text:
 27.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 138/12
 Решение на Съда (десети състав) от 4 март 2015 г. (преюдициално запитване от Administratīvā rajona tiesa — Латвия) — „Oliver Medical“ SIA/Valsts ieņēmumu dienests
 (Дело C-547/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Регламент (ЕИО) No 2658/87 - Обща митническа тарифа - Тарифно класиране - Комбинирана номенклатура - Позиции 8543, 9018 и 9019 - Лазерни апарати и апарати с ултразвук, както и техните части и принадлежности))
 (2015/C 138/15)
 Език на производството: латвийски
 Запитваща юрисдикция
 Administratīvā rajona tiesa
 Страни в главното производство
 Жалбоподател:„Oliver Medical“ SIA
 Ответник: Valsts ieņēmumu dienests
 Диспозитив
 Комбинираната номенклатура, съдържаща се в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, в редакцията ѝ след приемането последователно на Регламент (ЕО) No 1214/2007 на Комисията от 20 септември 2007 г., Регламент (ЕО) No 1031/2008 на Комисията от 19 септември 2008 г., Регламент (ЕО) No 948/2009 на Комисията от 30 септември 2009 г., Регламент (ЕС) No 861/2010 на Комисията от 5 октомври 2010 г. и Регламент (ЕС) No 1006/2011 на Комисията от 27 септември 2011 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за да се прецени дали продукти като разглежданите в главното производство трябва да се класират по-скоро в позиция 9018 от тази номенклатура като апарати или инструменти, предназначени за медицински цели, или в позиция 9019 от нея като апарати за механотерапия, отколкото в позиция 8543 от посочената номенклатура като електрически апарати със специфична функция, следва да се вземат предвид всички относими към случая обстоятелства, доколкото те са свързани със свойствените за тези продукти обективни характеристики и качества. Сред относимите обстоятелства следва да се прецени използването, за което са предназначени посочените продукти от производителя, както и условията и мястото на използването им. Фактът, че дадени продукти са предназначени за лечение на едно или повече заболявания, и фактът, че лечението трябва да се извършва в одобрен медицински център под контрола на правоспособно лице, са индиции, въз основа на които може да се установи, че тези продукти са предназначени за медицински цели. Напротив, фактът, че дадени продукти позволяват главно естетически подобрения, и фактът, че с тези продукти може да се борави извън рамките на медицински център, например в козметичен салон, без намесата на правоспособно лице, са индиции, с които може да се опровергае твърдението, че посочените продукти са предназначени за медицински цели. Размерите, теглото и използваната технология не са определящи обстоятелства за класирането на продукти като разглежданите в главното производство в позиция 9018 от същата номенклатура.
 (1) ОВ C 377, 21.12.2013 г.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/16
 Жалба, подадена на 1 март 2010 г. от Solvay SA срещу Решение, постановено от Общия съд (шести състав) на 17 декември 2009 г. по дело T-58/01, Solvay/Комисия
 (Дело C-110/10 P)
 (2010/C 161/22)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Solvay SA (представители: P.-A. Foriers, R. Jafferali, F. Louis, A. Vallery, avocats)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се съедини настоящото дело с делото, образувано по жалба на жалбоподателя срещу Решение на Общия съд от 17 декември 2009 г. по дело T-57/01,
 —
 да се отмени съдебното решение от 17 декември 2009 г.,
 —
 в резултат на това да се преразгледа жалбата в отхвърлената ѝ част и да се отмени изцяло решението на Комисията от 13 декември 2000 г.,
 —
 да се отмени глобата от 2,25 милиона евро, а при условията на евентуалност същата да се намали съществено като обезщетение за претърпяната от жалбоподателя тежка вреда поради необичайната дългата продължителност на производството,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски, свързани с производството по обжалване и производството пред Общия съд.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания.
 С първото си правно основание, състоящо се от пет части, жалбоподателят твърди, че е нарушено правото му на процес в разумен срок. По-специално Solvay твърди, че Общият съд не е преценил общо срокът, така че да включи в него както административната, така и съдебната фаза на производството (първа част), не е взел предвид продължителността на производството пред него (втора част), обвързал е санкцията за превишаване на разумния срок с доказване на конкретно накърняване на правото на защита на жалбоподателя, макар двата принципа да са самостоятелни и отделни (трета част), постановил е, че в случая не е налице подобно накърняване (четвърта част) и е изопачил фактите по делото, като е приел, че жалбоподателят се е отказал от направеното при условията на евентуалност искане за намаляване на глобата поради превишаване на разумния срок (пета част), въпреки че той изрично е поискал отмяна или поне намаляване на глобата на това основание.
 С второто си правно основание, състоящо се от пет части, жалбоподателят поддържа, че Общият съд е нарушил правото му на защита, тъй като го е задължил да докаже, че изгубените от Комисията материали по преписката, са могли да бъдат от полза за неговата защита (първа част). Всъщност при липсата на какъвто и да било предварителен преглед на преписката не можело служебно да се изключи възможността въпросните документи да окажат влияние върху взетото от Комисията решение (втора и трета част). Освен това той упреква Общия съд, че в обжалваното съдебно решение е постановил, че жалбоподателят не е доказал ползата, която са могли да имат изчезналите материали за защитата му, тъй като не е изложил пред Общия съд правно основание, с което да оспори съществуването на споразумението, нещо което е можел да направи дори при липса на достъп до преписката, въпреки че жалбоподателят е формулирал това правно основание пред Комисията и че съдържанието на изгубените

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
документи вече не може по никакъв начин да бъде установено (четвърта част). Накрая той упреква Общия съд, че е приел, че изгубените документи нямат никакво значение, тъй като вече е отхвърлил правното основание по същество, изложено от жалбоподателя във връзка с липсата на последици за търговията между държавите членки, въпреки че съдържанието на изгубените материали не е известно и поради това не може да се изключи възможността въз основа на тези материали жалбоподателят да изложи допълнителни доводи, дори изцяло нови правни основания, както по същество, така и относно размера на глобата или относно редовността на производството (пета част).
 С третото си и последно правно основание жалбоподателят се оплаква от нарушение на правото му да бъде изслушан след като Общият съд отменя първото решение за налагане на глоба и преди Комисията да приеме обжалваното решение. Всъщност с обжалваното съдебно решение не се давал отговор на жалбата му за отмяна и не се признавало задължението на Комисията да изслуша съответното предприятие, когато с предходно решение Общият съд е установил нарушение на процесуалните правила при приемането на подготвителните мерки.


text:
 17.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 195/23
 Жалба, подадена на 11 май 2010 г. — Република Гърция/Комисия
 (Дело T-215/10)
 2010/C 195/38
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Република Гърция (представители: I. Chalkias, G. Skiani и E. Leftheriotou)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се уважи жалбата и да се отмени обжалваното решение на Комисията в неговата цялост,
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С жалбата си Република Гърция иска отмяна на Решение 2010/152 на Комисията от 11 март 2010 година„за изключване от финансиране от страна на Европейския съюз на някои разходи, направени от държавите-членки в рамките на Европейския фонд за ориентиране и гарантиране на земеделието (ФЕОГА), секция „Гарантиране“, на Европейския фонд за гарантиране на земеделието (ЕФГЗ) и на Европейския земеделски фонд за развитие на селските региони (ЕЗФРСР)“, нотифицирано под номер C(2010) 1317 и публикувано в ОВ L 63 от 12 март 2010 г. (стр. 7), в частта му, която се отнася до финансовите корекции, които са ѝ били наложени в секторите на (а) памука, (б) мерките за развитие на селските региони и в) разпределянето на храна за лица без средства.
 Относно корекцията за памука, на първо място жалбоподателят посочва грешка при преценката на фактите от Комисията и непълни мотиви на обжалваното решение, що се отнася до контролната среда и съответствието на схемата за помощ за памука на ИСАК и що се отнася до проверките на място на площите и анализа на риска.
 На второ място, жалбоподателят подчертава погрешната преценка на фактите от Комисията, както и неправилното тълкуване и прилагане на член 13, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1591/2001 (1) и на член 17 от Регламент (ЕО) No 1051/2001 (2) що се отнася до екологичните мерки и слабата система на контрол и що се отнася до предприетите действия след проверките, извършени във връзка с реколтите на памук и екологичните мерки. В частност, той изтъква, че упрекът за липса на санкции, отправен от Комисията към Република Гърция, е лишен от правно и фактическо основание, не се базира върху разпоредбите на Регламент No 1051/2001 и Регламент No 1591/2001, нито върху която и да е разпоредба в сила към момента на настъпване на фактическите обстоятелства, и не може да съставлява правен фактор за мотивиране на корекцията, наложена с обжалваното решение.
 На трето място, жалбоподателят се позовава на неправилното тълкуване и прилагане на насоките относно корекциите с фиксирана сума и на нарушение на принципа на пропорционалност, тъй като поетият риск от ЕФГЗ бил несъществуващ. Що се отнася до състоянието на системата на контрол, то не е било едно и също през трите разглеждани периода 2003 г.—2004 г., 2004 г.—2005 г. и 2005 г.—2006 г., следователно корекцията е трябвало да бъде степенувана.
 На четвърто място, жалбоподателят подчертава неправилното тълкуване от Комисията на член 7, параграф 4 от Регламент No 1051/2001 и на разпоредбите на член 1 от Регламент (ЕО) No 1123/2004 (3), Регламент (ЕО) No 905/2005 (4), Регламент (ЕО) No 871/2006 (5) и Регламент (ЕО) No 1486/2002 (6), с които се определя


text:
годишното действително допустимо количество памук, що се отнася до корекциите с фиксирана сума за периодите 2003 г.—2004 г., 2004 г.—2005 г. и 2005 г.—2006 г., поради твърдяното превишаване на допустимото количество и поради последвалото недължимо плащане.
 На пето място, жалбоподателят изтъква, че обжалваното решение съдържа противоречиви мотиви за корекция и грешни изчисления на корекциите, тъй като през разглежданите финансови години корекциите не съвпадат или си противоречат.
 Що се отнася до мерките за развитие на селските региони, жалбоподателят на първо място изтъква нищожността на процедурата по приключване на счетоводните сметки поради нарушение на съществени процесуални правила, предвидени в член 8, параграф 1, първо предложение от трето изречение от Регламент (ЕО) No 1663/1995 (7) във връзка с липсата на двустранен диалог що се отнася до налагането на корекция за мерките за екологично развитие.
 На второ място, жалбоподателят посочва, че решението на Комисията е опорочено от грешка относно фактите, от погрешна преценка на фактите, от недостатъчни мотиви и от нарушение на принципа на пропорционалност, що се отнася до изтъкнатите слабости на ИСАК, до ключовите проверки и до допълнителните проверки.
 Относно сектора на разпределянето на храна за лица без средства, жалбоподателят изтъква, на първо място, че позицията на Комисията е породила оправдани правни очаквания, че той не е следвало да понесе всички разноски по програмата за безплатно разпределяне на ориз, и че промяната впоследствие на позицията на Комисията представлява нарушение на принципа на защита на оправданите правни очаквания и на правната сигурност; или поне представлява превишаване на границите на нейното право на преценка, ако не злоупотреба с власт.
 Второ, жалбоподателят твърди, че транспортните разходи по отношение на него са изчислени неправилно.
 Трето, жалбоподателят изтъква, че Комисията е тълкувала и приложила неправилно общностните разпоредби, в частност член 3, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 3149/1992 (8), нарушила е принципа на пропорционалност и е надхвърлила границите на своето право на преценка.
 (1) Регламент (ЕО) No 1591/2001 на Комисията от 2 август 2001 година за определяне на подробни правила за прилагане на схемата за помощ за памука [неофициален превод] (ОВ L 210, 2001 г., стр. 10).
 (2) Регламент (ЕО) No 1051/2001 на Съвета от 22 май 2001 година относно помощта за производството на памук [неофициален превод] (ОВ L 148, 2001 г., стр. 3).
 (3) Регламент (ЕО) No 1123/2004 на Комисията от 17 юни 2004 година относно определяне за пазарна година 2003/2004 на действителното производство на неомагнен памук, както и размерът, с който в резултат следва да се намали ориентировъчната цена [неофициален превод] (ОВ L 218, 2004 г., стр. 3).
 (4) Регламент (ЕО) No 905/2005 на Комисията от 16 юни 2005 година относно определяне за пазарна година 2004/2005 на действителното производство на неомагнен памук, както и размерът, с който в резултат следва да се намали ориентировъчната цена [неофициален превод] (ОВ L 154, 2005 г., стр. 3).
 (5) Регламент (ЕО) No 871/2006 на Комисията от 15 юни 2006 година относно определяне за пазарна година 2005/2006 на действителното производство на неомагнен памук, както и размерът, с който в резултат следва да се намали ориентировъчната цена [неофициален превод] (ОВ L 164,


text:
2006 г., стр. 3).
 (6) Регламент (ЕО) No 1486/2006 на Комисията от 5 октомври 2006 година за изменение на Регламент (ЕО) No 2368/2002 на Съвета за въвеждане на схема за сертифициране в рамките на Кимбърлийския процес за международна търговия с необработени диаманти [неофициален превод] (ОВ L 278, 2006 г., стр. 3).
 (7) Регламент (ЕО) No 1663/95 на Комисията от 7 юли 1995 година за определяне на подробни правила за прилагане на Регламент (ЕИО) No 729/70 относно процедурата по уравняване на сметките на ФЕОГА, секция „Гарантиране“ [неофициален превод] (ОВ L 158, стр. 6).
 (8) Регламент (ЕИО) No 3149/92 на Комисията от 29 октомври 1992 година относно установяване на подробни правила за снабдяването с храна от интервенционни складове в полза на най-нуждаещите се лица в Общността (ОВ L 313, 1992 г., стр. 50, Специално издание на български език, 2007 г., глава 3, том 11, стр. 174).


text:
 18.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 309/5
 Решение на Съда (шести състав) от 26 юли 2017 г. — AGC Glass Europe, AGC Automotive Europe, AGC France, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd, AGC Glass Germany GmbH/Европейска комисия
 (Дело C-517/15 P) (1)
 ((Обжалване - Конкуренция - Членове 101 и 102 ДФЕС - Регламент (ЕО) No 1/2003 - Член 30 - Решение на Европейската комисия за установяване на незаконен картел на европейския пазар на автомобилно стъкло - Публикуване на неповерителен вариант на това решение - Отхвърляне на искане за поверително третиране на някои сведения - Мандат на служителя по изслушването - Решение 2011/695/ЕС - Член 8 - Поверителност - Информация, получена от молба за освобождаване от глоби и намаляване на техния размер - Оправдани правни очаквания - Равно третиране))
 (2017/C 309/05)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: AGC Glass Europe, AGC Automotive Europe, AGC France, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd, AGC Glass Germany GmbH (представители: L. Garzaniti, F. Hoseinian и A. Burckett St Laurent, avocats)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: G. Meessen, P.J.O. Van Nuffel и F. van Schaik)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда AGC Glass Europe SA, AGC Automotive Europe SA, AGC France SAS, AGC Flat Glass Italia Srl, AGC Glass UK Ltd и AGC Glass Germany GmbH да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 398, 30.11.2015 г.


text:
 29.6.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 189/6
 Преюдициално запитване, отправено от High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) (Обединено кралство) на 17 април 2013 г. — Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez/Secretary of State for the Home Department
 (Дело C-202/13)
 2013/C 189/12
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Ищци: Sean Ambrose McCarthy, Helena Patricia McCarthy Rodriguez, Natasha Caley McCarthy Rodriguez
 Ответник: Secretary of State for the Home Department
 Преюдициални въпроси
 1.
 Член 35 от Директива 2004/38/ЕО (1) относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки (наричана „Директивата“) дава ли право на държава членка да приеме мерки с общо приложение, с които да откаже, прекрати или отнеме правото, предоставено в член 5, параграф 2 от Директивата, с което от изискванията за получаване на виза се освобождават членовете на семейството на гражданин на ЕС, които не са граждани на ЕС, но притежават „карти за пребиваване“, издадени в съответствие с член 10 от Директивата (наричани „притежатели на карти за пребиваване“)?
 2.
 Член 1 от Протокол No 20 относно прилагането на някои аспекти на член 26 от Договора за функционирането на Европейския съюз спрямо Обединеното кралство и Ирландия дава ли право на Обединеното кралство да изисква от притежателите на карти за пребиваване да притежават входна виза, която да е получена преди пристигане на границата?
 3.
 Ако отговорът на първия или на втория въпрос е положителен, оправдан ли е настоящият подход на Обединеното кралство спрямо притежателите на карти за пребиваване, като се вземат предвид доказателствата, обобщени в решението на запитващата юрисдикция?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (OB L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


text:
 17.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 231/42
 Жалба, подадена на 12 май 2017 г. — Lion’s Head Global Partners/EUIPO — Lion Capital (Lion’s Head)
 (Дело T-294/17)
 (2017/C 231/52)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lion’s Head Global Partners LLP (Лондон, Обединено кралство) (представител: R. Nöske, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Lion Capital LLP (Лондон, Обединено кралство)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: посочваща Европейския съюз международна регистрация на словната марка „Lion’s Head“ No 997 073
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 февруари 2017 г. по преписка R 1478/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение и да отхвърли възражението,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/14
 Решение на Общия съд от 28 ноември 2013 г. — Lorenz Shoe Group/СХВП — Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making (Ganeder)
 (Дело T-374/09) (1)
 (Марка на Общността - Производство по възражение - Заявка за словна марка на Общността Ganeder - По-ранна словна марка на Общността Ganter - Относително основание за отказ - Сходство на знаците - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009)
 2014/C 15/18
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Lorenz Shoe Group AG (Taufkirchen an der Pram, Австрия) (представители: първоначално M. Douglas, впоследствие N. Hebeis, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (представители: R. Pethke и A. Schifko)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила в производството пред Общия съд: Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd (Cangshan Fuzhou, Китай) (представител: A. Paschke, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 16 юли 2009 г. (преписка R 1289/2008-1), свързано с производство по възражение между shoe fashion group Lorenz AG и Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd.
 Диспозитив
 1.
 Отменя решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП) от 16 юли 2009 г. (преписка R 1289/2008-1).
 2.
 СХВП понася направените от нея съдебни разноски, както и разноскит, направени от Lorenz Shoe Group AG.
 3.
 Fuzhou Fuan Leather Plastics Clothing Making Co. Ltd понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 282, 21.11.2009 г.


text:
 18.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 15/8
 Преюдициално запитване, отправено от Tallinna Ringkonnakohus (Естония) на 28 октомври 2013 г. — Statoil Fuel & Retail Eesti AS/Tallinna linn (Tallinna Ettevõtlusamet)
 (Дело C-553/13)
 2014/C 15/10
 Език на производството: естонски
 Запитваща юрисдикция
 Tallinna Ringkonnakohus
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Statoil Fuel & Retail Eesti AS
 Ответник: Tallinna linn (Tallinna Ettevõtlusamet)
 Преюдициални въпроси
 1.
 Може ли финансирането на организацията на обществения транспорт на територията на дадена административно-териториална единица да се счита за специално предназначение по смисъла на член 1, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО (1) на Съвета на Европейския съюз, ако изпълнението и финансирането на тази задача е част от задълженията на административно-териториалната единица?
 2.
 При утвърдителен отговор на този въпрос, следва ли член 1, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба допуска в националното законодателство да бъде предвиден косвен данък, който се заплаща при продажбата на акцизни стоки на крайни потребители и който се използва изцяло за организацията на обществения транспорт, ако организацията на обществения транспорт е задължение на административно-териториалната единица, разполагаща с правомощия да събира данъци, което задължение трябва да бъде изпълнявано независимо от предвиждането на такъв косвен данък, а размерът на сумите, с които се финансира организацията на обществения транспорт, в крайна сметка не се формира автоматично от приходите от събрания данък, тъй като сумата, предназначена за организацията на обществения транспорт, е точно определена, така че ако приходите от косвения данък са по-високи, за организацията на обществения транспорт се предоставят съответно по-малки по размер публични финансови средства от други източници и обратно — ако приходите от данъка върху продажбите са по-ниски, административно-териториалната единица трябва съответно да увеличи финансовите средства за организацията на обществения транспорт за сметка на останалите свои приходи, като обаче при приходи от данъци, различни по размер от прогнозните очаквания, е възможно размерът на разходите за организацията на обществения транспорт да бъде променен чрез изменение на бюджета на административно-териториалната единица?
 3.
 При утвърдителен отговор на предходния въпрос, следва ли член 1, параграф 2 от Директива 2008/118/ЕО на Съвета на Европейския съюз да се тълкува в смисъл, че тази разпоредба допуска допълнително облагане на акцизна стока с косвен данък, чието предназначение се определя след възникване на задължението за заплащане на този данък?
 (1) Директива 2008/118/ЕО на Съвета от 16 декември 2008 година относно общия режим на облагане с акциз и за отмяна на Директива 92/12/ЕИО (ОВ L 9, стр. 12).


text:
 1.5.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 113/36
 Иск, предявен на 10 март 2010 г. — Европейска комисия/Република Гърция
 (Дело C-127/10)
 2010/C 113/56
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: M. Karanasou-Apostolopoulou и G. Zavvos)
 Ответник: Република Гърция
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е въвела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за съобразяване с Директива 2006/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 17 май 2006 година относно машините и за изменение на Директива 95/16/ЕО (1), и при всички положения, като не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Република Гърция не е изпълнила задълженията си по силата на тази директива;
 —
 да се осъди Република Гърция да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2006/42/ЕО във вътрешното право е изтекъл на 29 юни 2008 г.
 (1) ОВ L 157, 9.6.2006 г., стp. 24; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 53, стр. 120.


text:
 9.6.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/21
 Иск, предявен на 13 април 2007 г. — Agrofert Holding/Комисия
 (Дело T-111/07)
 (2007/C 129/37)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Agrofert Holding a.s. (Прага, Чешка република) [представител: R. Pokorný, адвокат]
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на ищеца
 —
 Отмяна на Решение на Комисията SG.E.3/MIB/md D (2007) 1360 от 13 февруари 2007 г. относно молба за достъп до документи по дело за сливане No COMP/M.3543 — PKN Orlen/Unipetrol и Решение на Комисията 16796/16797 от 2 август 2006 г.;
 —
 да се осъди Комисията да предостави процесните документи;
 —
 да се осъди Комисията да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 Чрез своя иск ищецът желае отмяната, на основание член 230 ЕО, на решението на Комисията от 2 август 2006 г. (наричано по-долу „Решение I“), както и на последващото потвърдително решение на Комисията от 13 февруари 2007 г. (наричано по-долу „Решение II“), във връзка с молбата за достъп до всички непубликувани документи относно уведомителните и предуведомителните фази на въпросното сливане.
 Ищецът твърди, че двете решения противоречат на Регламент (ЕО) No 1049/2001 (1) относно публичния достъп до документи на Европейския парламент, Съвета и на Комисията (наричан по-долу „Регламентът“), тъй като те не попадат сред изключенията, съдържащи се в член 4, параграф 2, относно защитата на търговски интереси, защита за целите на разследването, запазване на тайната на правни становища, или в член 4, параграф 3 относно запазването на тайната на процеса на вземане на решения.
 По-нататък ищецът посочва, че член 4, параграф 2, първо тире от Регламента не би следвало да се тълкува в смисъл, че изключенията се прилагат за документите като цяло, а само за онези части от тях, които биха могли да съдържат търговски тайни или чувствителна търговска информация. Така, според ищеца, ответникът би могъл било да предостави на обществеността части от исканите документи, било да потъмни съответните съдържащи чувствителна информация части, без да засяга целите на дейности по инспектиране, разследване и одит, правата на лицата-уведомители и на трети лица, защитата на правни становища или процеса на вземане на решения в институцията.
 Освен това ищецът твърди, че ответникът, вместо да прави индивидуална проверка на всеки документ, попадащ според него в изключението по член 4, параграф 2, трето тире от Регламента, изцяло е отказал искания достъп единствено въз основа на факта, че всички документи съдържат търговски тайни и не могат да бъдат оповестени в съответствие с член 17 от Регламента на Съвета (ЕО) No 139/2004 (2). Подобен общ подход би противоречал на член 4, параграф 6 от Регламента.
 В допълнение ищецът твърди, че споменатите изключения са приложими единствено ако те не са преодолени от по-висш обществен интерес от оповестяването. Според ищеца, подобен интерес от оповестяването на поисканите документи, произтичащ от вредите, претърпени от ищеца, както и от миноритарните акционери на погълнатото дружество, е налице и преодолява изключенията от правото на достъп.
 Ищецът по-нататък твърди, че Решения I и II противоречат на член 1 ЕС, втора алинея, който прогласява принципа на откритостта.
 Накрая, ищеца твърди, че ответникът не е обработил потвърдителното заявление навреме


text:
 12.11.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 331/13
 Жалба, подадена на 14 септември 2011 г. от Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE срещу определението, постановено от Общия съд (първи състав) на 22 юни 2011 г. по дело T-409/09, Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE/Европейска комисия
 (Дело C-469/11 P)
 2011/C 331/22
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Evropaïki Dynamiki — Proigmena Systimata Tilepikoinonion Pliroforikis kai Tilematikis AE (представител: N. Korogiannakis, Δικηγόρος)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Определението на Общия съд по дело T-409/09;
 —
 да се отхвърли изцяло направеното от Комисията възражение за недопустимост;
 —
 да се върне делото на Общия съд за постановяване на решение по съществото на спора;
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните и други разноски, направени от жалбоподателя в настоящото производство, включително направените в първоинстанционното производство, дори и ако настоящата жалба бъде отхвърлена, както и разноските по настоящото производство в случай, че същата бъде уважена.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят твърди, че обжалваното определение трябва да бъде отменено на следните правни основания:
 —
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като не приложил разпоредбата на член 102, параграф 2 от Процедурния правилник, която се отнася до еднократното удължаване на процесуалните срокове с 10 дни поради отдалеченост по делата, които имат за предмет обявяване на извъндоговорната отговорност на европейските институции.
 —
 Общият съд нарушил принципите на равно третиране и на правна сигурност като не приложил разпоредбата на член 102, параграф 2.
 —
 Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото като приел, че срокът на погасителната давност започва да тече от момента на съобщаването на жалбоподателя на решението на Комисията за отхвърляне на неговата оферта.


text:
 18.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 167/11
 Определение на Първоинстанционния съд от 20 април 2009 г. — Murnauer Markenvertrieb/СХВП — Fitne Gesundheit und Wellness (Notfall Bonbons)
 (Дело T-372/08) (1)
 (Марка на Общността - Искане за обявяване на недействителност - Оттегляне на искането за обявяване на недействителност - Липса на основание за постановяване на съдебно решение по същество)
 2009/C 167/22
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Murnauer Markenvertrieb GmbH (Trebur, Германия) (представители: H. Daniel и O.I. Haleen, avocats)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: S. Schäffner)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП, встъпила пред Първоинстанционния съд: Fitne Gesundheit und Wellness GmbH (Salzhemmendorf, Германия) (представители: M. De Zorti, T. Grimm и M. Koch, avocats)
 Предмет
 Жалба, подадена срещу решението на първи апелативен състав на СХВП от 10 юли 2008 г. (преписка R 909/2007-1) относно процедура за обявяване на недействителност между Murnauer Markenvertrieb GmbH и Fitne Gesundheit und Wellness GmbH.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по жалбата.
 2)
 Осъжда Murnauer Markenvertrieb GmbH и Fitne Gesundheit und Wellness GmbH да понесат направените от тях съдебни разноски, както и всяко от тях да понесе половината от съдебните разноски, направени от Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни).
 (1) ОВ C 313, 6.12.2008 г.


text:
 18.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/46
 Жалба, подадена на 10 ноември 2015 г. — Spa Monopole/СХВП — YTL Hotels & Properties (SPA VILLAGE)
 (Дело T-625/15)
 (2016/C 016/55)
 Език на жалбата: френски
 Страни
 Жалбоподател: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Спа, Белгия) (представители: E. Cornu и E. De Gryse, адвокати)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: YTL Hotels & Properties Sdn Bhd (Куала Лумпур, Малайзия)
 Данни за производството пред СХВП
 Заявител на спорната марка: Другата страна пред апелативния състав
 Спорна марка: Словна марка на Общността „SPA VILLAGE“ — заявка за регистрация No 3 841 202
 Производство пред СХВП: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на СХВП от 11 септември 2015 г. по преписка R 1954/2013-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009.


text:
 29.1.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 30/28
 Иск, предявен на 2 декември 2010 г. — Европейска комисия/Италианска република
 (Дело C-565/10)
 ()
 2011/C 30/46
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представител: S. Pardo Quintillán и D. Recchia)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 Комисията моли Съда:
 —
 да обяви, че след като е пропуснала да
 —
 вземе необходимите мерки, за да гарантира, че агломерациите на
 —
 Chieti e Gissi (Abruzzo),
 —
 Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Bianco, Cassano allo Ionio, Castrovillari Crotone, Santa Maria del Cedro, Gioia Tauro, Lamezia Terme, Melito di Porto Salvo, Mesoraca, Montebello Ionico, Montepaone, Motta San Giovanni, Reggio Calabria, Rende, Rossano, Scalea, Sellia Marina, Soverato и Strongoli (Calabria),
 —
 Afragola, Nola, Ariano Irpino, Avellino, Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Caserta, Mercato Sanseverino, Torre del Greco, Aversa, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Napoli Est, Napoli Nord, Napoli Ovest, Vico Equense, Salerno и Montesarchio (Campania),
 —
 Cervignano del Friuli и Monfalcone (Friuli Venezia-Giulia),
 —
 Frascati и Zagarolo (Lazio),
 —
 Camisano, Genova, La Spezia, Riva Ligure, Sanremo и Ventimiglia (Liguria),
 —
 Tolentino (Marche),
 —
 Campobasso 1 и Isernia (Molise),
 —
 Manduria, Porto Cesareo, Supersano и Traviano (Puglia),
 —
 Follonica и Piombino (Toscana),
 —
 Misterbianco и други, Paternò, Aci Catena, Adrano, Catania и други, Giarre-Mascali-Riposto и други, Caltagirone, Aci Castello, Acireale + altri, Belpasso, Biancavilla, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Caltanissetta-San Cataldo, Macchitella, Niscemi, Agrigento e periferia, Favara, Palma di Montechiaro, Porto Empedocle, Sciacca, Cefalù, Carini + ASI Palermo, Monreale, Palermo и граничните части, Santa Flavia, Augusta, Avola, Priolo Gargallo, Carlentini, Ragusa, Marina di Ragusa, Santa Croce Camerina, Vittoria, Scoglitti, Favignana, Marsala, Partanna l (Villa Ruggero), Capo d’Orlando, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Messina l, Messina и Messina 6 (Sicilia),
 с еквивалент жители над 15 000, които заустват във води в приемници, които не се считат за „чувствителни зони“ по смисъла на член 5 от Директива 91/271/ЕИО (1), са снабдени с канализационни системи по смисъла на член 3, параграф 1, първо тире от същата директива,
 —
 да вземе необходимите мерки, за да гарантира че в агломерациите на
 —
 Gissi e Lanciano-Castel Frentano (Abruzzo),
 —
 Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Cassano allo Ionio, Castrovillari, Crotone, Melito di Porto Salvo, Montebello Ionico, Montepaone, Motta San Giovanni, Reggio Calabria и Rossano (Calabria),
 —
 Ariano Irpino, Avellino, Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Caserta, Aversa, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Napoli Nord и Vico Equense (Campania),
 —
 Trieste-Muggia-San Dorligo (Friuli Venezia-Giulia),
 —
 Zagarolo (Lazio),
 —
 Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Genova, Imperia, La Spezia, Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco и Riva Ligure (Liguria),
 —
 Campobasso l и Isernia (Molise),
 —
 Casamassima, Casarano, Manduria, Monte Sant’Angelo, Porto Cesareo, Salice Salentino, San Giovanni Rotondo, San Vito dei Normanni, Squinzano, Supersano и Vernole (Puglia),
 —
 Vicenza (Veneto),
 —
 Misterbianco и други, Scordia Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre Mascali-Riposto и други, Caltagirone, Aci Castello, Bronte, Acireale и други, Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi,


text:
Riesi, Agrigento и периферията, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini + ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Rosolini, Pozzallo, Ragusa, Modica, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castevetrano l, Triscina Marinella, Trapani Erice (Casa santa), Favignana, Marsala, Mazara del Vallo, Partanna l (Villa Ruggero), Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina l, Messina 6, Milazzo, Patti и Rometta (Sicilia),
 с еквивалентен жител над 15 000, които заустват във води в приемници, които не се считат за „чувствителни зони“ по смисъла на член 5 от Директива 91/271/ЕИО, отпадъчните води, които влизат в канализационните системи, са подложени на пречистване, което съответства на предвиденото в член 4, параграфи 1 и 3 от същата директива,
 —
 да вземе необходимите мерки, за да гарантира, че пречиствателните станции за градските отпадъчни води, изградени за спазване на изискванията на членове 4—7, се проектират, изграждат, експлоатират и поддържат по начин, осигуряващ достатъчна производителност при всички нормални климатични условия на мястото, където са разположени и, че при проектирането на тези инсталации се държи сметка за сезонните колебания на притока органични вещества в агломерациите на
 —
 Gissi и Lanciano Castel Frentano (Abruzzo),
 —
 Acri, Siderno, Bagnara Calabra, Cassano allo Ionio, Castrovillari, Crotone, Melito di Porto Salvo, Montebello Ionico, Montepaone, Motta San Giovanni, Reggio Calabria и Rossano (Calabria),
 —
 Ariano Irpino, Avellino, Battipaglia, Benevento, Capaccio, Capri, Caserta, Aversa, Ischia, Casamicciola Terme, Forio, Massa Lubrense, Napoli Est, Napoli Nord и Vico Equense (Campania),
 —
 Trieste-Muggia San Dorligo (Friuli Venezia-Giulia),
 —
 Zagarolo (Lazio),
 —
 Albenga, Borghetto Santo Spirito, Finale Ligure, Genova, Imperia, La Spezia, Margherita Ligure, Quinto, Rapallo, Recco и Riva Ligure (Liguria),
 —
 Casamassima, Casarano, Manduria, Monte Sant’Angelo, Porto Cesareo, Salice Salentino, San Giovanni Rotondo, San Vito dei Normanni, Squinzano, Supersano и Vernole (Puglia),
 —
 Vicenza (Veneto),
 —
 Misterbianco и други, Scordia — Militello Val di Catania, Palagonia, Aci Catena, Giarre-Mascali-Riposto и други, Caltagirone, Aci Castello, Bronte, Acireale и други, Belpasso, Gravina di Catania, Tremestieri Etneo, San Giovanni La Punta, Macchitella, Niscemi, Riesi, Agrigento e periferia, Favara, Palma di Montechiaro, Menfi, Porto Empedocle, Ribera, Sciacca, Bagheria, Cefalù, Carini + ASI Palermo, Misilmeri, Monreale, Santa Flavia, Termini Imerese, Trabia, Augusta, Avola, Carlentini, Rosolini, Pozzallo, Ragusa, Modica, Scicli, Scoglitti, Campobello di Mazara, Castevetrano l, Triscina Marinella, Trapani-Erice (Casa santa), Favignana, Marsala, Mazara del Vallo, Partanna l (Villa Ruggero), Barcellona Pozzo di Gotto, Capo d’Orlando, Furnari, Giardini Naxos, Consortile Letojanni, Pace del Mela, Piraino, Roccalumera, Consortile Sant’Agata Militello, Consortile Torregrotta, Gioiosa Marea, Messina l, Messina 6, Milazzo, Patti и Rometta (Sicilia),
 Италианската република не е изпълнила задълженията си по член 3, параграфи l и 2, член 4, параграфи l и 3, във връзка с част Б, приложение 1, и по член 10 от Директива 91/271/CEE на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води,
 —
 да осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С иска си Комисията твърди,


text:
че в редица части от националната си територия Италия не е изпълнила правилно Директива 91/271/CEE на Съвета от 21 май 1991 година за пречистването на градските отпадъчни води.
 Комисията оспорва преди всичко различни нарушения на член 3, параграф 1, първо тире и параграф 2 от директивата по смисъла, на който държавите членки са длъжни да следят за това до 31 декември 2000 г. всички агломерации с еквивалент жители над 15 000 да бъдат съоръжени с канализационни системи за градски отпадъчни води, които трябва да отговарят на изискванията на приложение I, точка А. В различни агломерации в регионите Abruzzo, Calabria, Campania, Friuli Venezia-Giulia, Lazio, Liguria, Molise, Puglia, Toscana и Sicilia, които попадат в приложното поле на въпросните разпоредби, това задължение не било изпълнено коректно.
 Освен това в член 4, параграфи 1 и 3 от същата директива се предвижда също, че най-късно до 31 декември 2000 г. държавите членки трябва да следят за това всички зауствания, произлизащи от агломерации с еквивалент жители над 15 000 градските отпадъчни води, които влизат в канализационните системи, преди заустването им да бъдат подложени на вторично пречистване или на друга равностойна обработка, при предвидените в приложение I, точка Б изисквания. Комисията констатира неспазване на въпросните разпоредби в редица агломерации в регионите Abruzzo, Calabria, Campania, Friuli Venezia Giulia, Lazio, Liguria, Molise, Puglia, Veneto и Sicilia. Неспазването на член 4 от директивата водело в голяма част от случаите и до нарушение на член 10 на посочената директива, според който проектирането, изграждането, експлоатацията и поддържането на градските отпадъчни води трябва да бъде извършено по начин, осигуряващ достатъчна производителност при всички нормални климатични условия на мястото, където са разположени.
 (1) ОВ L 135, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 43.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/11
 Решение на Съда (четвърти състав) от 22 април 2010 г. (преюдициално запитване от High Court of Justice (England & Wales), Queen’s Bench Division (Administrative Court), Обединеното кралство) — The Queen, по искане на Association of the British Pharmaceutical Industry/Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
 (Дело C-62/09) (1)
 (Директива 2001/83/ЕО - Член 94 - Финансови стимули за лекарските практики, които предписват определени лекарствени продукти на своите пациенти - Публични здравни органи - Лекари - Свобода на предписване)
 (2010/C 161/14)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: The Queen, по искане на Association of the British Pharmaceutical Industry
 Ответник: Medicines and Healthcare Products Regulatory Agency
 В присъствието на: NHS Confederation (Employers) Company Ltd
 Предмет
 Преюдициално запитване — High Court of Justice (England & Wales), Queen's Bench Division (Administrative Court) — Тълкуване на член 94, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба (ОВ L 311, стр. 67; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 33, стр. 3) — Прилагане от страна на публичноправен субект, част от националната служба за обществено здравеопазване, на програма за финансово стимулиране на лекарските практики, които предписват на пациентите конкретно посочени лекарствени продукти
 Диспозитив
 Член 94, параграф 1 от Директива 2001/83/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 6 ноември 2001 година за утвърждаване на кодекс на Общността относно лекарствени продукти за хуманна употреба, изменена с Директива 2004/27/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година, трябва да се тълкува в смисъл, че допуска системи от финансови стимули като разглежданата в главното производство, които са въведени от националните органи в областта на общественото здравеопазване, за да се намалят разходите в тази област, и които насърчават лекарите при лечението на определени заболявания да предписват конкретно посочени лекарства, съдържащи различно активно вещество от това на лекарствения продукт, който е бил предписван до този момент или който би могло да бъде предписан, ако не съществуваше такава система от стимули.
 (1) ОВ C 90, 18.4.2009 г.


text:
 2.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 157/3
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Middelburg (Нидерландия) на 20 март 2012 г. — Y.S./Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
 (Дело C-141/12)
 2012/C 157/04
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Middelburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Y.S.
 Ответник: Minister voor Immigratie, Integratie en Asiel
 Преюдициални въпроси
 1.
 Данните, съдържащи се в проекта за решение относно заинтересованото лице и отнасящи се до това лице, следва ли да се считат за лични данни по смисъла на член 2, буква а) от Директива 95/46 (1)?
 2.
 Правният анализ, съдържащ се в проекта за решение, представлява ли лични данни по смисъла на споменатата разпоредба?
 3.
 В случай че Съдът на Европейския съюз потвърди, че описаните по-горе данни представляват лични данни, следва ли администраторът или съответният орган да предостави и достъп до тези лични данни на основание член 12 от Директива 95/46 и член 8 от Хартата на ЕС (2)?
 4.
 Може ли във връзка с това заинтересованото лице също така да се позове пряко на член 41, параграф 2, буква б) от Хартата на ЕС и, ако това е така, следва ли съдържащата се в него формулировка „като се зачитат легитимните интереси, свързани с поверителността“ [на процеса на вземане на решение] да се тълкува в смисъл, че поради тази причина може да бъде отказан достъп до проекта за решение?
 5.
 В случай че заинтересованото лице подаде молба за достъп до проекта за решение, администраторът [на лични данни], съответно [надзорният] орган следва ли да предостави на разположение на това лице копие на този документ, за да удовлетвори правото на последното да получи съответната информация?
 (1) Директива 95/46/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 24 октомври 1995 година за защита на физическите лица при обработването на лични данни и за свободното движение на тези данни (ОВ L 281, стр. 31; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 17, стр. 10).
 (2) Харта на основните права на Европейския съюз (ОВ С 364, 2000 г., стр. 1; публикувана на български език в ОВ C 303, 2007 г., стр. 1).


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/43
 Жалба, подадена на 10 май 2016 г. — Haverkamp/EUIPO — Sissel (Релефен мотив на каменист плаж)
 (Дело T-228/16)
 (2016/C 243/48)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Reinhard Haverkamp (Киндберг, Австрия) (представител: A. Waldenberger, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Sissel GmbH (Бад Дюрхайм, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорния промишлен дизайн: жалбоподателят
 Спорен промишлен дизайн: посочваща Европейския съюз международна регистрация на промишления дизайн „Релефен мотив на каменист плаж“ — посочваща Европейския съюз международна регистрация No DM/072198-0001
 Обжалвано решение: решение на трети апелативен състав на EUIPO от 26 февруари 2016 г. по преписка R 2619/2014-3
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, възникнали в производството по обжалване, в производството пред апелативния състав и в производството за обявяване на недействителност пред EUIPO.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 5, параграф 1, буква б) от Регламент No 6/2002,
 —
 Нарушение на член 6, параграф 1, буква б) от Регламент No 6/2002.


text:
 14.8.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 221/60
 Решение на Съда на публичната служба (първи състав) от 9 юни 2010 г. — Marcuccio/Комисия
 (Дело F-56/09) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Иск за обезщетение - Достъп на администрацията до служебното жилище на длъжностно лице - Зачитане на жилището и на личния живот)
 2010/C 221/95
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Luigi Marcuccio (Tricase, Италия) (представители: адв. G. Cipressa, впоследствие адв. G. Cipressa и адв. L. Mansullo, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и C. Berardis-Kayser, подпомагани от A. Dal Ferro, avocat)
 Предмет
 Отмяна на решението на Комисията, с което се отхвърля искането на жалбоподателя с предмет, от една страна, обезщетение за вредите, претърпени поради факта, че на 8 април 2002 г. служители на Комисията са влезли в служебното му жилище в Луанда и от друга страна — предаване на копията от направените по този повод снимки и унищожаването на всички документи, свързани с това събитие
 Диспозитив
 1.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Marcuccio сумата от 5 000 EUR.
 2.
 Отменя Решението от 11 септември 2008 г. на Европейската комисия, в частта в която отхвърля искането на г-н Marcuccio от 24 април 2008 г. за изпращане и унищожаване на снимките и за съобщаване на информация относно това унищожаване.
 3.
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 4.
 Осъжда Европейската комисия да понесе направените от нея съдебни разноски и една четвърт от съдебните разноски на г-н Marcuccio.
 5.
 Г-н Marcuccio понася три четвърти от направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 205, 29.8.2009 г., стр. 48.


text:
 2.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/18
 Решение на Общия съд от 17 януари 2013 г. — Gollnisch/Парламент
 (Съединени дела T-346/11 и T-347/11) (1)
 (Привилегии и имунитети - Член на Европейския парламент - Решение за снемане на имунитета - Дейност, която не е свързана с изпълнението на задълженията на депутат - Производство за сваляне на имунитета - Решение привилегиите и имунитетите да не се защитят - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за произнасяне)
 2013/C 63/36
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bruno Gollnisch (Limonest, Франция) (представител: G. Dubois, avocat)
 Ответник: Европейски парламент (представители: R. Passos и D. Moore и K. Zejdová)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на решение за снемане на имунитета на жалбоподателя, прието от Парламента на 10 май 2011 г. и искане за обезщетение за вредите, претърпени от него във връзка с това, от друга страна, искане за отмяна на решение да не бъде защитен имунитетът на жалбоподателя, прието от Парламента на 10 май 2011 г. и искане за обезщетение за вредите, претърпени от него във връзка с това
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата за отмяна и иска за обезщетение по дело T-346/11.
 2.
 Няма основание за постановяване на решение по същество по жалбата за отмяна по дело T-347/11 тъй като основанието е отпаднало.
 3.
 Отхвърля иска за обезщетение по дело T-347/11.
 4.
 Осъжда г-н Bruno Gollnisch да заплати съдебните разноски, включително тези за обезпечителните производства по дело T-346/11 и T-347/11.
 (1) ОВ C 252, 27.8.2011 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/20
 Преюдициално запитване, отправено от Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division) (Обединено кралство) на 17 юни 2011 г. — ZZ/Secretary of State for the Home Department
 (Дело C-300/11)
 2011/C 252/37
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Court of Appeal (England & Wales) (Civil Division)
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: ZZ
 Ответник: Secretary of State for the Home Department
 Преюдициални въпроси
 Установеният в член 30, параграф 2 от Директива 2004/38 (1) принцип на ефективна съдебна защита, съгласно направените в светлината на член 346, параграф l, буква a) от Договора за функционирането на Европейския съюз тълкувания, когато съдебен орган, разглежда жалба срещу решение за недопускане на гражданин на Европейския съюз на територията на държава членка по съображения, свързани с обществения ред и обществената сигурност въз основа на глава VI от Директива 2004/38, предвижда ли засегнатият гражданин на Европейския съюз да бъде уведомен по същество за насочените срещу него основания, независимо от обстоятелството, че властите на държавата членка и съответният национален съд, след разглеждане на всички представени от органите на държавата членка доказателства срещу гражданина на Европейския съюз, са приели, че разкриването по същество на информацията за насочените срещу него основания би могло да противоречи на интересите на държавната сигурност?
 (1) Директива 2004/38/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 29 април 2004 година относно правото на граждани на Съюза и на членове на техните семейства да се движат и да пребивават свободно на територията на държавите членки, за изменение на Регламент (ЕИО) No 1612/68 и отменяща Директиви 64/221/ЕИО, 68/360/ЕИО, 72/194/ЕИО, 73/148/ЕИО, 75/34/ЕИО, 75/35/ЕИО, 90/364/ЕИО, 90/365/ЕИО и 93/96/ЕИО (ОВ L 158, стр. 77; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 7, стр. 56).


text:
 6.11.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/63
 Жалба, подадена на 24 юли 2010 г. — AF/Комисия
 (Дело F-61/10)
 ()
 2010/C 301/100
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: AF (Люксембург, Люксембург) (представител: F. Frabetti, avocat)
 Ответник: Европейска комисия
 Предмет и описание на спора
 Отмяната на решението на ответната страна, с което се отхвърля искането за съдействие във връзка с психическия тормоз, на който жалбоподателката счита, че е била жертва, както и искане за поправяне на претърпените неимуществени вреди
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение No 24938 от 28 септември 2009 г., с което ОН на Комисията отхвърля искането за съдействие D/300/09, подадено от жалбоподателката по силата на член 24 от Правилника във връзка с психическия тормозa претърпян и/или преживян в нейната служба през подлежащия на точно установяване период от април 2004 г. до април 2009 г.;
 —
 да се присъди на жалбоподателката обезщетение в размер от 600 000 EUR за поправяне на неимуществените вреди, претърпени в резултат от тормоза и от последствията върху нейното здраве;
 —
 да се осъди Европейската комисия да заплати съдебните разноски.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/56
 Жалба, подадена на 4 юли 2008 г. — Германия/Комисия
 (Дело T-265/08)
 (2008/C 223/99)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Федерална република Германия (представители: M. Lumma и адв. U. Karpenstein, Rechtsanwalt)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на Комисията C(2008) 1690 окончателен от 30 април 2008 г. за намаляване на вноската от Европейския фонд за регионално развитие (ЕФРР) за операционна програма в региона по цел 1 на провинцията Thüringen във Федерална република Германия (1994-1999),
 —
 да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С обжалваното решение Комисията е намалила финансовото участие, отпуснато от ЕФРР за операционната програма в региона по цел 1 на провинцията Thüringen във Федерална република Германия (1994-1999).
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят посочва четири правни основания.
 На първо място, той изтъква, че Комисията не е схванала правилно важни факти във връзка с точка 2.1 от съответната операционна програма (мерки за подпомагане на малки и средни предприятия: подкрепа за производствените инвестиции).
 На второ място, жалбоподателят посочва нарушение на член 24, параграф 2 от Регламент (ЕИО) No 4253/88 (1), тъй като не била налице никаква нередност по смисъла на тази разпоредба. Във връзка с това, той посочва по-специално, че тази разпоредба на упълномощавала Комисията да извършва финансови корекции поради грешки на администрацията или поради системи за администриране и контрол, за които се твърди, че са незадоволителни.
 Освен това жалбоподателят изтъква, че Комисията не е упълномощена по Регламент No 4253/88 да извършва обобщени финансови корекции, тъй като член 24 от него се прилагал спрямо конкретни случаи и изразени с цифри суми, а не спрямо хипотетични заключения за разкрита административна грешка поради системни административни недостатъци.
 Най-накрая жалбоподателят изтъква, че дори да се изходи от допустимостта на обобщените финансови корекции, било налице нарушение на членове 23 и 24 от Регламент No 4253/88, тъй като обобщенията били погрешни. Във връзка с това се посочва, че Комисията не е трябвало да приеме никакви обобщения въз основа на изготвен от Сметната палата на Европейските общности анализ за слабостите в смисъл, че Комисията носела част от отговорността за своите критики и че оспорваните обобщения нарушавали принципа на пропорционалността.
 (1) Регламент (EИО) No 4253/88 на Съвета от 19 декември 1988 г. за изпълнение на Регламент (ЕИО) No 2052/88 относно задачите на Структурните фондове, тяхната ефективност, както и координацията на дейностите на фондовете помежду им и с тези на Европейската инвестиционна банка, и на другите съществуващи финансови инструменти (ОВ L 374, 31.12.1988 г., стp. 1).


text:
 7.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 32/29
 Решение на Първоинстанционния съд от 10 декември 2008 г. — Vitro Corporativo/СХВП — VKR Holding (Vitro)
 (Дело T-412/06) (1)
 (Марка на Общността - Процедура по възражение - Заявка за фигуративна марка на Общността „Vitro“ - По-ранна словна марка на Общността„VITRAL“ - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 40/94)
 (2009/C 32/54)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Vitro Corporativo, SA de CV (Garza García, Nuevo Léon, Мексико) (представител: J. Botella Reyna, avocat)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представител: J. Laporta Insa)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на СХВП: VKR Holding A/S (Søborg, Дания)
 Предмет
 Жалба срещу решението на втори апелативен състав на СХВП от 13 октомври 2006 г. (преписка R 1364/2005-2) относно процедура по възражение между VKR Holding A/S и Vitro Corporativo, SA de CV.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Vitro Corporativo, SA de CV да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 42, 24.2.2007 г.


text:
 21.11.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 282/46
 Решение на Първоинстанционния съд от 14 октомври 2009 г. — Bank Melli Iran/Съвет
 (Дело T-390/08) (1)
 (Обща външна политика и политика на сигурност - Приети ограничителни мерки срещу Ислямска република Иран с цел предотвратяване на ядреното разпространение - Замразяване на средства - Жалба за отмяна - Съдебен контрол - Злоупотреба с власт - Равно третиране - Пропорционалност - Право на собственост - Право на защита - Право на ефективна съдебна защита - Задължение за мотивиране - Компетентност на Общността)
 2009/C 282/87
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bank Melli Iran (Техеран, Иран) (представител: L. Defalque, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bishop, E. Finnegan и R. Liudvinaviciute-Cordeiro)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: V. Jackson, подпомаган от S. Lee, barrister), Френска република (представители: G. de Bergues, L. Butel и E. Belliard) и Комисия на Европейските общности (представители: P. Aalto и E. Cujo)
 Предмет
 Отмяна на точка 4 от таблица B от приложението към Решение 2008/475/ЕО на Съвета от 23 юни 2008 година за прилагане на член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 423/2007 относно ограничителните мерки срещу Иран (ОВ L 163, стр. 29), доколкото се отнася до Bank Melli Iran и нейните клонове.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Bank Melli Iran понася, наред с направените от нея съдебни разноски, и тези на Съвета на Европейския съюз, включително по обезпечителното производство.
 3.
 Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Френската република и Комисията на Европейските общности понасят направените от тях съдебни разноски, включително по обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 272, 25.10.2008 г.


text:
 23.1.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 22/56
 Жалба, подадена на 23 ноември 2016 г. — Monolith Frost/EUIPO — Dovgan (PLOMBIR)
 (Дело T-830/16)
 (2017/C 022/75)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Monolith Frost GmbH (Леополдсхьое, Германия) (представители: E. Liebich и S. Labesius, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Dovgan GmbH (Хамбург, Германия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: другата страна в производството пред апелативния състав
 Спорна марка: марка на Европейския съюз „PLOMBIR“
 Производство пред EUIPO: производство по обявяване на недействителност
 Обжалвано решение: Entscheidung der Vierten Beschwerdekammer des EUIPO vom 22. September 2016 in der Sache R 1812/2015-4 решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 22 септември 2016 г. по преписка R 1812/2015-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 на основание на член 65, параграф 3 от Регламент (EО) 207/2009 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, включително разноските, направени в производството пред апелативния състав.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква в) от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на член 76, параграф 1от Регламент No 207/2009;
 —
 Нарушение на задължението за мотивиране по член 75, първо изречение от Регламент No 207/2009.


text:
 19.6.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/6
 Решение на Съда (голям състав) от 20 април 2010 г. (преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia, Италия) — Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa/Autorità per l’energia elettrica e il gas
 (Дело C-265/08) (1)
 (Директива 2003/55/ЕО - Вътрешен пазар на природен газ - Намеса на държавата по отношение на цената за доставка на природен газ след 1 юли 2007 г. - Задължения за обществена услуга на предприятията, осъществяващи дейност в сектора на газа)
 (2010/C 161/07)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Federutility, Assogas, Libarna Gas spa, Collino Commercio spa, Sadori gas spa, Egea Commerciale, E.On Vendita srl, Sorgenia spa
 Ответник: Autorità per l'energia elettrica e il gas
 Предмет
 Преюдициално запитване — Tribunale Amministrativo Regionale per la Lombardia — Тълкуване на член 3, параграф 2 и на член 23 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО (ОВ L 176, стр. 57; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 80) — Национална правна уредба, която предвижда определяне на цени за доставка на природен газ на националните клиенти
 Диспозитив
 Член 3, параграф 2 и член 23, параграф 1 от Директива 2003/55/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и отменяне на Директива 98/30/ЕО допускат национална правна уредба като разглежданата в главните производства, която позволява след 1 юли 2007 г. цената за доставка на природен газ да се установи чрез определяне на „референтни цени“ като разглежданите в главните производства, при условие че тази намеса:
 —
 преследва общ икономически интерес, който се изразява в задържане на разумно равнище на цената за доставка на природен газ на крайния потребител, с оглед на обстоятелството, че като вземат предвид положението в сектора на природния газ, държавите членки трябва да съвместяват целта за либерализация и тази за необходимата защита на крайния потребител, преследвани с Директива 2003/55,
 —
 засяга свободното определяне на цените за доставка на природен газ след 1 юли 2007 г. само в рамките на необходимото за постигане на подобна свързана с общ икономически интерес цел и следователно само в период, който по необходимост е ограничен във времето, и
 —
 е ясно дефинирана, прозрачна, недискриминационна и проверима, и гарантира еднакъв достъп на осъществяващите дейност в сектора на газа предприятия в Европейския съюз до потребителите.
 (1) ОВ C 236, 13.9.2008 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/33
 Решение на Първоинстанционния съд от 8 октомври 2008 г. — Agrar-Invest-Tatschl/Комисия
 (Дело T-51/07) (1)
 (Допълнително събиране на несъбрани вносни митни сборове - Захар с произход от Хърватия - Член 220, параграф 2, буква б) от Регламент (ЕИО) No 2913/92 - Становище до вносителите, публикувано в Официален вестник - Добросъвестност)
 (2008/C 301/53)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Agrar-Invest-Tatschl GmbH (St. Andrä im Lavanttal, Австрия) (представители: U. Schrömbges и O. Wenzlaff, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: A. Alcover San Pedro и S. Schønberg, в качеството на представители, подпомагани от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение C(2006) 5789 окончателен на Комисията от 4 декември 2006 година.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Agrar-Invest-Tatschl GmbH да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 95, 28.4.2007 г.


text:
 19.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 89/17
 Иск, предявен на 29 декември 2010 г. — Interspeed/Комисия
 (Дело T-587/10)
 2011/C 89/40
 Език на производството: словенски
 Страни
 Ищец: Interspeed Holding Kompanija, A.D. (Белград, Република Сърбия) (представител: адв. Marko Bošnjak)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на ищеца
 —
 Да се осъди ответника да обезщети ищеца за пропуснатите ползи и намаляването на стойността на имуществените активи на ищеца на обща стойност 131 879 601 EUR, ведно с акцесорните суми, състоящи се от лихвите за забава върху поисканото обезщетение, считано от датата на предявяване на иска до действителното плащане,
 —
 да се осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск, предявен на основание членове 256 и 268 от Договора за функциониране на Европейския съюз, ищецът иска от Общия съд да осъди ответника да го обезщети за пропуснатите ползи и за намаляването на стойността на имуществените му активи на обща стойност 131 879 601 EUR, ведно с акцесорните суми, състоящи се от лихвите за забава върху поисканото обезщетение, считано от датата на предявяване на иска до действителното плащане, изчислени в съответствие с лихвения процент, приложим за съответния период от Централната европейска банка за основните операции на финансиране, увеличен с два процентни пункта, както и от адвокатските хонорари и другите съдебни разноски, направени от ищеца във връзка с настоящото производство.
 В случай, че Общият съд не уважи искането на ищеца, последният иска по отношение на процесуалните разноски по смисъла на член 87, параграф 3 от Процедурния правилник Общият съд да разпореди всяка от страните да понесе направените от нея съдебни разноски.
 В подкрепа на иска си ищецът изтъква следните правни основания.
 На първо място ищецът поддържа, че поведението на Европейската агенция за възстановяване (наричана по-нататък „ЕАВ“) е било неправомерно доколкото:
 —
 на 19 декември 2006 г. е обявила, че открива процедура за възлагане на обществена поръчка,
 —
 на 22 декември е публикувала обявление за подбор на изпълнителя на строителни работи в граничен пункт Preševo,
 —
 на 10 май 2007 г. е сключила договор за изпълнение на строителни работи в граничен пункт Preševo No 04SERO 1105004,
 —
 е изплатила възнаграждение за плана за възстановяване на граничен пункт Preševo,
 —
 е подбрала и е изплатила възнаграждение на изпълнителя на строителните работи Putevi Užice A..D.,
 —
 е подбрала и определила контролния орган E GIS BCEOM International s.a. с оглед изпълнението на строителните работи за възстановяване и е изплатила сумата от 180 850 EUR за контролни услуги в изпълнение на договора за възстановяване и контрол No 06SERO 1102/008-1713 81, сключен на 16 декември 2008 г. и на договор No 04SERO 1105/00 1-162954, сключен на 24 септември 2004 г., на обща договорна стойност 606 276,39 EUR;
 —
 е придобила необходимото за граничния пункт оборудване (контейнери, бариери и др. подобни);
 —
 е участвала в качеството на инвеститор във възстановяването и пряко е координирала и е наблюдавала направената от нея инвестиция посредством своето бюро в Белград.
 Ищецът поддържа също, че посредством горепосоченото поведение ЕАВ неправомерно е нарушила оправданите правни очаквания и легитимните и юридически защитени права,


text:
които ищецът е можел да упражнява до декември 2007 г. (що се отнася до търговския обект) или до 7 май 2009 г. (що се отнася до правата в рамките на терминала стоки-митница). Подобни правни очаквания и права са израз на правото на защита на собствеността, което е едно от основните защитени права, inter alia, от член 1 от Протокол No 1 от Европейската конвенция за защита правата на човека и основните свободи.
 Освен това ищецът поддържа, че горепосоченото поведение на ЕАВ представлява тежко и явно нарушение на общите правни принципи, които в случая са основно принципът на защита на оправданите правни очаквания, правото на защита на собствеността, принципът на пропорционалност и принципът на прозрачност. Явната тежест на нарушението е видна, inter alia, от естеството на претърпените от ищеца вреди.
 На второ място ищецът поддържа, че поведението на ЕАВ е причина за следните имуществени вреди:
 —
 пропуснати ползи, дължащи се на невъзможност да се получат приходите от дейността на терминала стоки-митница, които възлизат на 56 838 141 EUR,
 —
 пропуснати ползи, дължащи се на невъзможност да се получат приходите от дейността на търговския обект в зоната на граничен пункт Preševo, които възлизат на 46 800 000 EUR;
 —
 нереализирана печалба, поради невъзможност да се събере наемната цена и другите приходи от търговския център, намиращ се в непосредствена близост до граничния пункт Preševo, възлизаща на 42 681 600 EUR.
 На трето място ищецът поддържа, че претърпените вреди безспорно са причинени от дейността по „възстановяване“ в зоната на граничен пункт Preševo, която от ЕАВ проектира и извършва.
 Освен това ищецът поддържа, че ЕАВ в пълна степен е била наясно с обстоятелството, че ищецът е титуляр на горепосочените права в зоната на граничен пункт Preševo и че съответно съзнателно е нарушила неговите права.


text:
 16.6.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 174/13
 Решение на Съда (осми състав) от 26 април 2012 г. (преюдициално запитване от Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) — Обединеното кралство) — The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs/Able UK Ltd
 (Дело C-225/11) (1)
 (ДДС - Директива 2006/112/ЕО - Случаи на освобождаване - Член 151, параграф 1, буква в) - Операция по разглобяването за скрап на стари кораби на американските военноморски сили, извършена на територията на държава членка)
 2012/C 174/17
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber)
 Страни в главното производство
 Ищец: The Commissioners for Her Majesty's Revenue & Customs
 Ответник: Able UK Ltd
 Предмет
 Преюдициално запитване — Upper Tribunal (Tax and Chancery Chamber) (Обединеното кралство) — Тълкуване на член 151, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в ОВ L 74, 2011 г., стр. 3) — Освобождаване на някои сделки, разглеждани като износ — Операция по разглобяването за скрап на стари кораби на американските военноморски сили, извършена на територията на държава членка
 Диспозитив
 Член 151, параграф 1, буква в) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност трябва да се тълкува в смисъл, че доставка на услуги като разглежданата в главното производство, извършена в държава членка, страна по Северноатлантическия договор, и състояща се в разглобяването за скрап на стари кораби на военноморските сили на друга държава, страна по този договор, се освобождава от данък върху добавената стойност по силата на тази разпоредба единствено когато:
 —
 тази доставка е извършена на част от въоръжените сили на тази друга държава, които вземат участие в общите отбранителни дейности, или на придружаващия ги цивилен персонал и
 —
 същата доставка е извършена на част от посочените въоръжени сили, които гостуват или са базирани на територията на съответната държава членка, или на придружаващия ги цивилен персонал.
 (1) ОВ C 211, 16.7.2011 г.


text:
 3.11.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 388/5
 Жалба, подадена на 2 септември 2014 г. от Quimitécnica.com — Comércio e Indústria Química, SA и José de Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA, срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 26 юни 2014 г. по дело T-564/10, Quimitécnica.com и de Mello/Комисия
 (Дело C-415/14 P)
 2014/C 388/07
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподатели: Quimitécnica.com — Comércio e Indústria Química, SA и José de Mello — Sociedade Gestora de Participações Sociais, SA (представител: J. Calheiros, advogado)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 —
 съгласно член 256, параграф 1, втора алинея от ДФЕС да отмени решение на Общия съд на Европейския съюз, постановено на 26 юни 2014 г. [T-564/10], с което се отхвърля жалбата, подадена срещу Европейската комисия с искане за отмяна на решение на Комисията, прието от счетоводителя на институцията с писмо от 8 октомври 2010 г., в частта, в която се иска финансовата гаранция, която трябва да бъде предоставена съгласно член 85 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) No 2342/2002 (1), да бъде издадена от банка с дългосрочен рейтинг „AA“ и осъжда жалбоподателите да заплатят направените от тях съдебни разноски и разноските на Комисията.
 —
 да осъди Комисията за заплати съдебните разноски.
 —
 след отмяната на обжалваното решение да уважи исканията, направени от жалбоподателите на първа инстанция, и вследствие на това да отмени частично решението на Комисията, прието от счетоводителя на институцията с писмо от 8 октомври 2010 г., в частта, в която се иска финансовата гаранция, която трябва да бъде предоставена съгласно член 85 от Регламент (ЕО, ЕВРАТОМ) No 2342/2002, да бъде издадена от банка с дългосрочен рейтинг „AA“.
 —
 да осъди Комисията за заплати съдебните разноски в първоинстанционното производство.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите изтъкват две основания:
 1.
 Първо основание — грешка при прилагането на правото по отношение на мотивирането на обжалваното решение, доколкото се отхвърля основанието, изтъкнато от жалбоподателите в жалбата, подадена пред Общия съд, изведено от немотивираност на решението на Комисията, прието на 8 октомври 2010 г., в частта, в която се иска предоставяне на финансова гаранция от банка с дългосрочен рейтинг „AA“.
 —
 в обжалваното решение се признава, че решението от 8 октомври 2010 г. не съдържа изрични мотиви за изискването относно рейтинга на банката, издател на гаранцията. Поради това се поддържа, че съображенията на Комисията се основават на нейно вътрешно изискване.
 —
 съгласно разпоредбата на член 296 ДФЕС, всички актове, включително решенията, задължително се мотивират.
 —
 „съображенията на Комисията“ трябва да се основат на мотивите на решението, а не да не да произтичат от самия обжалван акт.
 —
 освен това „защитата та финансовите интереси на Съюза“, която е в основата на „съображенията на Комисията“ може да бъде осигурена по подходящ начин именно чрез банковата гаранция, предложена от жалбоподателите с писмо, изпратено на Комисията на 3 септември 2010 г.
 —
 от друга страна, през 2010 г., когато е въведено изискването на Комисията избор на критерий при предоставянето на банкова гаранция да бъде единствено рейтинговата оценка,


text:
вече е било напълно неподходящо и поради това посоченият критерий, именно като обективно спорен, изисква по-категорично, ясно и изрично мотивиране.
 —
 освен това тъй като предоставянето на отсрочка в плащането се осъществява при упражняване на оперативна самостоятелност, изискването за мотивиране трябва да бъде на по-високо равнище в сравнение с изискваното при упражняване на обвързана компетентност.
 —
 следователно решението не се позовава на разпоредба от правото на Съюза, която да бъде основание за такова изискване.
 —
 тъй като, както се признава в обжалваното съдебно решение, приетото на 8 октомври 2010 г. решение на Комисията, не съдържа изрично мотивиране относно изискването за рейтинг на банката, издала гаранцията, обжалваното решение е неправилно в частта, в която се приема, че обжалваният акт не е незаконосъобразен поради липса на мотиви съгласно твърдяното от жалбоподателите в жалбата, подадена пред Общия съд.
 2.
 Второ основание — грешка при прилагането на правото по отношение на мотивирането на обжалваното решение, доколкото се отхвърля основанието, изтъкнато от жалбоподателите в жалбата, подадена пред Общия съд, изведено от нарушение на Договора — принципа на пропорционалност
 —
 от разпоредбата на член 85 от Регламент No 2342/2002 следва, че ако са изпълнени изискванията и предпоставките, предвидени в посочения член, решаващият общностен орган (в случая счетоводителят) трябва да разгледа направеното от заинтересуваното предприятие искане за плащане в определен допълнителен срок и да удовлетвори искането, когато са изпълнени тези изисквания и са налице законовите предпоставки за такова разрешение.
 —
 „широкото правомощие за преценка“, с което разполага счетоводителят на Комисията съгласно член 85 от Регламента, се състои в разглеждането на направеното от заинтересуваното предприятие искане за плащане в определен допълнителен срок, и в удовлетворяване на това искане, а не във вида на банковата гаранция, която счетоводителят на Комисията счита за приемлива. Следователно с оглед на контрола на обжалвания акт, не е достатъчно да се провери дали той е явно неподходящ за постигането на преследваните цели, както неправилно се приема в обжалваното решение.
 —
 гаранция при първо поискване по изисквания от Комисията образец, издадена от кредитна институция, е одобрена и подходяща форма на обезпечение за дължимите суми. Действително цялата португалска съдебна система (и като цяло и системата на други страни от Европейския съюз) приема представянето на банкова гаранция за най-разнообразни цели, включително за спиране на изпълнението на съдебни решения, и по-специално на евентуално изпълнение, поискано от Комисията пред национален съд за събиране на неплатена глоба.
 —
 в конкретния случай предложената от жалбоподателите (и неприета от Комисията) гаранция би била издадена от Banco Comercial Português, S.A., кредитна институция със седалище в Европейския съюз, подчинена на правилата за надзор и консолидация, определени от самите общностни институции. Следователно с оглед на защитата на правата на Общностите няма никакво основание за отричане на възможността гаранцията да бъде издадена от посочената банка и за изискването за издаване на гаранция от банка с дългосрочен рейтинг „AA“.
 —
 към това се прибавят и публично известни конюнктурни обстоятелства, че рейтинга на португалските банки е засегнат от промяната на рейтинга на Португалската република. Поради това не съществува банка, установена в Португалия, която да отговаря на изискванията за


text:
рейтинг („AA“ дългосрочен), поставени в решението на Комисията. Тези обстоятелства са посочени в обжалваното решение в частта „Факти в основата на спора“, макар и да не са взети предвид в мотивите на посоченото решение.
 —
 ето защо решението на Комисията не съответства на критерия за необходимост (който е важно измерение на принципа на пропорционалност), след като измежду възможните мерки Комисията е приела мярката, която при тогавашните обстоятелства, в най-голяма степен накърнява интересите на жалбоподателите.
 —
 по този начин е налице категорична несъразмерност между изискването на Комисията (гаранция, издадена от европейска банка с дългосрочен рейтинг „AA“) и целта, която трябва да бъде постигната (защита на правото на Комисията за събиране на вземането), поради което обжалваното решение е неправилно в частта, в която се приема, че обжалваният акт не нарушава принципа на пропорционалност.
 (1) Регламент (ЕО, Евратом) No 2342/2002 на Комисията от 23 декември 2002 година относно определянето на подробни правила за прилагането на Регламент (ЕО, Евратом) No 1605/2002 на Съвета относно Финансовия регламент, приложим към общия бюджет на Европейските общности (OB L 357, 31.12.2002 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 4, стр. 3).


text:
 4.8.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 253/6
 Решение на Съда (четвърти състав) от 5 юни 2014 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Coty Germany GmbH, по-рано Coty Prestige Lancaster Group GmbH/First Note Perfumes NV
 (Дело C-360/12) (1)
 ((Съдебно сътрудничество по граждански дела - Регламент (ЕО) No 40/94 и Регламент (ЕО) No 44/2001 - Марка на Общността - Член 93, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94 - Международна компетентност при нарушение на права върху марка - Определяне на мястото, където е настъпило вредоносното събитие - Трансгранично участие на няколко лица в едно и също противоправно деяние))
 2014/C 253/08
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Coty Germany GmbH, по-рано Coty Prestige Lancaster Group GmbH
 Ответник: First Note Perfumes NV
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 93, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността (OB L 11, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 1, стр. 146) и на член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (OB L 12, 2001 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74) — Марка на Общността — Международна компетентност при нарушение на права върху марка — Деяние, което е извършено в една държава членка и се изразява в съучастие в извършеното на територията на друга държава членка нарушение — Определяне на мястото, където е настъпило вредоносното събитие
 Диспозитив
 1)
 Съдържащото се в член 93, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 40/94 на Съвета от 20 декември 1993 година относно марката на Общността понятие „територия [на държавата членка, на която] е било извършено нарушение“ трябва да се тълкува в смисъл, че когато продажба и доставка на стока, с която се нарушават права върху марка, са извършени на територията на държава членка и са последвани от препродажба от приобретателя на територията на друга държава членка, тази разпоредба не позволява да се установи правораздавателна компетентност за разглеждане на иск за установяване на нарушение на правата върху марката, предявен срещу първоначалния продавач, който от своя страна не е упражнил дейност в държавата членка, към която принадлежи сезираната юрисдикция.
 2)
 Член 5, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела трябва да се тълкува в смисъл, че при твърдение за неразрешена сравнителна реклама или нелоялна имитация на защитен с марка на Общността знак, забранени от закона за мерките срещу нелоялната конкуренция (Gesetz gegen den unlauteren Wettbewerb) в държавата членка, към която принадлежи сезираната юрисдикция, тази разпоредба не позволява да се установи въз основа на мястото на настъпване на събитието, причинило вреда вследствие на нарушаването на този закон, компетентността на юрисдикция на посочената държава членка, при положение че този от предполагаемите извършители, срещу


text:
когото е предявен иск пред същата юрисдикция, не е упражнил дейност в тази държава. За разлика от това в този случай посочената разпоредба позволява да се установи въз основа на мястото на настъпване на вредата правораздавателната компетентност за разглеждане на иск за установяване на отговорност, който се основава на посочения национален закон и е предявен срещу лице, което е установено в друга държава членка и за което се твърди, че е извършило в нея деяние, което е причинило или има риск да причини вреда в рамките на правораздавателния район на сезираната юрисдикция.
 (1) ОВ C 343, 10.11.2012 г.


text:
 27.8.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 252/47
 Решение на Съда на публичната служба (трети състав) от 14 декември 2010 г. — Michail/Комисия
 (Дело F-67/05 RENV)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Препращане до Общия съд след отмяна - Доклад за развитие на кариерата - Процедура за оценяване за 2003 г. - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение)
 2011/C 252/99
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Christos Michail (Брюксел, Белгия) (представител: адв. C. Meïdanis, avocat)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално г-н J. Currall и г-жа K. Herrmann, agents, впоследствие г-н J. Currall и г-жа K. Herrmann, agents, подпомагани от адв. E. Bourtzalas и адв. I. Antypas, avocats)
 Предмет
 От една страна, жалба за отмяна на доклада за развитие на кариерата на жалбоподателя за процедурата за оценяване за периода от 1 април до 31 декември 2003 г., както и от друга страна, искане за обезщетение на вреди (по-рано T-284/05) — дело T-49/08 P, препратено след касационно обжалване.
 Диспозитив
 1.
 Отменя доклада за развитие на кариерата на г-н Michail, изготвен за периода от 1 април до 31 декември 2003 г.
 2.
 Осъжда Европейската комисия да заплати на г-н Michail обезщетение в размер на 1 000 EUR.
 3.
 Европейската комисия понася всички направени съдебни разноски.


text:
 3.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 363/12
 Решение на Съда (трети състав) от 10 септември 2015 г. (преюдициално запитване от Conseil d'État — Франция) — Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)/Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
 (Дело C-106/14) (1)
 ((Преюдициално запитване - Околна среда и защита на здравето на човека - Регламент (ЕО) No 1907/2006 (Регламент REACH) - Член 7, параграф 2 и член 33 - Вещества, пораждащи сериозно безпокойство, които присъстват в изделията - Задължения за нотифициране и предоставяне на информация - Изчисляване на прага от 0,1 тегловни %))
 (2015/C 363/14)
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Conseil d'État
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Fédération des entreprises du commerce et de la distribution (FCD), Fédération des magasins de bricolage et de l’aménagement de la maison (FMB)
 Ответник: Ministre de l’écologie, du développement durable et de l'énergie
 Диспозитив
 1)
 Член 7, параграф 2 от Регламент (ЕО) No 1907/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 18 декември 2006 година относно регистрацията, оценката, разрешаването и ограничаването на химикали (REACH), за създаване на Европейска агенция по химикали, за изменение на Директива 1999/45/ЕО и за отмяна на Регламент (ЕИО) No 793/93 на Съвета и Регламент (ЕО) No 1488/94 на Комисията, както и на Директива 76/769/ЕИО на Съвета и директиви 91/155/ЕИО, 93/67/ЕИО, 93/105/ЕО и 2000/21/ЕО на Комисията, изменен с Регламент (ЕС) No 366/2011 на Комисията от 14 април 2011 г., трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на тази разпоредба производителят следва да определи дали във всяко произведено от него изделие присъства пораждащо сериозно безпокойство вещество, идентифицирано съгласно член 59, параграф 1 от този регламент, изменен, в концентрация над 0,1 тегловни %, а вносителят на продукт, съставен от няколко изделия, следва да определи за всяко изделие дали в него присъства такова вещество в концентрация над 0,1 тегловни %.
 2)
 Член 33 от Регламент No 1907/2006, изменен, трябва да се тълкува в смисъл, че за целите на прилагането на тази разпоредба, доставчикът на продукт, при който едно или няколко от включените в състава му изделия съдържат пораждащо сериозно безпокойство вещество, идентифицирано съгласно член 59, параграф 1 от този регламент, в концентрация над 0,1 тегловни % за изделие, трябва да предостави информация на получателя, а при поискване — на крайния потребител, за присъствието на това вещество, като ги уведоми най-малкото за името на веществото.
 (1) ОВ C 142, 12.5.2014 г.


text:
 21.8.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 277/20
 Жалба, подадена на 17 февруари 2017 г. от CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH срещу определението, постановено от Общия съд (трети състав) на 19 декември 2016 г. по дело T-655/16, CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH/Съд на Европейския съюз
 (Дело C-87/17 P)
 (2017/C 277/29)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: CBA Spielapparate- und Restaurantbetriebs GmbH (представител: A. Schuster, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Съд на Европейския съюз
 С определение от 5 юли 2017 г. Съдът на Европейския съюз (десети състав) отхвърля жалбата и определя, че жалбоподателят понася направените от него съдебни разноски.


text:
 18.12.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 346/59
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 28 октомври 2010 г. — Sørensen/Комисия
 (Дело F-85/05) (1)
 (Публична служба - Длъжностни лица - Назначаване - Длъжностни лица, преминаващи в по-висока функционална група чрез конкурс на общо основание - Кандидати, вписани в списък с резерви преди влизането в сила на новия Правилник - Преходни правила за класиране в степен при назначаването - Класиране в степен в приложение на новите по-неблагоприятни правила - Член 5, параграф 2 и член 12, параграф 3 от приложение XIII към Правилника)
 2010/C 346/117
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Susanne Sørensen (Брюксел, Белгия) (представители: S. Orlandi, A. Coolen, J.-N. Louis и É. Marchal, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall и H. Krämer)
 Страна, встъпила в подкрепа на ответника: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Arpio Santacruz и M. Simm)
 Предмет на делото
 Отмяната на решението на Комисията за класиране на жалбоподателя, вписан в списък с резерви Б преди влизането в сила на новия Правилник, в приложение на новите по-неблагоприятни разпоредби на същия (член 12 от приложение XIII към Регламент (ЕО, Евратом) No 723/2004 за изменение на Правилника за длъжностните лица), както и на решението да не се запазят точките за повишаване, натрупани от жалбоподателя в качеството му на длъжностно лице от категория С.
 Диспозитив на решението
 1.
 Отхвърля жалбата на г-жа Sørensen.
 2.
 Всяка страна понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 296, 26.11.2005 г., стp. 26 (дело, заведено първоначално пред Първоинстанционния съд на Европейските общности под номер T-335/05 и препратено на Съда на публичната служба на Европейския съюз с определение от 15.12.2005 г.)


text:
 2.4.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 103/9
 Решение на Съда (осми състав) от 10 февруари 2011 г. (преюдициално запитване от Linköpings tingsrätt — Швеция) — Lotta Andersson/Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten
 (Дело C-30/10) (1)
 (Преюдициално запитване - Директива 80/987/ЕИО - Член 10, буква в) - Национална разпоредба - Гаранция за изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите - Изключване на лицата, които през шестте месеца, предхождащи подаването на искането за обявяване в несъстоятелност на дружеството, което ги наема на работа, са били собственици на съществена част от последното и са имали значително влияние в него)
 2011/C 103/13
 Език на производството: шведски
 Запитваща юрисдикция
 Linköpings tingsrätt
 Страни в главното производство
 Ищец: Lotta Andersson
 Ответник: Staten genom Kronofogdemyndigheten i Jönköping, Tillsynsmyndigheten
 Предмет
 Преюдициално запитване — Linköpings tingsrätt — Тълкуване на член 10, буква в) от Директива 80/987/ЕИО на Съвета от 20 октомври 1980 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател, изменена с Директива 2002/74/ЕО — Национално законодателство, което изключва от кръга на ползващите се от гаранцията за изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите лицата, които през шестте месеца, предхождащи подаването на искането за обявяване в несъстоятелност на дружеството, което ги наема на работа, са били собственици на съществена част от последното и са имали значително влияние в него
 Диспозитив
 Член 12, буква в) от Директива 2008/94/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 22 октомври 2008 година относно закрилата на работниците и служителите в случай на неплатежоспособност на техния работодател (кодифицирана версия) трябва да се тълкува в смисъл, че допуска разпоредба на националното право, която изключва възможността работник или служител да се ползва от гаранцията за изплащане на дължимите вземания на работниците и служителите, поради това че лично или заедно със свои близки роднини е бил собственик на съществена част от съответното предприятие и е имал значително влияние върху дейността му през шестте месеца, предхождащи искането за обявяване в несъстоятелност на това предприятие.
 (1) ОВ C 100, 17.4.2010 г.


text:
 22.12.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/1
 (2007/C 315/01)
 Последна публикация на Съда в Официален вестник на Европейския съюз
 ОВ C 297, 8.12.2007 г.
 Предишни публикации
 ОВ C 283, 24.11.2007 г.
 ОВ C 269, 10.11.2007 г.
 ОВ C 247, 20.10.2007 г.
 ОВ C 235, 6.10.2007 г.
 ОВ C 223, 22.9.2007 г.
 ОВ C 211, 8.9.2007 г.
 Може да намерите тези текстове на:
 EUR-Lex: http://eur-lex.europa.eu


text:
 29.8.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 205/22
 Жалба, подадена на 15 юни 2009 г. от Комисия на Европейските общности срещу решението, постановено от Първоинстанционния съд (седми състав) на 31 март 2009 г. по дело T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg и др./Комисия
 (Дело C-216/09 P)
 2009/C 205/38
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Комисия на Европейските общности (представители: F. Castillo de la Torre и X. Lewis)
 Други страни в производството: ArcelorMittal Luxembourg SA, по-рано известно като Arcelor Luxembourg SA, ArcelorMittal Belval & Differdange, по-рано известно като Arcelor Profil Luxembourg SA, ArcelorMittal International, по-рано известно като Arcelor International SA
 Искания на жалбоподателя
 —
 да касира и отмени Решението от 31 март 2009 г., постановено по дело T-405/06, ArcelorMittal Luxembourg и др./Комисия, в частта му, с която се отменят глобите, наложени с Решение (2006) 5342 окончателен на Комисията от 8 ноември 2006 г. (1) на ArcelorMittal Belval & Differdange SA (по-рано известно като ProfilARBED) и на ArcelorMittal International SA (по-рано известно като TradeARBED),
 —
 да отхвърли жалбата на ArcelorMittal Belval & Differdange SA и на ArcelorMittal International SA,
 —
 да осъди другите страни да заплатят съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на своята жалба жалбоподателят изтъква едно-единствено правно основание, изведено от нарушението от Първоинстанционния съд на правилата относно погасяването по давност на преследването.
 Според Комисията решението на Първоинстанционния съд било основано на буквално и прекомерно стеснително тълкуване на Решение 715/78/ЕОВС (2) и по-конкретно на член 2, параграф 3 и член 3 от него, доколкото в него се прави разграничение между прекъсването и спирането на давността. Всъщност, за разлика от член 2, параграф 2, който изрично предвижда действие erga omnes на прекъсването на давността, член 3 мълчи по въпроса за последиците от спирането. Решението на Първоинстанционния съд било опорочено от грешка при прилагане на правото, доколкото в него се правел извода, че спирането на давността в резултат от започването от страна на съдебни производства пред общностния съд важи само по отношение на предприятието жалбоподател и по този начин се приемало, че срокът на погасителната давност е изтекъл по отношение на другите страни.
 Комисията отбелязва, че противно на отсъденото от Първоинстанционния съд, действието на прекъсването не би могло да се изведе от мълчанието на законодателя и че член 3 от Решение 715/78/ЕОВС би трябвало да се тълкува в светлината на целите на разглежданата правна уредба, свързана с възможността на Комисията да преследва и санкционира по ефикасен начин нарушенията на правото на конкуренцията.
 (1) Решение C (2006) 5342 окончателен на Комисията от 8 ноември 2006 година относно производство съгласно член 65 от Договора за ЕОВС във връзка със споразумения и съгласувани практики, в които участват европейските производители на греди (преписка COMP/F/38.907 — Стоманени греди).
 (2) Решение No 715/78/ЕОВС на Комисията от 6 април 1978 година относно давността на преследването и изпълнението в областта на прилагане на Договора за създаване на Европейската общност за въглища и стомана (ОВ L 94, стр. 22).