите на унищожаването на радиоактивните им отпадъци и за окончателно извеждане от експлоатация на техните съоръжения, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО — Задължение на Комисията да открие състезателно производство, предвидено в член 88, параграф 2 ЕО, в случай на затруднения при преценката или наличие на съмнения
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Първоинстанционния съд на Европейските общности от 26 януари 2006 г. по дело Stadtwerke Schwäbisch Hall и др./Комисия (T-92/02).
 2)
 Отхвърля като недопустима жалбата, подадена пред Първоинстанционния съд на Европейските общности от Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH и Stadtwerke Uelzen GmbH за отмяна на Решение C(2001) 3967 окончателен на Комисията от 11 декември 2001 г., в което се приема, че германската уредба относно освобождаването от данъци на провизиите, начислени от операторите на атомни централи за целите на безопасното унищожаване на радиоактивните им отпадъци и за окончателно извеждане от експлоатация на техните съоръжения, не представлява държавна помощ по смисъла на член 87, параграф 1 ЕО.
 3)
 Осъжда Stadtwerke Schwäbisch Hall GmbH, Stadtwerke Tübingen GmbH и Stadtwerke Uelzen GmbH да заплатят съдебните разноски пред двете инстанции.
 (1) ОВ C 131, 3.6.2006 г.


text:
 1.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/11
 Преюдициално запитване, отправено от Juzgado de lo Mercantil no 4, Барселона (Испания) на 13 февруари 2009 г. — Axel Walz/Clickair S.A.
 (Дело C-63/09)
 2009/C 102/16
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Juzgado de lo Mercantil no 4, Барселона
 Страни в главното производство
 Ищец: Axel Walz
 Ответник: Clickair S.A.
 Преюдициален въпрос
 Лимитите на отговорността, посочени в член 22, точка 2 от Конвенцията за уеднаквяване на някои правила за международния въздушен превоз, подписана в Монреал на 28 май 1999 г., включва ли както имуществените, така и неимуществените вреди, настъпили в резултат на загубата на багаж?


text:
 16.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 11/7
 Определение на Съда (седми състав) от 3 септември 2009 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de La Coruña, Испания) — Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L./GALP Energía España SAU
 (Дело C-506/07) (1)
 (Член 104, параграф 3, първа алинея от Процедурния правилник - Конкуренция - Картели - Член 81 ЕО - Договор за изключително снабдяване с моторни и други горива, сключен между доставчик и оператор на бензиностанция - Освобождаване - Споразумение с второстепенно значение - Регламент (ЕИО) No 1984/83 - Член 12, параграф 2 - Регламент (ЕО) No 2790/1999 - Член 4, буква а) и член 5, буква а) - Продължителност на изключителното снабдяване - Определяне на продажната цена за потребителите)
 2010/C 11/12
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de La Coruña
 Страни в главното производство
 Ищец: Lubricantes y Carburantes Galaicos, S. L.
 Ответник: GALP Energía España SAU
 Предмет
 Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de La Coruña — Тълкуване на член 81, параграф 1, буква а) ЕО, на осмо съображение и на член 10, член 12, параграф 1, буква в) и параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 година за прилагане на член 85, параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване (ОВ L 173, стр. 5) и на член 4, буква а) и на член 5 от Регламент (ЕО) No 2790/99 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики (ОВ L 336, стр. 21; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 66) — Споразумение за изключителна дистрибуция на моторни и други горива между доставчик и оператор на бензиностанция — Бензиностанция, построена от доставчика по силата на суперфиция, учредена от дистрибутора за период от 25 години върху недвижима собственост и предоставена за стопанисване от последния за същия период
 Диспозитив
 1.
 Договор като този по главното производство, който предвижда учредяването на вещно право, а именно „право на суперфиция“, в полза на доставчик на петролни продукти за период от 25 години, и който оправомощава последния да изгради бензиностанция и да я предостави под наем на собственика на земята за период равен на този, за което е учредено посоченото право, в хипотезата, в която договорът съдържа клаузи относно определянето на продажната цена на продуктите за потребителите и/или задължение за изключително закупуване или за забрана на конкуренцията, чиято продължителност на прилагането надхвърля времевите граници, предвидени от Регламент (ЕИО) No 1984/83 на Комисията от 22 юни 1983 година за прилагането на член [81], параграф 3 от Договора към категории споразумения за изключително закупуване, изменен с Регламент (ЕО) No 1582/97 на Комисията от 30 юли 1997 година, както и с Регламент (ЕО) No 2790/1999 на Комисията от 22 декември 1999 година за прилагането на член 81, параграф 3 от Договора за категориите вертикални споразумения и съгласувани практики, не попада в приложното поле на забраната по член 81, параграф 1 ЕО при условие, че не е в състояние


text:
да засегне търговията между държавите членки и няма за цел или за резултат ограничаването в значителна степен на конкуренцията, което следва да бъде установено от запитващата юрисдикция, като се вземе предвид по-специално икономическия и правен контекст, в който се вписва този договор.
 2.
 Член 12, параграф 2 от Регламент No 1984/83, изменен с Регламент No 1582/97, трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на предвидената в него дерогация допуска продължителността на прилагане на споразумение за изключително снабдяване да надхвърля времевите граници, предвидени в посочения регламент, в хипотезата, когато собственикът на терен прехвърля на доставчик право на суперфиция за срок от 25 години, като последният се задължава да построи бензиностанция, която се отдава под наем на собственика на земята с цел да я експлоатира за същия срок, за който е учредена суперфицията.
 3.
 Член 5, буква а) от Регламент No 2790/1999 трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на предвидената в него дерогация не допуска продължителността на прилагането на споразумение за изключително снабдяване да надхвърля времевите граници, предвидени от този регламент, в хипотезата когато собственикът на терен прехвърля на доставчик право на суперфиция за срок от 25 години, като последният се задължава да построи бензиностанция, която се отдава под наем на собственика на земята с цел да я експлоатира за същия срок, за който е учредена суперфицията.
 4.
 Договорните клаузи относно продажната цена за потребителите, като разглежданите в делото по главното производство, могат да се ползват от групово освобождаване по силата на Регламент No 1984/83, изменен с Регламент No 1582/97, както и на Регламент No 2790/1999, ако доставчикът се ограничава до налагане на максимална продажна цена или до препоръчване на продажна цена и ако вследствие на това дистрибуторът разполага с реална възможност да определи продажната цена за потребителите. Обратно, подобни клаузи не могат да се ползват от посоченото освобождаване, ако водят пряко или посредством косвени или прикрити способи до определяне на продажната цена за потребителите или до налагане на минимална продажна цена от страна на доставчика. Запитващата юрисдикция следва да провери дали дистрибуторът е обвързан с подобни изисквания с оглед на всички договорни задължения, взети в техния икономически и юридически контекст, както и с оглед на действията на страните по главното производство.
 (1) ОВ C 37, 9.2.2008 г.


text:
 20.12.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 327/17
 Преюдициално запитване, отправено от Svea hovrätt (Швеция) на 13 октомври 2008 година — Otto Sjöberg/Åklagaren
 (Дело C-447/08)
 (2008/C 327/28)
 Език на производството: шведски
 Препращаща юрисдикция
 Svea hovrätt
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Otto Sjöberg
 Ответник: Åklagaren
 Преюдициални въпроси
 1)
 Може ли при определени обстоятелства да се допусне дискриминация, основана на гражданство, в рамките на национален пазар на хазартни и лотарийни игри поради императивни съображения от обществен интерес?
 2)
 Ако ограничителната политика, провеждана на националния пазар на хазартни и лотарийни игри, следва няколко цели и една от тях е финансирането на социални дейности, може ли в този случай да се счита, че последното е допълнителна благоприятна последица от ограничителната политика? При отрицателен отговор на този въпрос може ли все пак да се допусне тази ограничителна политика, ако целта да се финансират социални дейности не може да се счита за основна цел на ограничителната политика?
 3)
 Може ли държавата да се позовава на императивни съображения от обществен интерес, за да обоснове ограничителната политика по отношение на хазартните игри, ако контролираните от държавата дружества предлагат на пазара хазартни и лотарийни игри, доходите от които постъпват в държавата и една от целите на това предлагане на пазара е финансирането на социални дейности? При отрицателен отговор на този въпрос може ли все пак да се допусне тази ограничителна политика, ако не се установи, че финансирането на социалните дейности е основната цел на посоченото предлагане на пазара?
 4)
 Пропорционална ли е пълната забрана да се предлагат на пазара хазартни и лотарийни игри, организирани в друга държава-членка от дружество — организатор на хазартни игри, което е установено в тази държава-членка и е под надзора на нейните органи, от гледна точка на целта да се упражнява контрол и надзор върху хазарта, при положение че в същото време не съществува никакво ограничение да се предлагат на пазара хазартни и лотарийни игри, организирани от дружества, установени в държавата-членка, която провежда тази ограничителна политика? Как следва да се отговори на този въпрос, ако целта на подобна правна уредба е да се ограничи хазарта?
 5)
 Има ли право организатор на хазартни игри, който е получил разрешение за организиране на хазартни игри в една държава и е под надзора на компетентния орган тази държава, да предлага на пазара в друга държава-членка хазартни игри, например чрез обяви във вестниците, без да е поискал предварително разрешение от компетентните органи на тази държава? При утвърдителен отговор на въпроса, означава ли това, че правната уредба на държава-членка, предвиждаща налагане на наказания при насърчаване на участието в лотарийни игри, организирани в чужбина, представлява пречка за свободата на установяване и за свободното предоставяне на услуги, която по никакъв начин не може да бъде обоснована с императивни съображения от обществен интерес? Има ли значение за отговора на първия въпрос обстоятелството, че държавата-членка, в която е установен организаторът на хазартни игри, се позовава на същите императивни съображения от обществен интерес, както държавата, в която този организатор желае да предлага на пазара своите хазартни игри?


text:
 13.4.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 108/22
 Решение на Общия съд от 20 февруари 2013 г. — Caventa/СХВП — Anson’s Herrenhaus (BERG)
 (Дело T-224/11) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за словна марка на Общността BERG - По-ранна словна марка на Общността Christian Berg - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2013/C 108/58
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Caventa AG (Rekingen, Швейцария) (представители: първоначално J. Krenzel, впоследствие T. Stein и A. Segler, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: първоначално R. Manea, впоследствие D. Walicka)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Anson’s Herrenhaus KG (Дюселдорф, Германия) (представители: O. Löffel и P. Lange, avocats)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 10 февруари 2011 г. (преписка R 1494/2010-1) относно процедура по възражение между Anson’s Herrenhaus KG и Caventa AG
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Caventa AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 194, 2.7.2011 г.


text:
 18.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/6
 Решение на Съда (осми състав) от 14 април 2011 г. — Европейска комисия/Кралство Испания
 (Дело C-343/10) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава членка - Директива 91/271/ЕИО - Замърсяване и вредно въздействие - Пречистване на градските отпадъчни води - Членове 3 и 4)
 2011/C 179/08
 Език на производството: испански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представител: S. Pardo Quintillán)
 Ответник: Кралство Испания (представител: F. Díez Moreno)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава членка — Нарушение на членове 3 и 4 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43)
 Диспозитив
 1.
 Като не е осигурило:
 —
 събиране на градските отпадъчни води на агломерациите с ЕЖ над 15 000 Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Valle de la Orotava, Arenys de Mar, Alcossebre и Cariño в съответствие с член 3 от Директива 91/271/ЕИО на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води (ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43) и
 —
 пречистване на градските отпадъчни води на агломерациите с ЕЖ над 15 000 Arroyo de la Miel, Arroyo de la Víbora, Estepota (San Pedro de Alcántara), Alhaurín el Grande, Coín, Barbate, Chipiona, Isla Cristina, Matalascañas, Nerja, Tarifa, Torrox Costa, Vejer de la Frontera, Gijón-Este, Llanes, Valle de Güimar, Noreste (Valle Guerra), Los Llanos de Aridane, Arenys de Mar, Pineda de Mar, Ceuta, Alcossebre, Benicarló, Elx (Arenales), Peñíscola, Teulada Moraira (Rada Moraira), Vinaròs, A Coruña, Cariño, Tui, Vigo, Aguiño Carreira-Ribeira, Baiona, Noia, Santiago, Viveiro и Irún (Hondarribia) в съответствие с член 4, параграфи 1 и 3 и евентуално параграф 4 от Директива 91/271,
 Кралство Испания не е изпълнило задълженията си по тази Директива.
 2.
 Осъжда Кралство Испания да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 234, 28.8.2010 г.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/46
 Решение на Общия съд от 8 юни 2017 г. — AWG/EUIPO — Takko (Southern Territory 23o48’25"S)
 (Дело T-6/16) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство за обявяване на недействителност - Словна марка на Европейския съюз „Southern Territory 23o48’25’’S“ - По-ранна словна марка на Европейския съюз „SOUTHERN“ - Относително основание за отказ - Член 8, параграф 1, буква б) и член 53, параграф 1, буква a) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2017/C 239/57)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: AWG Allgemeine Warenvertriebs GmbH (Кьонген, Германия) (представител: T. Sambuc, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: A. Schifko)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO: Takko Holding GmbH (Телгте, Германия)
 Предмет
 Жалба срещу решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 10 ноември 2015 г. (R 735/2015-4), постановено в производство за обявяване на недействителност със страни Takko Holding и AWG
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 AWG Allgemeine Warenvertriebs GmbH понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).
 (1) ОВ C 98, 14.3.2016 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/22
 Преюдициално запитване, отправено от Landesgericht Feldkirch (Австрия) на 24 октомври 2012 г. — Armin Maletic, Marianne Maletic/lastminute.com GmbH и TUI Österreich GmbH
 (Дело C-478/12)
 2013/C 26/40
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landesgericht Feldkirch
 Страни в главното производство
 Ищец: Armin Maletic, Marianne Maletic
 Ответници: lastminute.com GmbH, TUI Österreich GmbH
 Преюдициален въпрос
 Следва ли член 16, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1), с който се учредява международна компетентност на съдилищата по местоживеенето на потребителя, да се тълкува в смисъл, че когато насрещната страна по договор с потребител (в конкретния случай туристически
 агент
 със седалище в чужбина) предоставя, от своя страна, услуги на договорен партньор (в конкретния случай
 туроператор
 със седалище в държавата по местоживеенето на потребителя), в хипотезата на искове, подадени срещу тези две лица, член 16, параграф 1 от Регламент No 44/2001 намира приложение и по отношение на договорния партньор в държавата по местоживеенето на потребителя?
 (1) OB L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 30.1.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/62
 Жалба, подадена на 23 ноември 2009 г. — Република Гърция/Комисия
 (Дело T-469/09)
 2010/C 24/109
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: Ι. Chalkias и S. Papaïoannou)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение на Комисията в неговата цялост,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си срещу Решение С (2009) 7044 окончателен на Комисията от 24 септември 2009 г.„за изключване от финансиране от страна на Общността на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“ и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските райони (ЕЗФРСР)“ (ОВ L 257, стр. 28), Република Гърция изтъква следните две правни основания за отмяна, що се отнася до наложените ѝ финансови корекции.
 С първото си правно основание за отмяна, касаещо преработката на плодове и зеленчуци (домати), жалбоподателят поддържа, че са налице погрешни тълкуване и прилагане на член 28, параграф 1, буква е), член 28, параграф 2, член 31, параграфи 1 и 2 и член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1535/2003 (1), както и на насоки AGRI VI 5330/97, 17933/2000 и 63983/2002 относно финансовите корекции като се има предвид, че в този сектор всички ключови проверки са били извършени в достатъчна степен и че пропуски е имало единствено що се отнася до вторични акцесорни проверки.
 С второто правно основание, което се отнася до сектора на публично складиране на ориз, се изтъква, че корекцията е наложена при липса на валидно правно основание, тъй като Европейската комисия тълкува погрешно членове 4 и 6 от Регламент (ЕО) No 2148/1996 (2) или при условията на евентуалност — че не е бил спазен принципът на пропорционалност.
 (1) Регламент (ЕО) No 1535/2003 на Комисията от 29 август 2003 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕО) No 2201/96 на Съвета по отношение режима на помощи за продукти от преработени плодове и зеленчуци (ОВ L 218, 30.8.2003 г., стр. 14; Специално издание на български език, 2007 г., глава 03, том 49, стр. 7).
 (2) Регламент (ЕО) No 2148/96 на Комисията от 8 ноември 1996 година за определяне на правилата за оценка и контрол на количествата публично складирани селскостопански продукти (ОВ L 288, 9.10.1996 г., стр. 6).


text:
 28.7.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 227/21
 Определение на Общия съд от 18 юни 2012 г. — Transports Schiocchet — Excursions/Съвет и Комисия
 (Дело T-203/11) (1)
 (Извъндоговорна отговорност - Транспортни услуги за превоз с автобуси между държавите членки - Регламент (ЕИО) No 684/92 - Достатъчно съществено нарушение на правна норма, с която се предоставят права на частноправните субекти - Липса - Иск, явно лишен от всякакво правно основание)
 2012/C 227/34
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Transports Schiocchet — Excursions (Beuvillers, Франция) (представител: адв. É. Deshoulières)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: E. Karlsson и E. Dumitriu-Segnana) и Европейска комисия (представители: G. Rozet и N. Yerrell)
 Предмет
 Искане за обезщетение за вредите, които ищецът твърди, че е претърпял поради прилагането на режима, предвиден в Регламент (ЕИО) No 684/92 на Съвета от 16 март 1992 година относно общите правила за международен превоз на пътници с автобус (ОВ L 74, стр. 1, Специално издание на български език 2007 г., глава 6, том 2, стр. 34)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля иска като явно лишен от всякакво правно основание.
 2.
 Осъжда Transports Schiocchet — Excursions да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 186, 25.6.2011 г.


text:
 20.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 317/43
 Жалба, подадена на 24 септември 2010 г. — Forgital Italy/Съвет
 (Дело T-438/10)
 ()
 2010/C 317/77
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Forgital Italy SpA (Velo d’Astico, Италия) (представители: V. Turinetti di Priero и R. Mastroianni, avvocati)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 566/2010 на Съвета от 29 юни 2010 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1255/96 относно временно суспендиране на автономните мита по Общата митническа тарифа за определени промишлени и селскостопански и рибни продукти и особено член 1, параграф 1 от посочения и приложение I към този регламент, в частта в която изменя наименованието на код по КН 8108 20 00 от същия регламент,
 —
 да осъди Съветът да заплати съдебните разноски в производството.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят в настоящото производство е дружество със седалище в Италия, специализирано в металообработването, което оспорва Регламент No 566/2010, с който се изменя приложимата правна уредба относно временно суспендиране на автономните мита по Общата митническа тарифа, доколкото сред внесените изменения е и изменението, приложимо към продукта с код по КН 8108 20 00, TARIC 20, чието описание е заместено със следното „Слитъци, необработени, получени при топенето на титан и титанови сплави, с диаметър не по-голям от 380 mm“.
 В резултат на това изменение слитъците с диаметър по-голям от 380 mm, които до този момент са освободени от мито по силата на предходната правна уредба, от 1 юли 2010 г. се облагат с мито по Общата митническа тарифа. От друга страна слитъците с диаметър под 380 mm продължават да са освободени от мито до 31 декември 2013 г.
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква четири правни основания:
 1.
 Липса или непълнота на мотивите към решението. В това отношение се твърди, че в обжалваният регламент няма надлежни мотиви, които да обосновават изменението на описанието на продукта, обозначен с код по КН 8108 20 00, TARIC 20, а само се отбелязва, че това изменение е необходимо, „за да се отчетат техническото развитие на продуктите и икономическите тенденции на пазара“. Въпреки изискванията на съдебната практиката, подобно изявление не позволява на жалбоподателя да разбере основанията за мярката, за да защити правата си, нито пък позволява на съда на Съюза да упражни своя контрол.
 2.
 Нарушение на принципите на правната сигурност и на оправданите правни очаквания на жалбоподателя. Според жалбоподателя, в частта, която се отнася до описанието на въпросния продукт, обжалваният регламент не се съобразява с принципа на правната сигурност, доколкото внесените изменения не могат да се предвидят въз основа на предходната практика или указанията, дадени в известието на Комисията относно автономните тарифни суспендирания и квоти (ОВ C 128, 1998 г., стр. 2). Това води и до нарушаване на принципа на оправданите правни очаквания на жалбоподателя, който добросъвестно е имал доверие в (i) предходното описание и период на валидност на тарифното суспендиране, отнасящо се до въпросните продукти, както предвижда действащата преди изменението правна уредба и (ii) в критериите, които могат да се установят


text:
в предходната практика и в горепосоченото Известие като основание за евентуални изменения в описанието или в по-ранното премахване на посоченото тарифно суспендиране.
 3.
 Нарушение на принципа на равно третиране. Според жалбоподателя, без да излага правдоподобно основание, обжалваният регламент въвежда разлика в третирането между вносителите на слитъци, получени от титан, с диаметър не по-голям от 380 mm, (които се ползват от тарифно суспендиране) и вносители на слитъци от титан с по-голям диаметър.
 4.
 Нарушение на принципа на пропорционалност. По този въпрос жалбоподателят поддържа, че що се отнася до въпросния продукт, обжалваният регламент е непропорционален спрямо обявеното изискване „да се отчетат техническото развитие на продуктите и икономическите тенденции на пазара“, доколкото (i) не е налице значително икономическо или техническо развитите на сектора на слитъците, получени от титан, което да прави необходимо изменението в режима на внос, въведено с регламента и (ii) драстичното и неочаквано естество на тези изменения, за които не се предвижда преходен период, не е съгласувано с крайната цел на регламента.


text:
 14.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 302/40
 Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Akzo Nobel и Akcros Chemicals/Комисия
 (Дело T-485/11) (1)
 ((Конкуренция - Картели - Европейски пазари на топлинни стабилизатори - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП - Нарушение, извършено от общо дъщерно дружество - Глоби - Солидарна отговорност на дъщерното дружество и дружествата майки - Десетгодишна погасителна давност за едно от дружествата майки - Повторно приемане на решение - Намаляване на размера на глобата за едно от дружествата майки - Задължаване на дъщерното дружество и на другото дружество майка да платят намаления размер - Право на защита))
 (2015/C 302/51)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Akzo Nobel NV (Амстердам, Нидерландия); и Akcros Chemicals Ltd (Уорикшър, Обединено кралство) (представители: C. Swaak и R. Wesseling, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално F. Ronkes Agerbeek и J. Bourke, впоследствие F. Ronkes Agerbeek и P. Van Nuffel, подпомагани от J. Holmes, barrister)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение на Комисията от 30 юни 2011 г. за изменение на Решение C (2009) 8682 окончателен на Комисията от 11 ноември 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 от Договора за ЕО и член 53 от Споразумението за ЕИП (Преписка No COMP/38.589 — Термостабилизатори) в частта, в която се отнася до Akzo Nobel и до Akcros Chemicals, или при условията на евентуалност, искане за намаляване на размера на наложените глоби
 Диспозитив
 1)
 Отменя Решение на Комисията от 30 юни 20111 г. за изменение на Решение C(2009) 8682 окончателен на Комисията от 11 ноември 2009 г. относно процедура по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (преписка COMP/38589 — Топлинни стабилизатори).
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 331, 12.11.2011 г.


text:
 4.8.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 183/19
 Иск, предявен на 27 май 2007 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Нидерландия
 (Дело C-249/07)
 (2007/C 183/32)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Konstantinidis и S.B. Noë, gemachtigden)
 Ответник: Кралство Нидерландия
 Искания
 —
 да се установи, че като въвежда система на предварително разрешение за стридите и мидите, които произхождат законно от други държави-членки, принадлежат към местни видове в Нидерландия и са предназначени да бъдат разпространени в нидерландските крайбрежни води, Кралство Нидерландия не е изпълнило задълженията си по член 28 и 30 ЕО,
 —
 да се осъди Кралство Нидерландия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Предвидената в нидерландската правна уредба забрана за разпространение на стриди и миди, освен при предварително разрешение, възпрепятства вътреобщностната търговия и достъпа до пазара на стриди и миди с произход от други държави-членки.
 Тази национална мярка не може да бъде оправдана.


text:
 22.9.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 287/6
 Решение на Съда (първи състав) от 12 юли 2012 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Südzucker AG (C-608/10), WEGO Landwirtschaftliche Schlachtstellen GmbH (C-10/11), Fleischkontor Moksel GmbH (C-23/11)/Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 (Съединени дела C-608/10, С-10/11 и С-23/11) (1)
 (Земеделие - Възстановявания при износ - Неправилно посочване на износителя в декларацията за износ - Национална правна уредба, според която правото на възстановяване при износ зависи от вписването на заявителя като износител в декларацията за износ - Поправка на декларацията за износ след вдигането на стоките)
 2012/C 287/10
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Südzucker AG (C-608/10), WEGO Landwirtschaftliche Schlachtstellen GmbH (C-10/11), Fleischkontor Moksel GmbH (C-23/11)
 Ответник: Hauptzollamt Hamburg-Jonas
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 5, параграф 7 от Регламент (ЕО) No 800/1999 на Комисията от 15 април 1999 година за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти (ОВ L 102, стр. 11; Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 27, стр. 187) и на член 78, параграфи 1 и 3 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността (ОВ L 302, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 5, стр. 58) — Грешка при посочването на износителя в декларацията за износ — Национална правна уредба, съгласно която правото на възстановяване при износ зависи от посочването на заявителя като износител в декларацията за износ
 Диспозитив
 1.
 Член 5, параграф 7 от Регламент (ЕО) No 800/1999 на Комисията от 15 април 1999 година за установяване на общи подробни правила за прилагане на режима на възстановяванията при износ на земеделски продукти, изменен с Регламент (ЕО) No 90/2001 на Комисията от 17 януари 2001 година, трябва да се тълкува в смисъл, че по принцип титулярят на лицензия за износ има право на възстановяване при износ само когато е вписан като износител в клетка 2 от декларацията за износ, подадена в компетентното митническо учреждение.
 2.
 Член 78, параграфи 1 и 3 от Регламент (ЕИО) No 2913/92 на Съвета от 12 октомври 1992 година относно създаване на Митнически кодекс на Общността трябва да се тълкува в смисъл, че позволява да се извърши последваща поправка на декларацията за износ за целите на възстановяването, за да се промени името на износителя, което фигурира в предвидената за тази цел клетка, и че митническите органи са длъжни:
 —
 да преценят, на първо място, дали поправката на тази декларация трябва да бъде считана за възможна, тъй като по-специално не са застрашени целите на правната уредба на Съюза в областта на възстановяванията при износ и въпросните стоки действително са били изнесени, което заявителят следва да установи, както и
 —
 да вземат, на второ място и евентуално, необходимите мерки за да отстранят нередностите, като отчетат новите данни, с които разполагат.
 3.
 Член 5, параграф 7 от Регламент No 800/1999, изменен с Регламент No 90/2001, както


text:
и митническата правна уредба на Съюза, трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че в случай като разглеждания по дело C-608/10, в който титулярят на лицензия за износ не е вписан като износител в клетка 2 от декларацията за износ, митническите органи не могат да предоставят на този титуляр възстановяване при износ без предварителна поправка на декларацията за износ.
 4.
 В случаи като разглежданите по дела C-10/11 и C-23/11 правната уредба на Съюза трябва да бъде тълкувана в смисъл, че компетентното да извърши плащането на възстановяване при износ митническо учреждение е обвързано от извършената от митническото учреждение на износа последваща поправка на данните, които фигурират в клетка 2 от декларацията за износ или евентуално в контролния екземпляр T 5, ако решението за поправка изпълнява всички процесуално- и материалноправни условия за „решение“, предвидени както в член 4, точка 5 от Регламент No 2913/92, така и в релевантните разпоредби на съответното национално право. Запитващата юрисдикция следва да провери дали в споровете по главните производства тези условия са изпълнени.
 5.
 Член 5, параграф 7 от Регламент No 800/1999, изменен с Регламент No 90/2001, както и митническата правна уредба на Съюза трябва да бъдат тълкувани в смисъл, че компетентното да извърши плащането на възстановяване при износ митническо учреждение няма право — в случай като този по дело C-23/11 и когато съгласно националното право то не е обвързано от извършената от митническото учреждение на износа поправка — да вземе предвид дословно данните, които фигурират в клетка 2 на декларацията за износ, и да отхвърли заявлението за възстановяване при износ, с мотива че заявителят не е износител на посочените в това заявление продукти. За сметка на това, ако компетентното митническо учреждение уважи искането за поправка и поправи валидно името на износителя, компетентното да извърши плащането на възстановяване при износ митническо учреждение е обвързано от това решение.
 (1) ОВ C 113, 9.4.2011 г.
 ОВ С 120, 16.4.2011 г.


text:
 14.7.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/43
 Жалба, подадена на 2 май 2014 г. — Klemme/Комисия
 (Дело T-294/14)
 2014/C 223/46
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Klemme AG (Лутерщад Айслебен, Германия) (представители: T. Volz, M. Ringel, B. Wißmann, M. Püstow, C. Oehme и T. Wielsch, Rechtsanwälte)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на Европейската комисия от 18 декември 2013 година за откриване на официална процедура по разследване съгласно член 108, параграф 2 ДФЕС срещу Федерална република Германия във връзка с подкрепа за електроенергия от възобновяеми източници и намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители, държавна помощ SA.33995 (2013/C) (ex 2013/NN), доколкото то обхваща намалената допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага две правни основания.
 1.
 Първо правно основание: не е налице поставяне в по-благоприятно положение по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 Жалбоподателят твърди, че предвидената в Gesetz für den Vorrang erneuerbarer Energien (Закон за приоритета на възобновяемите енергийни източници, наричан по-нататък „EEG“) намалена допълнителна такса по EEG за енергоемките потребители не представлява помощ по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС. В това отношение той посочва, че чрез разпоредбата енергоемките потребители не са поставени в по-благоприятно положение. Особеният компенсационен режим бил по-скоро за компенсиране на извънредните разходи, които жалбоподателят и други подобни потребители извършват специално за насърчаване на електроенергията от възобновяеми източници и служи за възстановяване на конкурентоспособността на енергоемките потребители, които първоначално са засегнати значително от допълнителната такса по EEG.
 2.
 Второ правно основание: липса на държавни ресурси по смисъла на член 107, параграф 1 ДФЕС
 —
 Освен това жалбоподателят твърди, че особеният компенсационен режим не представлява мярка, предоставена от „държавата или чрез ресурси на държавата“. Във връзка с това той изтъква, че допълнителната такса по EEG сама по себе си не е държавен ресурс, следователно и отказът от този ресурс чрез особения компенсационен режим не би могъл да представлява мярка, предоставена чрез ресурси на държавата.
 —
 Допълнителната такса по EEG не се събира, управлява, нито се разпределя от държавата или от назначен или създаден от нея публичен или частен субект. Тя по-скоро може да се събира непосредствено от оператора на преносни мрежи за електроенергия въз основа на съответен гражданско-правен иск. Тази такса не влиза в полза на държавния бюджет и следователно особеният компенсационен режим по никакъв начин не намалява пряко или косвено приходите на държавата.
 —
 Допълнителната такса по EEG не е предоставена и в полза на държавни органи. Освен това липсва обществен контрол върху средствата по EEG, като например от Bundesamt für Wirtschaft und Ausfuhrkontrolle (Федерална служба по икономика и контрол върху износа, BAFA) или Bundesnetzagentur (Федерална агенция за мрежите).


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/18
 Решение на Съда (десети състав) от 14 септември 2016 г. (преюдициални запитвания от Tribunal Superior de Justicia del País Vasco — Испания) — Florentina Martínez Andrés/Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López/Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15)
 (Съединени дела C-184/15 и C-197/15) (1)
 ((Преюдициално запитване - Социална политика - Директива 1999/70/ЕО - Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) - Клаузи 5 и 8 - Използване на последователни срочни трудови договори - Мерки за предотвратяване на злоупотребата с последователни срочни трудови договори или правоотношения - Санкции - Трансформиране на срочно трудово правоотношение в „правоотношение по трудов договор с неопределена продължителност, който не води до постоянно назначение“ - Принцип на ефективност))
 (2016/C 419/22)
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunal Superior de Justicia del País Vasco
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Florentina Martínez Andrés (C-184/15), Juan Carlos Castrejana López (C-197/15)
 Ответници: Servicio Vasco de Salud (C-184/15), Ayuntamiento de Vitoria (C-197/15)
 Диспозитив
 1)
 Клауза 5, точка 1 от Рамковото споразумение относно срочната работа, сключено на 18 март 1999 година, съдържащо се в приложението към Директива 1999/70/ЕО на Съвета от 28 юни 1999 година относно Рамково споразумение за срочната работа, сключено между Европейската конфедерация на профсъюзите (CES), Съюза на индустриалците в Европейската общност (UNICE) и Европейския център на предприятията с държавно участие (CEEP) трябва да се тълкува в смисъл, че не допуска националните юрисдикции на съответната държава членка да прилагат национална правна уредба като разглежданата в главното производство така, че в случай на злоупотреба при използването на последователни срочни трудови договори на лицата, които са наети в администрацията въз основа на трудов договор и спрямо които се прилагат правилата на трудовото право, се предоставя право на запазване на трудовото правоотношение, но такова право по принцип не се признава на назначения в администрацията въз основа на административното право персонал, освен ако в националния правен ред не съществува друга ефикасна мярка, за да се санкционира такава злоупотреба спрямо този персонал, което националната юрисдикция следва да провери.
 2)
 Разпоредбите на Рамковото споразумение относно срочната работа, съдържащо се в приложението към Директива 1999/70, във връзка с принципа на ефективност, трябва да се тълкуват в смисъл, че не допускат национални процесуални правила, които задължават работника на срочен трудов договор да предяви нов иск за определянето на подходяща санкция, когато съдебен орган е констатирал злоупотреба с последователни срочни трудови договори, доколкото от това произтичат процесуални пречки за работника от гледна точка по-специално на разходите, продължителността и правилата за представителство, които могат да направят изключително трудно упражняването на правата, предоставени му от правния ред на Съюза.
 (1) ОВ C 236, 20.7.2015 г.


text:
 2.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 73/9
 Преюдициално запитване от Amtsgerichts Rüsselsheim (Германия), постъпило на 10 октомври 2014 г. — Dieter Wedzel, Karin Wedzel/Condor Flugdienst GmbH
 (Дело C-466/14)
 (2015/C 073/13)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Rüsselsheim
 Страни в главното производство
 Ищци: Dieter Wedzel, Karin Wedzel
 Ответник: Condor Flugdienst GmbH
 С Определение на Съда от 9 декември 2014 г. делото е заличено от регистъра на Съда.


text:
 23.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 344/41
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 12 август 2013 г. — Gigaset AG/SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG
 (Дело C-451/13)
 2013/C 344/71
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Gigaset AG
 Ответник: SKW Stahl-Metallurgie GmbH, SKW Stahl-Metallurgie Holding AG
 Преюдициални въпроси
 1.
 Длъжна ли е Комисията в решение, с което налага глоба за нарушение на член 101 ДФЕС на множество физически или юридически лица в качеството на солидарно отговорни длъжници, да уреди изрично и въпроса в какво отношение се разпределя глобата между отделните солидарно отговорни длъжници?
 2.
 При утвърдителен отговор на първия въпрос:
 a)
 Трябва ли решение на Комисията, което не съдържа изрично указание за разпределянето на глобата във вътрешното отношение между солидарно отговорните длъжници, да се тълкува в смисъл, че в отношението помежду си всички солидарно отговорни длъжници понасят равни части от глобата?
 б)
 При отрицателен отговор на въпрос 2 а):
 Може ли допуснатата в решението празнота, поради това че Комисията не е уредила разпределянето на глобата във вътрешното отношение, да бъде преодоляна от съдилищата в държавите членки, без за това да е необходимо допълващо решение на Комисията?
 3.
 При отрицателен отговор на първия въпрос или утвърдителен отговор на въпрос 2 б): Съдържа ли правото на Съюза указания по въпроса как се разпределя глобата във вътрешното отношение между солидарно отговорните длъжници?
 4.
 При утвърдителен отговор на първия или третия въпрос:
 Може ли солидарно отговорен длъжник, който е платил цялата глоба или част от нея, да иска от останалите солидарно отговорни длъжници връщане на платеното, още преди да е влязло в сила решението по съдебната жалба срещу налагането на глобата?


text:
 9.10.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 274/16
 Иск, предявен на 3 август 2010 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-391/10)
 ()
 2010/C 274/24
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun и L. de Schietere de Lophem)
 Ответник: Кралство Белгия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2007/36/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 11 юли 2007 година относно упражняването на някои права на акционерите на дружества, допуснати до регулиран пазар (1), или във всеки случай като не е съобщило на Комисията за посочените разпоредби, Кралство Белгия не е изпълнило задълженията си по тази директива;
 —
 да се осъди Кралство Белгия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2007/36/ЕО е изтекъл на 3 август 2009 г. Към момента на предявяване на настоящия иск обаче ответната страна все още не е предприела всички необходими мерки за транспониране на директивата или във всеки случай не ги е съобщила на Комисията.
 (1) ОВ L 184, стр. 17.


text:
 29.10.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 319/23
 Жалба, подадена на 1 септември 2011 г. — Total и Elf Aquitaine/Комисия
 (Дело T-470/11)
 2011/C 319/50
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Total SA (Courbevoie, Франция) и Elf Aquitaine SA (Courbevoie) (представители: A. Noël-Baron и É. Morgan de Rivery, avocats)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 като главно искане, да обяви за нищожни писмата на Комисията BUDG/DGA/C4/BM/s746396 от 24 юни 2011 г. и BUDG/DGA/C4/BM/s812886 от 8 юли 2011 г., в тяхната цялост;
 —
 при условията на евентуалност, да намали размера на сумата, която жалбоподателите трябва да заплатят според писмото на Комисията BUDG/DGA/C4/BM/s812886 от 8 юли 2011 г. или поне да намали размера на лихвите за забава, възлизащ на 31 312 114,58 EUR, които са наложени на Elf Aquitaine и за които Total е солидарно отговорна за размер от 19 191 296,03 EUR;
 —
 във всички случаи, да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателите изтъкват едно единствено правно основание, изведено от твърдението, че Комисията е допуснала грешка при прилагане на правото и е нарушила задълженията си, като не е съобразила изводите си по отношение на тях с Решение на Общия съд от 7 юни 2011 г., постановено по дело T-217/06, Arkema France и др./Комисия, с което е намалена глобата, наложена на дъщерните дружества на жалбоподателите в рамките на дело COMP/F/38.645 — Метакрилати. Освен това жалбоподателите твърдят, че:
 —
 като дружества майки, които носят отговорност за картела в това си качество, те трябвало да се ползват и от намалението на глобата, наложена на дъщерните им дружества, при това независимо от обстоятелството, че собствената им жалба срещу същото решение е отхвърлена с Решение на Общия съд от 7 юни 2011 г., постановено по дело T-206/06, Total и Elf Aquitaine/Комисия;
 —
 плащането от страна на Arkema SA на пълния размер на глобата, наложена на жалбоподателите и на дъщерните им дружества, покривало всички вземания на Комисията и тя следователно вече не можела да претендира нищо от жалбоподателите.


text:
 14.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/29
 Решение на Общия съд от 27 февруари 2014 г. — Advance Magazine Publishers/СХВП — López Cabré (VOGUE)
 (Дело T-229/12) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „VOGUE“ - По-ранна словна марка на Общността „VOGUE“ - Вероятност от объркване - Идентичност или сходство на стоките - Идентичност или сходство на знаците - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Неточност в заявката за марка - Член 26, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009 - Правило 2, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Частичен отказ на регистрация))
 2014/C 112/37
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Advance Magazine Publishers, Inc. (Ню Йорк, Ню Йорк, САЩ) (представител: C. Aikens, barrister)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: V. Melgar)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Eduardo López Cabré (Барселона, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 26 март 2012 г. (преписка R 1170/2011-4) относно производството по възражение между M. Eduardo López Cabré и Advance Magazine Publishers, Inc.
 Диспозитив
 1)
 Отменя решението на четвърти апелативен състав на СХВП от 26 март 2012 г. (преписка R 1170/2011-4) относно производството по възражение между M. Eduardo López Cabré и Advance Magazine Publishers, Inc., доколкото с него се потвърждава решението на отдела по споровете от 18 март 2011 г., с което се уважава възражението относно аксесоарите от клас 18 по смисъла на ревизираната и изменена Ницска спогодба относно Международната класификация на стоките и услугите за регистрация на марки от 15 юни 1957 година.
 2)
 Отхвърля в останалата част исканията за отмяна на посоченото в точка 1 от настоящия диспозитив решение.
 3)
 Липсва основание за произнасяне по искането възражението да бъде уважено единствено в частта, в която се отнася до чадърите за дъжд и за слънце и аксесоари за чадъри за дъжд и за слънце.
 4)
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 227, 28.7.2012 г.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/39
 Жалба, подадена на 15 февруари 2017 г. — Apple Distribution International/Комисия
 (Дело T-101/17)
 (2017/C 121/58)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Apple Distribution International (Корк, Ирландия) (представители: S. Schwiddessen, H. Lutz, N. Niejahr, и A. Patsa, lawyers)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение (ЕС) 2016/2042 на Комисията от 1 септември 2016 г.,
 —
 да осъди Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и да заплати тези на жалбоподателя по настоящото производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага четири основания.
 1.
 Първото основание е изведено от нарушение на Директивата относно аудио-визуалните медийни услуги.
 —
 Първо, Европейската комисия нарушила член 2, параграфи 1 и 2 и член 3 от Директивата относно аудио-визуалните медийни услуги, като приела, че принципът на страната на произход не се прилага за вноските за финансирането на кинематографската продукция. Второ, Европейската комисия нарушила член 13, параграф 1 от Директивата относно аудио-визуалните медийни услуги, като счела, че за насърчаването на европейските произведения този член позволява на държавите членки да налагат финансови задължения на доставчиците на видео услуги по заявка, които са установени в други държави членки.
 2.
 Второто основание е изведено от нарушение на член 110 ДФЕС.
 —
 Европейската комисия нарушила член 110 ДФЕС, като приела, че налагането на финансови задължения на доставчиците на видео услуги по заявка, които са установени в други държави членки, не е дискриминационно.
 3.
 Третото основание е изведено от нарушение на член 56 ДФЕС.
 —
 Европейската комисия не е разгледала въпроса дали налагането на финансови задължения на доставчиците на видео услуги по заявка, които са установени в други държави членки, нарушава член 56 ДФЕС.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от нарушение на Директива 98/34/ЕО.
 —
 Европейската комисия не е разгледала въпроса дали налагането на финансови задължения на доставчиците на видео услуги по заявка, които са установени в други държави членки, изисква нотифициране по Директива 98/34/ЕО.


text:
 14.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 302/44
 Решение на Общия съд от 15 юли 2015 г. — Cactus/СХВП — Del Rio Rodríguez (CACTUS OF PEACE CACTUS DE LA PAZ)
 (Дело T-24/13) (1)
 ((Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за регистрация на фигуративната марка на Общността „CACTUS OF PEACE CACTUS DE LA PAZ“ - По-ранна словна марка на Общността „CACTUS“ и по-ранна фигуративна марка на Общността „Cactus“ - Реално използване на по-ранната марка - Член 42, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 76, параграфи 1 и 2 от Регламент No 207/2009))
 (2015/C 302/56)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Cactus SA (Бертранж, Люксембург) (представител: K. Manhaeve, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Folliard-Monguiral)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Isabel Del Rio Rodríguez (Малага, Испания)
 Предмет
 Жалба срещу решение на втори апелативен състав на СХВП от 19 октомври 2012 г. (преписка R 2005/2011-2) относно производство по възражение между Cactus SA и Mme Isabel Del Rio Rodríguez.
 Диспозитив
 1)
 Отменя точка 1 от диспозитива на решенето на втори апелативен съставна на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 19 октомври 2012 г. (преписка R 2005/2011-2), доколкото отхвърля възражението, с мотива че услугите по „продажба на дребно на живи растения и цветя, семена; пресни плодове и зеленчуци“, спадащи към клас 35, не се покриват от по-ранните марки.
 2)
 Отменя точка 2 от диспозитива на горепосоченото решене на втори апелативен съставна на СХВП от 19 октомври 2012 г., доколкото отменя частта от решението на отдела по споровете, с която се уважава възражението, основано на „живите растения и цветя; семената, стоки от клас 31, както и точка 1 от диспозитива на същото това решение, с която се отхвърля възражението, основано на посочените стоки.
 3)
 Отменя жалбата в останалата ѝ част.
 4)
 Cactus SA понася една трета от съдебните разноски, направени от страните пред Общия съд. СХВП понася две трети от посочените разноски.
 (1) ОВ C 101, 6.4.2013 г.


text:
 30.11.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 352/11
 Решение на Общия съд от 16 октомври 2013 г. — Vivendi/Комисия
 (Дело T-432/10) (1)
 (Конкуренция - Злоупотреба с господстващо положение - Френски пазар за високоскоростен интернет и телефонен абонамент - Решение за отхвърляне на жалба - Липса на общностен интерес - Значение на твърдяното нарушение за функционирането на вътрешния пазар - Вероятност за установяване на наличието на твърдяното нарушение)
 2013/C 352/20
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Vivendi (Париж, Франция) (представители: първоначално M. Struys, O. Fréget и J.-Y. Ollier, впоследствие M. Struys, O. Fréget и L. Eskenazi, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: B. Mongin и N. von Lingen)
 Страна, встъпила в подкрепа на исканията на ответника: Orange, по-рано France Télécom (Париж, Франция) (представител: S. Hautbourg, avocat)
 Предмет
 Жалба за отмяна на Решение C(2010) 4730 на Комисията от 2 юли 2010 г., с което се отхвърля подадената от жалбоподателя жалба срещу France Télécom относно твърдения за злоупотреба с господстващо положение на френския пазар за високоскоростен интернет и телефонен абонамент (преписка COMP/C-1/39.653 — Vivendi & Iliad/France Télécom)
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Vivendi понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 3.
 Orange понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 317, 20.11.2010 г.


text:
 12.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 46/11
 Решение на Общия съд от 17 декември 2010 г. — Amen Corner/СХВП — Comercio Electrónico Ojal (SEVE TROPHY)
 (Дело T-192/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „SEVE TROPHY“ - По-ранни фигуративни марки на Общността „Seve Ballesteros Trophy“ и „SEVE TROPHY“ - Относителни основания за отказ - Липса на сходство между стоките и услугите - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009) - Липса на неоснователно извличане на полза от отличителния характер или от репутацията на по-ранните марки и липса на увреждането им - Член 8, параграф 5 от Регламент No 40/94 (понастоящем член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2011/C 46/21
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Amen Corner (Мадрид, Испания) (представители: J. A. Calderón Chavero и T. Villate Consonni, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: J. Crespo Carrillo)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: Comercio Electrónico Ojal, SL (Мадрид)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 5 март 2009 г. по преписка No R 462/2008-2 относно производство по възражение между Amen Corner, SA и Comercio Electrónico Ojal, SL
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Amen Corner, SA да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 167, 18.7.2009 г.


text:
 1.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 61/9
 Жалба, подадена на 29 ноември 2013 г. — Nezi/СХВП — Etam (E)
 (Дело T-645/13)
 2014/C 61/15
 Език на жалбата: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Efcharis Nezi (Миконос, Гърция) (представител: адв. A. Salkitzoglou)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Etam SAS (Clichy, Франция)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 3 октомври 2013 г., преписка R 329/2013-4,
 —
 да измени въпросното решение с оглед регистрацията на марката на жалбоподателя за всички посочени стоки и услуги, и
 —
 да осъди другата страна в производството да заплати направените от жалбоподателя разноски, включително разноските на евентуалните встъпили страни.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: фигуративна марка „E“ за стоки и услуги от класове 14, 16, 18, 25, 26, 35 и 40 — заявка за регистрация на марка на Общността No 8701138.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: фигуративна марка „E“ за стоки от класове 3, 18 и 25.
 Решение на отдела по споровете: отхвърля жалбата.
 Решение на апелативния състав: частично отменя решението на отдела по споровете.
 Изложени правни основания:
 —
 нарушение на Договора за функционирането на Европейския съюз;
 —
 нарушение на член 4 от Регламент No 207/2009;
 —
 нарушение на член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009;
 —
 нарушение на член 76 от Регламент No 207/2009; и
 —
 нарушение на членове 15 и 42 от Регламент No 207/2009.


text:
 23.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 357/2
 Жалба, подадена на 20 март 2017 г. от QuaMa Quality Management GmbH срещу решението на Общия съд (втори състав), постановено на 17 януари 2017 г. по дело T-225/15 — QuaMa Quality Management GmbH/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 (Дело C-139/17 P)
 (2017/C 357/02)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: QuaMa Quality Management GmbH (представител: C. Russ, Rechtsanwalt)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост, Microchip Technology, Inc.
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на Общия съд от 17 януари 2017 г.,
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 19 февруари 2015 г. (съединени преписки R 1809/2014-4 и R 1680/2014-4).
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва следните основания.
 В жалбата се посочва наличието на нарушение на член 41, параграф 1 от Регламента относно марката на Общността (1). Общият съд погрешно изхождал от обстоятелството, че на 9 април 2013 г. встъпилата страна е подала правилното искане за регистрация на промяната на собствеността и за тази цел е използвала само погрешния формуляр. Наистина искането за „промяна на наименованието или адреса на притежател“ се отнасяло до всички (14) марки на SMSC Europe GmbH и, както следвало от писмото от 14 април 2013 г., така и било разбрано от EUIPO. Ето защо следвало да се приеме, че Службата е отхвърлила изцяло искането от 9 април 2013 г. и е уважила само искането, подадено на 14 юни 2013 г. след изтичане на срока за представяне на възражения.
 На следващо място в жалбата се твърди, че е налице нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламента относно марката на Общността. Нито отделът по споровете, нито апелативният състав се били занимали дори приблизително в достатъчна степен с определяне на съответните потребители. Преценката на опасността от нарушение не можела да се извърши без за всяка отделна стока или услуга да се определят съответните потребители и индивидуалната отличителна сила. Това съображение важало с пълна сила по отношение на направения от Общия съд извод, че за специалистите — към които Общият съд не принадлежи — сходството между засегнатите знаци било „незначително“.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


text:
 12.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/33
 Решение на Общия съд от 26 март 2014 г. — Still/СХВП (Fleet Data Services)
 (Съединени дела T-534/12 и Т-535/12) (1)
 ((Марка на Общността - Заявки за фигуративни марки на Общността „Fleet Data Services“ и „Truck Data Services“ - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Липса на отличителен характер - Член 7, параграф 1, букви б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Право на изслушване - Член 75, второ изречение от Регламент No 207/2009))
 2014/C 142/42
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Still GmbH (Хамбург, Германия) (представител: S. Waller, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представител: A. Poch)
 Предмет
 Две жалби срещу две решения на първи апелативен състав на СХВП от 10 септември 2012 г. (преписки R 130/2012-1 и R 4/2012-1) относно заявки за регистрация на фигуративните знаци „Fleet Data Services“ и „Truck Data Services“ като марки на Общността
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбите.
 2)
 Осъжда Still GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 32, 2.2.2013 г.


text:
 27.1.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 20/8
 Искане за даване на преюдициално заключение, представено от Trimeles Efeteion Athinon (Гърция) на 21 ноември 2006 г. — Kokkoris D. Tsánas K. E.P.E./GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proïonton
 (Дело C-478/06)
 (2007/C 20/12)
 Език на производството: гръцки
 Препращаща юрисдикция
 Trimeles Efeteion Athinon (Гърция)
 Страни в главното производство
 Ищец: Kokkoris D. Tsánas K. E.P.E.
 Ответник: GlaxoSmithKline AEVE Farmakeftikon Proïonton
 Преюдициални въпроси
 1)
 Когато отказът на предприятие с господстващо положение да изпълни изцяло заявките на търговци на фармацевтични продукти на едро, е продиктуван от намерението му да ограничи износната им дейност и по такъв начин да намали вредите, нанесени му от паралелната търговия, представлява ли отказът per se злоупотреба по смисъла на член 82 ЕО? Свързан ли е отговорът на този въпрос с факта, че паралелната търговия носи големи печалби за търговците на едро поради ценовите разлики, произтичащи от намесата на държавата, в държавите-членки на Европейския съюз, тоест от факта, че на фармацевтичния пазар не са налице условия на истинска конкуренция, а има силна държавна намеса? На последно място, уместно ли е националният съдия да прилага по един и същи начин общностните конкурентноправни норми както към конкурентно функциониращи пазари, така и към тези, при които конкуренцията е нарушена поради намеса от страна на държавата?
 2)
 Ако Съдът счита, че поради посочените по-горе причини ограничаването на паралелната търговия не съставлява практика на злоупотреба във всеки случай, в който то е наложено от предприятие с господстващо положение, как може да се прецени дали е налице злоупотреба? По-специално:
 2.1)
 Уместно ли е да се използват за критерии процентното надвишаване на обичайното вътрешно потребление и/или загубите, понесени от предприятие с господстващо положение спрямо общия му оборот и общата му печалба? При положителен отговор на този въпрос, по какъв начин трябва да се определят процентният размер на надвишение и този на загубите (последният — определен като процент от оборота и общите печалби), над които въпросното поведение би могло да се квалифицира като злоупотреба?
 2.2)
 Подходящо ли е да се използва подход, основан на преценка на интересите и ако това е така кои са интересите, които подлежат на такава преценка? По-конкретно:
 а)
 свързан ли е отговорът на въпроса с факта, че крайният пациент-потребител получава ограничени финансови ползи от паралелната търговия?
 б)
 трябва ли да се отчита, и до каква степен, интереса на социалноосигурителните органи от по-евтини лекарствени продукти?
 2.3)
 Какви други критерии и подходи е уместно да се прилагат в настоящия случай?


text:
 21.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 69/25
 Иск, предявен на 12 януари 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Чешка република
 (Дело C-15/09)
 (2009/C 69/47)
 Език на производството: чешки
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. van Beek и L. Jelínek, zmocněnci)
 Ответник: Чешка република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приело всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2004/113/ЕО на Съвета от 13 декември 2004 година относно прилагане на принципа на равното третиране на мъжете и жените по отношение на достъпа до стоки и услуги и предоставянето на стоки и услуги (1), или във всеки случай, като не е информирало Комисията за тези разпоредби, Чешката република не е изпълнила задълженията си по член 17 от тази директива,
 —
 да се осъди Чешката република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата във вътрешното право е изтекъл на 21 декември 2007 г.
 (1) ОВ L 373, стр. 37; Специално издание на български език 2007 г., глава 5, том 7, стр. 135.


text:
 26.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/7
 Решение на Съда (четвърти състав) от 29 март 2012 г. (преюдициално запитване от Bundesverwaltungsgericht — Германия) — Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung/Pfeifer & Langen KG
 (Дело C-564/10) (1)
 (Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 - Защита на финансовите интереси на Европейския съюз - Членове 3 и 4 - Административни мерки - Връщане на незаконно придобити облаги - Компенсаторни и мораторни лихви, дължими съгласно националното право - Прилагане на предвидените в Регламент No 2988/95 правила на погасителна давност към събирането на тези мораторни лихви - Dies a quo на погасителната давност - Понятие за спиране - Понятие за прекъсване)
 2012/C 151/12
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesverwaltungsgericht
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bundesanstalt für Landwirtschaft und Ernährung
 Ответник: Pfeifer & Langen KG
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesverwaltungsgericht — Тълкуване на член 3 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности (ОВ L 312, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 1, стр. 166) — Връщане на недължимо платена помощ — Приложимост на член 3 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 спрямо погасяването по давност на вземания за лихви, каквито се дължат съгласно националното право наред с връщането на недължимо получените суми
 Диспозитив
 Член 3 от Регламент (ЕО, Евратом) No 2988/95 на Съвета от 18 декември 1995 година относно защитата на финансовите интереси на Европейските общности трябва да се тълкува в смисъл, че предвиденият в него давностен срок за събирането на главното вземане, съответстващо на връщането на незаконно придобита облага от бюджета на Съюза, не се прилага за събирането на лихвите върху това вземане, когато тези лихви се дължат не съгласно правото на Съюза, а само по силата на задължение по националното право.
 (1) ОВ C 72, 5.3.2011 г.


text:
 5.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 38/5
 Иск, предявен на 26 ноември 2010 г. — Европейска комисия/Федерална република Германия
 (Дело C-556/10)
 2011/C 38/07
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: G. Braun и H. Støvlbæk)
 Ответник: Федерална република Германия
 Искания на ищеца
 Комисията иска от Съда:
 1.
 да установи, че при транспонирането на първия железопътен пакет Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си
 —
 по член 6, параграф 3 от Директива 91/440/ЕИО (1) и по приложение II към същата, както и по член 4, параграф 2 и член 14, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО (2),
 —
 по член 6, параграф 2 от Директива 2001/14/ЕО,
 —
 по член 7, параграф 3 и член 8, параграф 1 от Директива 2001/14/ЕО, и
 —
 по член 30, параграф 4 от Директива 2001/14/ЕО във връзка с член 10, параграф 7 от Директива 91/440/ЕИО.
 2.
 да осъди Федерална република Германия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Целта на Директиви 91/440/ЕИО и 2001/14/ЕО е да се осигури равен и недискриминационен достъп до железопътната инфраструктура за всички предприятия и да се способства за развитието на конкурентен, динамичен и прозрачен пазар на железопътните услуги в Европа. Член 6, параграф 3 от Директива 91/440/ЕИО предвижда, че изпълнението на „основните функции“ на управителя на железопътната инфраструктура следва да се възлага на органи и фирми, „които самите не предоставят никакви железопътни транспортни услуги“.
 Комисията поддържа, че в Германия не е осигурена изискваната от Директивата независимост на управителя на инфраструктурата при изпълнението на основните функции, тъй като много от тези „основни функции“ са възложени на дружество, което наистина е правно независимо, но е част от холдинг, към който принадлежат и предприятия, предоставящи железопътни транспортни услуги.
 Според Комисията предвидената в Директива 2001/14/ЕО независимост трябва да има не само правно изражение, но и да обхваща организацията и процеса на вземане на решения. Оттук следва, че предприятието, на което са възложени основните функции, може да бъде обединено в един и същ холдинг с предприятия, предоставящи железопътни транспортни услуги, единствено когато то не само е правно отделено от тези предприятия, но и не образува с тях икономическа единица, с други думи когато е доказано икономически независимо от тях. При това положение, когато „основните функции“ се изпълняват от дъщерно дружество в рамките на холдинга, трябва да се вземат предпазни мерки, така че дружеството майка и дъщерното дружество да не могат да действат като икономическа единица, тоест като едно предприятие. В Германия обаче не са взети пропорционални и достатъчни предпазни мерки, които да осигурят икономическата независимост на управителя на инфраструктурата от предприятията за железопътни транспортни услуги. Приложените от Германия предпазни мерки не са достатъчни според Комисията да осигурят независимост на основните функции, да предотвратят конфликтите на интереси и да лишат холдинга от контрол върху организацията, натоварена с изпълнението на основните функции.
 От една страна, изпълнението на изискванията за независимост не подлежи на надзор от независим орган и при евентуални нарушения на изискването за независимост конкурентите не разполагат с възможност за обжалване. От друга страна, на служителите, съответно на управителите и


text:
служителите с ръководни функции на натоварената с основните функции организация не е осигурена независимост спрямо холдинговото дружество, като причините са следните:
 —
 членовете на управителния съвет на холдинга и на останалите принадлежащи към холдинга дружества нямат забрана да заемат управителни длъжности и в натоварената с основните функции организация,
 —
 не е предвидено членовете на ръководните органи на натоварената с основните функции организация, както и служителите ѝ на ръководни длъжности, които са натоварени с изпълнението на основните функции, да нямат право да заемат ръководни длъжности в холдинга и в останалите контролирани от холдинга предприятия в продължение на подходящ брой години след напускането на длъжността,
 —
 членовете на ръководните органи на натоварената с основните функции организация не се назначават по ясно определени критерии и не са обвързани със съответни правни задължения, така че да се осигури пълна независимост при вземането на решения,
 —
 натоварената с основните функции организация не разполага със собствени служители, които да работят в отделни помещения или в помещения с контролиран достъп и чиито контакти с холдинговото дружество и с останалите контролирани от него предприятия да са ограничени по отношение на служебните въпроси, свързани с изпълнението на основните функции,
 —
 достъпът до информационните системи не е обезопасен, поради което не е изключено холдингът да има достъп до информация, която се отнася до изпълнението на основните функции.
 Наред с описаното по-горе нарушение на изискването за независимост на управителя на инфраструктурата при изпълнението на основните функции, Федерална република Германия не е изпълнила задълженията си по Директиви 91/440 и 2001/14, доколкото:
 —
 не е транспонирала достатъчно ясно разпоредбите на Директива 2001/14/ЕО относно таксите за ползване на инфраструктурата и е допуснала наличието на предпоставки за неправилно прилагане на принципа на пълните разходи,
 —
 не е взела необходимите мерки, с които да задължи управителя на инфраструктурата да намалява разходите си и таксите за ползване на железопътната мрежа,
 —
 не е скрепила правомощието на регулаторния орган да изисква информация от управителя на инфраструктурата със съответно правомощие за налагане на санкции.
 (1) Директива 91/440/ЕИО на Съвета от 29 юли 1991 година относно развитието на железниците в Общността (ОВ L 237, стр. 25; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 2, стр. 86).
 (2) Директива 2001/14/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 февруари 2001 година за разпределяне капацитета на железопътната инфраструктура и събиране на такси за ползване на железопътна инфраструктура и за сертифициране за безопасност (ОВ L 75, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 7, том 8, стр. 66).