text:
 25.4.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/17
 Преюдициално запитване от Naczelny Sąd Administracyjny (Полша), постъпило на 22 януари 2016 г. — Minister Finansów/Stowarzyszenie Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP mit Sitz in Warschau (SAWP)
 (Дело C-37/16)
 (2016/C 145/22)
 Език на производството: полски
 Запитваща юрисдикция
 Naczelny Sąd Administracyjny
 Страни в главното производство
 Жалбоподател в производството по касационно обжалване: Minister Finansów
 Oтветник в производството по касационно обжалване: Stowarzyszenie Artystów Wykonawców Utworów Muzycznych i Słowno-Muzycznych SAWP, със седалище гр. Варшава (SAWP)
 Преюдициални въпроси
 1)
 Предоставят ли авторите, артистите изпълнители и другите притежатели на права услуга по смисъла на член 24, параграф 1 и член 25, буква а) от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (1) на производители и вносители на магнетофони и на други подобни устройства, както и на празни носители на информация, от които организации за колективно управление на права събират за сметка на притежателите на права, но от свое име, такси за продажбата на посочените устройства и носители на информация?
 2)
 Ако отговорът на първия въпрос е утвърдителен, когато събират такси за извършваната от страна на производители и вносители продажба на устройства и носители на информация, действат ли организациите за колективно управление на права в качеството на данъчнозадължени лица по смисъла на член 28 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност, които са длъжни да документират тези доставки посредством издадена на съответните производители и вносители на магнетофони и на други подобни устройства, както и на празни носители на информация, фактура по смисъла на член 220, параграф 1, точка 1 от посочената директива, в която е указан дължимият на основание на събирането на таксата данък върху добавената стойност, а когато събираните такси се разпределят на авторите, артистите изпълнители и другите притежатели на права — трябва ли те да документират получаването им като издават на събиращата таксите организация за колективно управление на права фактура, в която е указан данък върху добавената стойност?
 (1) ОВ. L 347, стр. 1., Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/25
 Решение на Общия съд от 7 март 2017 г. — Neka Novin/Съвет
 (Дело T-436/14) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Иран с цел предотвратяване на разпространението на ядрено оръжие - Замразяване на средства - Запазване на името на жалбоподателя в списъка на засегнатите лица - Грешка при прилагане на правото - Явна грешка в преценката - Пропорционалност))
 (2017/C 121/35)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Neka Novin Co., Private Joint Stock (Техеран, Иран) (представител: L. Vidal, avocat)
 Ответник: Европейски съвет (представители: A. Vitro и M. Bishop)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна на решението на Съвета на Европейския съюз да остави името на жалбоподателя в списъка, намиращ се в приложение II към Решение 2010/413/ОВППС на Съвета от 26 юли 2010 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Обща позиция 2007/140/ОВППС (ОВ 2010 г., L 195, стр. 39), изменено с Решение 2011/299/ОВППС на Съвета от 23 май 2011 г. (ОВ L 136, стр. 65) и в този, намиращ се в приложение IX към Регламент (ЕС) No 267/2012 на Съвета от 23 март 2012 година относно ограничителни мерки срещу Иран и за отмяна на Регламент (ЕС) No 961/2010 (ОВ L 88, стр. 1), което решение е съобщено на жалбоподателя с известие от 15 март 2014 г.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Neka Novin Co., Private Joint Stock понася направените от него съдебни разноски, както и половината от тези на Съвета на Европейския съюз.
 3)
 Съветът понася половината от направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 253, 4.8.2014 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 23.3.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 96/7
 Жалба, подадена на 14 януари 2015 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-14/15)
 (2015/C 096/09)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: F. Drexler, A. Caiola, M. Пенчева)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Решение 2014/731/ЕС на Съвета от 9 октомври 2014 година относно започването на автоматизиран обмен на данни по отношение на данните за регистрацията на превозните средства в Малта (1), Решение 2014/743/ЕС на Съвета от 21 октомври 2014 година относно започването на автоматизиран обмен на данни по отношение на данни за регистрацията на превозните средства (VRD) в Кипър (2) и Решение 2014/744/ЕС на Съвета от 21 октомври 2014 година относно започването на автоматизиран обмен на данни по отношение на данни за регистрацията на превозните средства (VRD) в Естония (3),
 —
 да се осъди Съвет на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на своята жалба за отмяна Парламентът изтъква две основания, свързани с нарушение на Договорите, от една страна, и с нарушение на съществените процесуални правила, от друга страна.
 На първо място, Парламентът счита, че Съветът е използвал неправилно правно основание за приемането на обжалваните решения.
 На второ място Парламентът упреква Съвета, че е използвал неправилна от правна гледна точка процедура за приемане на решения.
 (1) ОВ L 302, стр. 56.
 (2) ОВ L 308, стр. 100.
 (3) ОВ L 308, стр. 102.


text:
 22.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 161/5
 Решение на Съда (шести състав) от 30 март 2017 г. (преюдициално запитване от Općinski sud u Velikoj Gorici — Хърватия) — VG Čistoća d.o.o./Đuro Vladika, Ljubica Vladika
 (Дело C-335/16) (1)
 ((Преюдициално запитване - Околна среда - Отпадъци - Директива 2008/98/ЕО - Възстановяване на разходи за управление на отпадъци - Принцип „замърсителят плаща“ - Понятие „притежатели на отпадъци“ - Искана цена за управление на отпадъци - Специална такса, предназначена за финансиране на капиталови инвестиции))
 (2017/C 161/06)
 Език на производството: хърватски
 Запитваща юрисдикция
 Općinski sud u Velikoj Gorici
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: VG Čistoća d.o.o.
 Ответник: Đuro Vladika, Ljubica Vladika
 Диспозитив
 Член 14 и член 15, параграф 1 от Директива 2008/98/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 19 ноември 2008 година относно отпадъците и за отмяна на определени директиви трябва да се тълкуват в смисъл, че при действащото право на Съюза тези разпоредби допускат национална правна уредба като разглежданата в главното производство, в която с оглед на финансирането на услуга по управление и обезвреждане на битови отпадъци се предвижда заплащане на цена, изчислена въз основа на предполагаемия натрупан обем на отпадъците от ползвателите на услугата, а не въз основа на действително генерираното и оставено за събиране от тях количество на отпадъците, и заплащане от ползвателите в качеството им на притежатели на отпадъците на допълнителна такса, предназначена за финансиране на необходими капиталови инвестиции за третирането на отпадъците, включително рециклирането им. Запитващата юрисдикция същевременно трябва да провери въз основа на изложените пред нея фактически и правни обстоятелства дали това не води до начисляване на някои „притежатели“ на явно несъразмерни разходи спрямо обема или естеството на отпадъците, които те могат да генерират. За тази цел националната юрисдикция по-специално може да вземе предвид критерии, свързани с вида на заеманите от ползвателите недвижими имоти, площта и предназначението на тези имоти, възможността на „притежателите“ да генерират отпадъци, обема на предоставените на ползвателите контейнери и честотата на събиране, доколкото тези показатели могат да се отразят пряко на размера на разходите за управление на отпадъците.
 (1) ОВ C 296, 16.8.2016 г.


text:
 8.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 71/32
 Решение на Съда на публичната служба (втори състав) от 30 септември 2013 г. — BP/FRA
 (Дело F-38/12) (1)
 (Публична служба - Служители на Агенцията на Европейския съюз за основните права - Срочно нает служител - Неподновяване на договор за определен срок за неопределено време - Преназначаване в друга служба до изтичането на договора - Жалба за отмяна - Иск за обезщетение)
 (2014/C 71/60)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: BP (Барселона, Испания) (представители: L. Levi и M. Vandenbussche, avocats)
 Ответник: Агенция на Европейския съюз за основните права (FRA) (представители: M. M. Kjærum, подпомаган от B. Wägenbaur, avocat)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението на директора на Агенцията на Европейския съюз за основните права за неподновяване на договора на жалбоподателката като договорно нает служител и на решението за прехвърлянето й в друг отдел на агенцията, както и искане за заплащане на обезщетение за имуществените и неимуществени вреди, които се твърди, че са претърпени.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 BP следва да понесе изцяло собствените си съдебни разноски и се осъжда да заплати изцяло разноските, направени от Агенцията на Европейския съюз за основните права.
 (1) ОВ C 138, 12.5.2012 г., стр. 37


text:
 8.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 39/4
 Решение на Съда (голям състав) от 19 ноември 2013 г. — Съвет на Европейския съюз/Европейска комисия
 (Дело C-66/12) (1)
 (Годишно адаптиране на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз - Правилник за длъжностните лица - Жалба за отмяна - Съобщение COM(2011) 829 окончателен - Предложение COM(2011) 820 окончателен - Иск за установяване на неправомерно бездействие - Представяне на предложение на основание член 10 от приложение XI към Правилника за длъжностните лица - Бездействие на Комисията - Жалба с отпаднал предмет - Липса на основание за произнасяне)
 2014/C 39/06
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: M. Bauer и J. Herrmann)
 Встъпили страни в подкрепа на жалбоподателя: Чешка република (представители: M. Smolek, D. Hadroušek и J. Vláčil), Кралство Дания (представители: V. Pasternak Jørgensen и M. C. Thorning), Федерална република Германия (представители: T. Henze и N. Graf Vitzthum), Ирландия (представители: E. Creedon, подпомаган от C. Toland, BL, и A. Joyce, solicitor), Кралство Испания (представители: N. Díaz Abad и S. Centeno Huerta), Френска република (представители: G. de Bergues, D. Colas и J.-S. Pilczer), Република Латвия (представители: I. Kalniņš и A. Nikolajeva), Кралство Нидерландия (представители: C. Wissels и M. Bulterman), Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: E. Jenkinson и J. Beeko, подпомагани от R. Palmer, barrister)
 Ответник: Европейска комисия (представители: J. Currall, D. Martin и J.-P. Keppenne)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Европейски парламент (представители: A. Neergaard и S. Seyr)
 Предмет
 Жалба за отмяна — Съобщение на Комисията COM(2011) 829 окончателен от 24 ноември 2011 г. за отказа да внесе предложения на основание предвидената в член 10 от приложение ХI към Правилника за длъжностните лица „клауза за изключване“ — Предложение на Комисията за регламент на Съвета за адаптиране, считано от 1 юли 2011 г., на възнагражденията и пенсиите на длъжностните лица и другите служители на Европейския съюз и на корекционните коефициенти, прилагани по отношение на тези възнаграждения и пенсии — Иск за установяване на неправомерно бездействие — Неправомерно бездействие на Комисията във връзка с внасянето на предложения на основание член 10 от приложение XI към Правилника за длъжностните лица
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за произнасяне по делото.
 2.
 Чешката република, Кралство Дания, Федерална република Германия, Ирландия, Кралство Испания, Френската република, Република Латвия, Кралство Нидерландия, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия, Европейският парламент, Съветът на Европейския съюз и Европейската комисия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 118, 21.4.2012 г.


text:
 25.1.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 27/38
 Решение на Общия съд от 26 ноември 2015 г. — Navarra de Servicios y Tecnologías/Комисия
 (Дело T-487/13) (1)
 ((Държавни помощи - Цифрова телевизия - Помощ за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони в Испания - Решение, с което помощите се обявяват отчасти за съвместими и отчасти за несъвместими с вътрешния пазар - Държавни ресурси - Икономическа дейност - Предимство - Засягане на търговията между държави членки и нарушаване на конкуренцията - Услуга от общ икономически интерес - Член 107, параграф 3, буква в) ДФЕС - Злоупотреба с власт))
 (2016/C 027/45)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Navarra de Servicios y Tecnologías, SA (Памплона, Испания) (представител: A. Andérez González, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: É. Gippini Fournier, B. Stromsky и P. Němečková)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: SES Astra (Бецдорф, Люксембург) (представители: F. González Díaz, F. Salerno и V. Romero Algarra, адвокати)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2014/489/ЕС на Комисията от 19 юни 2013 година относно държавна помощ SA.28599 (C 23/10) (ex NN 36/10, ex CP 163/2009), приведена в действие от Кралство Испания за въвеждане на цифрова наземна телевизия в отдалечени и слабо урбанизирани райони (извън Кастилия Ла Манча) (ОВ L 217, стр. 52)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Navarra de Servicios y Tecnologías, SA понася, наред с направените от него съдебни разноски, и тези, направени от Европейската комисия и от SES Astra.
 (1) ОВ C 313, 26.10.2013 г.


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/36
 Определение на Общия съд от 9 февруари 2017 г. — Dröge и др./Комисия
 (Дело T-142/16) (1)
 ((Жалба за отмяна - Волеизявление и две решения на Комисията относно достъпа до документи, свързани с преговорите по трансатлантическото партньорство в областта на търговията и инвестициите между Европейския съюз и САЩ (ТПТИ) - Право на достъп на сътрудниците на членовете на националните парламенти до някои поверителни документи, свързани с преговорите по ТПТИ - Актове, които не подлежат на обжалване - Недопустимост))
 (2017/C 112/49)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Katharina Dröge (Берлин, Германия), Britta Haßelmann (Берлин), Anton Hofreiter (Берлин) (представител: W. Cremer, professeur)
 Ответник: Европейска комисия (представители: F. Erlbacher, R. Vidal Puig и B. Hartmann)
 Предмет
 Жалба на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на волеизявление на Комисията за сключване на договор, обвързващ страните по него — Европейският съюз и Съединените американски щати, относно условията за достъп до документите за преговорите за трансатлантическо партньорство в областта на търговията и инвестициите (ТПТИ), и при условията на евентуалност за обявяването му за противоречащо на правото на Съюза, второ, на предварителното решение на Комисията да направи посоченото волеизявление за одобряване на договора, и трето, на устното решение на Комисията, свързано със сключване на договор или необвързващо политическо споразумение със Съединените американски щати относно „режима за достъп до ТПТИ“, което определя задължителен характер на този режим в правото на Съюза, доколкото на членовете не парламентите на държавите членки е забранено без изключение да бъдат придружавани от преминали през контрол за сигурност сътрудници, включително сътрудници на политическата им група, при запознаването с документите, свързани с ТПТИ, в създадените за тази цел читални
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2)
 Осъжда г-жа Katharina Dröge, г-жа Britta Haßelmann и г-н Anton Hofreiter да заплатят съдебните разноски.
 (1) ОВ C 221, 13.6.2016 г.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/32
 Преюдициално запитване от Monomeles Protodikeio Athinon (Гърция), постъпило на 7 март 2017 г. — O.L./P.Q.
 (Дело C-111/17)
 (2017/C 144/42)
 Език на производството: гръцки
 Запитваща юрисдикция
 Monomeles Protodikeio Athinon (Гърция)
 Страни в главното производство
 Ищец: O.L.
 Ответник: P.Q.
 Преюдициален въпрос
 Как следва да се тълкува понятието „обичайно местопребиваване“ по смисъла на член 11, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 2201/2003 относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по брачни дела и делата, свързани с родителската отговорност в случай на дете в кърмаческа възраст, което поради случайно събитие или непреодолима сила е родено в място, различно от мястото, което родителите, упражняващи съвместно родителската отговорност по отношение на него, са имали намерение да установят като негово обичайно местопребиваване и впоследствие задържано незаконосъобразно от единия от родителите си в държавата, в което е родено или е отведено в трета страна? По-специално дали във всички случаи физическото присъствие е необходимо и очевидно предварително условие за установяване на обичайното местопребиваване на лице, и по-конкретно новородено?


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/37
 Иск, предявен на 14 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Италианска република
 (Дело C-313/08)
 (2008/C 223/61)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Vesco и P. Dejmek)
 Ответник: Италианска република
 Искания на ищеца
 —
 Да се установи, че като не е приела всички законови, подзаконови и административни разпоредби, необходими за съобразяване с член 1, параграфи 4, 5 и 6 от Директива 2003/58/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 юли 2003 г. за изменение на Директива 68/151/ЕИО на Съвета относно изискванията за оповестяване по отношение на някои видове дружества, или като във всеки случай не е съобщила тези разпоредби на Комисията, Италианската република не е изпълнила задълженията си по тази директива;
 —
 да се осъди Италианската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 30 декември 2006 г.
 (1) ОВ L 221, стр. 13; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 3.


text:
 26.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/17
 Решение на Общия съд от 8 май 2017 г. — Les Éclaires/EUIPO — L’éclaireur International (L’ECLAIREUR)
 (Дело T-680/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по отмяна - Словна марка на Европейския съюз „L’ECLAIREUR“ - Реално използване на марката - Член 15, параграф 1, член 51, параграф 1, буква а) и член 76, параграф 1 от Регламент (ЕО) No 207/2009 - Правило 22, параграф 6 от Регламент (ЕО) No 2868/95 - Твърдяно противоречие с част В, раздел 6 от Насоките за разглеждане от EUIPO))
 (2017/C 202/29)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Les Éclaires GmbH (Нюрнберг, Германия) (представител: S. Bund, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: D. Gája)
 Друга страна в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпила в производството пред Общия съд: L’éclaireur International (Люксембург, Люксембург) (представител: M. Decker, адвокат)
 Предмет
 Жалба срещу решението на първи апелативен състав на EUIPO от 3 септември 2015 г. (преписка R 2266/2014-1), постановено в производство по отмяна между Les Éclaires и L’éclaireur International
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Les Éclaires GmbH да заплати съдебните разноски, включително необходимите разноски, направени от L’éclaireur International в производството пред апелативния състав на Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO).
 (1) ОВ C 38, 1.2.2016 г.


text:
 30.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 223/39
 Иск, предявен на 18 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Италия
 (Дело C-334/08)
 (2008/C 223/65)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: A. Aresu и A. Caeiros)
 Ответник: Република Италия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че Република Италия не е изпълнила задълженията си по член 10 EО, по член 8 от Решение 2000/597/CО (1), Евратом на Съвета от 29 септември 2000 г. относно системата на собствените ресурси на Европейските общности и по членове 2, 6, 10, 11 и 17 от Регламент (EО, Евратом) No 1150/2000 (2) от 22 май 2000 г. за прилагане на Решение 94/728/ЕО, Евратом относно системата за собствени ресурси на Общностите, като отказва да предостави на разположение на Комисията собствените ресурси, отговарящи на задължения за митни сборове, произтичащи от неправомерното издаване на разрешение за откриване и управление на митнически склад тип С в Taranto от Direzione compartimentale delle dogane per le Regioni Puglia e Basilicata [Районна митническа дирекция за регионите Puglia и Basilicata], със седалище в Bari, последвани от следващи разрешения за обработка под митнически контрол и активно усъвършенстване, до тяхната отмяна на 4 декември 2002 г.,
 —
 да се осъди Република Италия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящия иск Европейската комисия упреква италианското правителство, че то е отказало да предостави на разположение на Европейските общности собствени ресурса, оценявани на около 23 милиона евро, които са свързани с неправомерното издаване на митнически разрешения в Taranto за периода февруари 1997 г. — декември 2002 г.
 Предметът на иска се отнася по същество до отговорността за сумите, които отговарят на собствените средства, като последните не са могли да бъдат събрани поради разглежданите неправомерни деяния. Италианското правителство изтъква, че то не носи отговорност за пропуснатите приходи вследствие на посочените по-гори нередности, а че за извършването на последните могат да бъдат държани отговорни единствено длъжностните лица, причинили вредите, докато Комисията е убедена, че действащите общностноправни разпоредби задължават италианската държава да понесе всички имуществени последствия, които произтичат — дори и от неправомерни — деяния на длъжностните лица, които действат от нейно име и за нейна сметка.
 (1) ОВ L 253, стp. 42, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр. 206.
 (2) ОВ L 130, стp. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 1, том 2, стр 184.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/26
 Жалба, подадена на 13 декември 2013 г. — Съвет на Европейския съюз/Европейска комисия
 (Дело C-660/13)
 2014/C 45/43
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Съвет на Европейския съюз (представители: A. De Elera, E. Finnegan, P. Mahnič Bruni)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение C(2013) 6355 окончателен на Комисията от 3 октомври 2013 година относно подписването на допълнение към Меморандума за разбирателство относно финансовия принос на Швейцария;
 —
 да се постанови запазване на действието на решението до неговата замяна; и
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 Чрез жалбата Съветът иска, на основание член 263 ДФЕС, отмяната на Решение C(2013) 6355 окончателен на Комисията от 3 октомври 2013 година относно подписването на допълнение към Меморандума за разбирателство относно финансовия принос на Швейцария („оспореното решение“) (1).
 2.
 Оспореното решение, чрез което Комисията оправомощава двама от своите членове да подпишат горепосочения меморандум без предварително одобрение от Съвета, се счита от Съвета за незаконосъобразно, тъй като представлява нарушение на основни принципи на правото на Съюза, прогласени в Договорите. По-специално жалбата за отмяна почива на две основания:
 1.
 Решението на Комисията нарушава принципа на разпределение на правомощията, който се съдържа в член 13, параграф 2 ДЕС, и в резултат на това, принципа на институционално равновесие.
 2.
 Предприетите от Комисията действия, насочени към приемането на решението и подписването на допълнението, нарушава принципа на лоялно сътрудничество, съдържащ се в член 13, параграф 2 ДЕС.
 3.
 Що се отнася до първото основание, подписвайки самостоятелно допълнението към МР с Швейцария от името на Съюза и без предварително одобрение от Съвета, Комисията е действала в нарушение на принципа на разпределение на правомощията, установен в член 13, параграф 2 ДЕС, тъй като си е присвоила правомощието да взема решения относно политиката на Съюза, което е правомощие на Съвета съгласно член 16 ДЕС, нарушавайки в резултат на това принципа на институционално равновесие.
 4.
 Що се отнася до второто основание, Съветът счита, че предприетите от Комисията действия са нарушили принципа на лоялно сътрудничество по четири пункта: 1) чрез съзнателното посягане на правомощията, с които разполага Съветът съгласно член 16 ДЕС и следователно действайки в нарушение на принципа на разпределение на правомощията по член 13, параграф 2 ДЕС и в резултат на това — на принципа на институционално равновесие; 2) чрез съзнателното и едностранно незачитане на ролята на държавите членки в областта, в нарушение на принципа на предоставената компетентност по член 4, параграф 1 ДЕС; 3) чрез умишленото действие по начин, който прави неефективни усилията на Съвета да поправи положението, създадено от Комисията, и 4) чрез съзнателното действие по начин, който компрометира принципа на единство във външното представителство на Съюза.
 (1) Документ на Комисията C(2013) 6355 окончателен от 3 октомври 2013 г.


text:
 29.2.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 78/7
 Иск, предявен на 18 декември 2015 г. — Европейска комисия/Република Полша
 (Дело C-683/15)
 (2016/C 078/08)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: K.-Ph. Wojcik, M. Heller и J. Hottiaux)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 Комисията иска,
 —
 да се установи, че Полската република не е изпълнила задълженията си по член 130, параграф 1 от Директива 2014/59/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 15 май 2014 година за създаване на рамка за възстановяване и преструктуриране на кредитни институции и инвестиционни посредници и за изменение на Директива 82/891/ЕИО на Съвета и директиви 2001/24/ЕО, 2002/47/ЕО, 2004/25/ЕО, 2005/56/ЕО, 2007/36/ЕО, 2011/35/ЕС, 2012/30/ЕС и 2013/36/ЕС и на регламенти (ЕС) No 1093/2010 и (ЕС) No 648/2012 на Европейския парламент и на Съвета (1), тъй като не е приела необходимите за спазването на директивата правни и административни разпоредби и във всички случаи не ги е съобщила на Комисията;
 —
 съгласно член 260, параграф 3 ДФЕС поради неизпълнението на задължението за съобщаване на мерките за транспониране на Директива 2014/59/ЕС да се наложи периодична имуществена санкция на Полската република в размер на 51 456 EUR от деня на постановяване на решението по настоящото дело;
 —
 да се осъди Полската република да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2014/59/EС е изтекъл на 31 декември 2014 г.
 (1) ОВ. L 173, стр. 190.


text:
 14.11.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 419/43
 Решение на Общия съд от 28 септември 2016 г. — Kozmetika Afrodita/EUIPO — Núñez Martín и Machado Montesinos (KOZMeTIKA AFRODITA)
 (Дело T-574/15) (1)
 ((Марка на Европейския съюз - Производство по възражение - Заявка за фигуративна марка на Европейския съюз KOZMeTIKA AFRODITA - По-ранна национална словна марка EXOTIC AFRODITA MYSTIC MUSK OIL и по-ранна фигуративна марка AFRODITA MYSTIC MUSK OIL - Относително основание за отказ - Вероятност от объркване - Член 8, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 207/2009))
 (2016/C 419/56)
 Език на производството: словенски
 Страни
 Жалбоподател: Kozmetika Afrodita d.o.o. (Rogaška Slatina, Словения) (представител: B. Grešak, адвокат)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (представител: M. Rajh)
 Други страни в производството пред апелативния състав на EUIPO, встъпили в производството пред Общия съд: Pedro Núñez Martín (Мадрид, Испания) и Carmen Guillermina Machado Montesinos (Мадрид)
 Предмет
 Жалба срещу решението на четвърти апелативен състав на EUIPO от 28 юли 2015 г. (преписка R 2577/2014-4) относно производство по възражение между, от една страна, г-н Núñez Martín и г-жа Machado Montesinos, и, от друга страна, Kozmetika Afrodita.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Kozmetika Afrodita d.o.o. да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 406, 7.12.2015 г.


text:
 29.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 339/4
 Преюдициално запитване от Oberster Gerichtshof (Австрия), постъпило на 7 юли 2014 г. — Verein für Konsumenteninformation/A1 Telekom Austria AG
 (Дело C-326/14)
 2014/C 339/04
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Oberster Gerichtshof
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Verein für Konsumenteninformation
 Ответник: A1 Telekom Austria AG
 Преюдициални въпроси
 Следва ли правото на абонатите по член 20, параграф 2 от Директивата за универсалната услуга (1) — да прекратяват договорите едностранно и без неустойки „при получаване на предизвестие за изменения в договорните условия“ — да бъде предвидено и в случай на актуализация на цените съгласно договорните клаузи, уговорени още при сключването на съответните договори, съгласно които клаузи за в бъдеще цените ще бъдат актуализирани (повишавани/намалявани) в съответствие с промените на обективен индекс на потребителските цени, отразяващ измененията в покупателната способност на парите?
 (1) Директива 2009/136/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 25 ноември 2009 година за изменение на Директива 2002/22/ЕО относно универсалната услуга и правата на потребителите във връзка с електронните съобщителни мрежи и услуги, Директива 2002/58/ЕО относно обработката на лични данни и защита на правото на неприкосновеност на личния живот в сектора на електронните комуникации и Регламент (ЕО) No 2006/2004 за сътрудничество между националните органи, отговорни за прилагане на законодателството за защита на потребителите (ОВ L 337, стр. 11).


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/14
 Жалба, подадена на 29 декември 2016 г. от Guccio Gucci SpA срещу решението на Общия съд (трети състав), постановено на 11 октомври 2016 г. по дело T-753/15 — Guccio Gucci SpA/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 (Дело C-674/16 P)
 (2017/C 144/20)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Guccio Gucci SpA (представители: V. Volpi, P. Roncaglia, F. Rossi, N. Parrotta, avvocati)
 Други страни в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост; Guess? IP Holder LP
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Съда:
 —
 да отмени обжалваното съдебно решение,
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски на жалбоподателя по това производство,
 —
 да осъди Guess да заплати съдебните разноски на жалбоподателя по това производство.
 Основания и основни доводи
 1.
 С настоящата жалба Guccio Gucci S.p.A. (наричано по-нататък „Gucci“ или „жалбоподателят“) моли Съда да отмени решението на Общия съд на Европейския съюз (трети състав) по дело T-753/15 („обжалваното съдебно решение“), с което Общият съд отхвърля жалбата на Gucci срещу решението на четвърти апелативен състав от 14 октомври 2015 г., преписка R 1703/2014-4, с което се отменя решението на отдела по споровете от 1 юли 2014 г. да уважи възражението на Gucci срещу посочването на ЕС в международна регистрация No 1090048 за клас 9 („спорната марка“), притежавана от Guess? IP Holder L.P. (наричано по-нататък „Guess“).
 2.
 С настоящата жалба се поддържа, че Общият съд неправилно приема, че основанията за отказ по член 8, параграф 1, буква б) и по член 8, параграф 5 от Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета (1) от 26 февруари 2009 година отпреди изменението (наричан по-нататък „Регламентът“) не са налице по отношение на спорната марка. По-конкретно, Общият съд очевидно изопачава изложените пред него факти и доказателства при преценката на сходството между конфликтните знаци и поради това прилага неправилно както член 8, параграф 1, буква б), така и член 8, параграф 5 от Регламента. Освен това обжалваното съдебно решение не е мотивирано в това отношение.
 3.
 Общият съд стига до извода за липса на сходство между конфликтните марки въз основа на допускането, че съответните потребители [...] ще видят в [спорната] марка не главната буква „G“, изобразявана от по-ранните марки, а абстрактен орнаментален мотив. Освен това предвид стилизираността на знака и обстоятелството, че елементите му са преплетени или свързани, този знак би могъл да се разглежда както като изобразяващ стилизирани букви, например главната буква „X“ или буквата „e“, така и като комбинация от цифри и букви, например цифрата „3“ и буквата „e“ (вж. в този смисъл точка 32 от обжалваното съдебно решение). Това допускане е ключовото съображение в обжалваното съдебно решение, довело Общия съд до извода, че няма сходство между конфликтните марки и съответно че в случая не са приложими член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламента.
 4.
 Въпросното допускане обаче е явно неправилно. Това е очевидно от документите по преписката, които ясно сочат, че съответните потребители определено забелязват главните букви „G“ в спорната марка, както личи от представените от Gucci резултати от изследване


text:
на начина на възприемане на спорната марка от потребителите. Това очевидно изопачаване на фактите и доказателствата опорочава преценката на Общия съд по жалбата на Gucci — ако Общият съд беше признал, че съответните потребители, или поне част от тях, биха възприели спорната марка като комбинация от главните букви „G“, нямаше да стигне до извода, че няма сходство между конфликтните марки и съответно че не са приложими член 8, параграф 1, буква б) и член 8, параграф 5 от Регламента.
 5.
 По-нататък, Общият съд не изпълнява задължението си да мотивира своите решения, тъй като за целите на преценката напълно пренебрегва упоменатото изследване, без да посочи никакви, дори и имплицитни съображения, от които да може да се разбере защо е оставил без внимание това важно доказателство.
 6.
 С оглед на изложеното по-горе жалбоподателят моли Съда да отмени обжалваното съдебно решение и да осъди EUIPO и Guess да заплатят съдебните разноски на жалбоподателя по това производство.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (кодифицирана версия) (ОВ L 78, 2009 г., стр. 1).


text:
 14.5.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 145/19
 Решение на Общия съд от 24 март 2011 г. — Viega/Комисия
 (Дело T-375/06) (1)
 (Конкуренция - Картели - Сектор на фитингите от мед и медни сплави - Решение, с което се установява нарушение на член 81 ЕО - Участие в нарушението - Задължение за мотивиране - Глоби - Релевантен оборот - Смекчаващи обстоятелства)
 2011/C 145/26
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Viega GmbH & Co. KG (Attendorn, Германия) (представители: първоначално J. Burrichter, T. Mäger и F. Bulst, впоследствие J. Burrichter, T. Mäger и M. Röhrig, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: A. Nijenhuis и V. Bottka, подпомагани от A. Böhlke, avocat)
 Предмет
 Искане за частична отмяна на Решение С(2006) 4180 окончателен на Комисията от 20 септември 2006 година относно производство по прилагане на член 81 ЕО и на член 53 от Споразумението за ЕИП (Дело СОМР/F-1/38.121 — Тръбни съединители) и, при условията на евентуалност, искане за намаляване на размера на глобата, наложена на жалбоподателя с това решение.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Viega GmbH & Co. KG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 42, 24.2.2007 г.


text:
 14.3.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 98/49
 Жалба, подадена на 29 декември 2015 г. — Quanta Storage/Комисия
 (Дело T-772/15)
 (2016/C 098/64)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Quanta Storage, Inc. (Taoyuan City, Тайван) (представители: B. Hartnett, Barrister, O. Geiss, lawyer, и W. Sparks, Solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени отнасящата се до жалбоподателя част от решението на Комисията от 21 октомври 2015 г. по преписка AT.39639 — Optical Disk Drives относно процедура по прилагане на член 101 ДФЕС и член 53 от Споразумението за ЕИП;
 —
 при условия на евентуалност да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба; и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага пет основания.
 1.
 Първото основание е изведено от това, че Комисията е нарушила правото на защита на жалбоподателя, задължението за мотивиране и правото на добра администрация.
 —
 Обжалваното решение се основава на констатирането на нарушения, за които в хода на административното производство не е било съобщено на жалбоподателя.
 —
 Обжалваното решение се основава на предположения, свързани с прозрачността на пазара, които Комисията не е обсъдила задълбочено.
 2.
 Второто основание е изведено от това, че разликата между разпоредителната част на обжалваното решение и съображенията на Комисията относно продължителността на нарушението що се отнася до Hewlett Packard съставлява грешка при прилагане на правото и нарушение на задължението за мотивиране.
 3.
 Третото основание е изведено от това, че Комисията нито е доказала, нито е мотивирала надлежно обстоятелството, че жалбоподателят е участвал в едно-единствено продължено нарушение.
 —
 Жалбоподателят не е участвал в едно-единствено продължено нарушение, за което се твърди, че е извършено между 14 февруари и 9 април 2008 г.
 —
 Жалбоподателят не е участвал в нарушението, за което се твърди, че е извършено между 10 април и 27 октомври 2008 г.
 —
 Жалбоподателят не е участвал в извършването на никакво нарушение на 28 октомври 2008 г.
 —
 Не е надлежно доказано, че жалбоподателят е знаел или за общия план на картела, или за неговото общо приложение и за съществените му характеристики.
 —
 Правните последици от това, че Комисията не доказва твърдяното нарушение.
 4.
 Четвъртото основание е изведено от това, че Комисията не доказва надлежно и в необходимата степен, че е компетентна да прилага членове 101 ДФЕС и 53 от Споразумението за ЕИП.
 5.
 Петото основание е изведено от това, че Комисията е допуснала явни фактически и правни грешки при определянето на размера на глобата и е нарушила задължението си за мотивиране.
 —
 Комисията е допуснала фактически и правни грешки при определянето на основния размер на глобата и не е мотивирала своето решение.
 —
 Комисията не е използвала най-подходящите налични данни относно стойността на продажбите на жалбоподателя.
 —
 Комисията е нарушила принципа на равно третиране при определянето на основния размер.
 —
 Комисията е допуснала грешки в преценката при анализа си на тежестта и на смекчаващите обстоятелства.


text:
 15.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 315/15
 Решение на Съда (първи състав) от 10 юли 2014 г. — Kalliopi Nikolaou/Сметна палата на Европейския съюз
 (Дело C-220/13 P) (1)
 ((Обжалване - Извъндоговорна отговорност - Бездействия на Сметната палата - Искане за поправяне на вредата - Принцип на презумпцията за невиновност - Принцип на лоялно сътрудничество - Правомощия - Провеждане на предварителните разследвания))
 2014/C 315/21
 Език на производството: гръцки
 Страни
 Жалбоподател: Kalliopi Nikolaou (представители: V. Christianos и S. Paliou, dikigoroi)
 Друга страна в производството: Сметна палата на Европейския съюз (представители: T. Kennedy, I. Ní Riagáin Düro, подпомагани от P. Tridimas, barrister)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда г-жа Kalliopi Nikolaou да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 189, 29.6.2013 г.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/46
 Решение на Първоинстанционния съд от 17 септември 2007 г. — Франция/Комисия
 (Дело T-240/04) (1)
 (Европейска общност за атомна енергия - Инвестиции - Съобщаване на Комисията относно инвестиционните проекти - Процедури за осъществяване - Регламент (Евратом) No 1352/2003 - Липса на компетентност на Комисията - Членове 41-44 EA - Принцип на правната сигурност)
 (2007/C 269/81)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Френска република (представители: първоначално F. Alabrune, G. de Bergues, C. Lemaire и E. Puisais, впоследствие G. de Bergues и S. Gasri)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представител: M. Patakia)
 Страни, всъпили в подкрепа на исканията на ищеца: Федерална република Германия (представители: C.-D. Quassowski и A. Tiemann) и Кралство Белгия (представители: първоначално D. Haven, впоследствие M. Wimmer и накрая A. Hubert, подпомагани от J.-F. De Bock, avocat)
 Предмет
 Отмяна на Регламент (Евратом) No 1352/2003 на Комисията от 23 юли 2003 година за изменение на Регламент (EО) No 1209/2000 относно определянето на процедурите за осъществяване на съобщенията, предвидени в член 41 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия (ОВ L 192, стр. 15).
 Диспозитив
 1)
 Отменя Регламент (Евратом) No 1352/2003 на Комисията от 23 юли 2003 година за изменение на Регламент (EО) No 1209/2000 относно определянето на процедурите за осъществяване на съобщенията, предвидени в член 41 от Договора за създаване на Европейската общност за атомна енергия.
 2)
 Осъжда Комисията да понесе съдебните разноски, направени от Френската република.
 3)
 Федерална република Германия и Кралство Белгия понасят своите собствени съдебни разноски.
 (1) ОВ C 304, 13.12.2003 г. (предходен номер на делото C-455/03).


text:
 8.6.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 190/3
 Жалба, подадена на 23 март 2015 г. от Teva Pharma BV и Teva Pharmaceuticals Europe BV срещу решението, постановено от Общия съд (шести състав) на 22 януари 2015 г. по дело T-140/12, Teva Pharma BV и Teva Pharmaceuticals Europe BV/Европейска агенция по лекарствата (EMA)
 (Дело C-138/15 P)
 (2015/C 190/03)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Teva Pharma BV и Teva Pharmaceuticals Europe BV (представители: G. Morgan, Solicitor, K. Bacon, Barrister и E.S. Mackenzie, Solicitor)
 Други страни в производството: Европейска агенция по лекарствата, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд,
 —
 да отмени решението на EMA, което се съдържа в писмо ѝ от 24 януари 2012 г., и с което се отхвърля заявлението на жалбоподателите за пускане на пазара,
 —
 да осъди EMA да заплати съдебните разноски, направени от жалбоподателя.
 Основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата жалбоподателите изтъкват едно правно основание, а именно твърдението, че Общият съд е допуснал грешка при прилагане на правото при направеното от него тълкуване на Регламент (ЕО) No 141/2000 (1). Жалбоподателите изтъкват три отделни грешки при прилагане на правото. На първо място те твърдят, че Общият съд е тълкувал погрешно член 8, параграф 3 във връзка с член 8, параграф 1 като не е приел, че втори подобен лекарствен продукт сирак, разрешени по силата на изключението, установено в член 8, параграф 3, не може да получи търговската изключителност, предоставена за първи лекарствен продукт сирак съгласно член 8, параграф 1.
 На второ място жалбоподателите твърдят, че Общият съд неправилно е заключил, че направеното от него тълкуване на член 8 не води до разширяване на търговската изключителност, свързана с първия лекарствен продукт.
 На трето място жалбоподателите твърдят, че Общият съд не е преценил правилно и поради това не е разгледал надлежно основанието за отмяна, изтъкнато от жалбоподателите при условията на евентуалност, а именно, че дори вторият лекарствен продукт да се ползва по принцип от собствен период на търговска изключителност, последната не би трябвало да изключи от пазара генеричен вариант на първия лекарствен продукт.
 Жалбоподателите искат от Съда да се произнесе с окончателно решение, с което да отмени спорното решение.
 (1) Регламент (ЕО) No 141/2000 на Европейския парламент и на Съвета от 16 декември 1999 година за лекарствата сираци (ОВ L 18, 2000 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 5, стр. 233).


text:
 11.10.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/3
 Решение на Съда (втори състав) от 3 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Ирландия
 (Дело C-215/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Липса на оценка на въздействието върху околната среда на проекти, попадащи в приложното поле на Директива 85/337/ЕИО - Последващо узаконяване)
 (2008/C 260/03)
 Език на производството: английски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: D. Lawunmi и D. Recchia)
 Ответник: Ирландия (представители: D. O'Hagan, J. Connolly SC и G. Simons BL)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Членове 2 и 4, и членове 5-10 от Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда (ОВ L 175, стр. 40; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 1, стр. 174) — Не са приети мерки, за да се гарантира, че са проучени последиците на проектите, попадащи в приложното поле на директивата
 Диспозитив
 1.
 Ирландия не е изпълнила задълженията си по членове 2 и 4, и членове 5-10 на Директива 85/337/ЕИО на Съвета от 27 юни 1985 година относно оценката на въздействието на някои публични и частни проекти върху околната среда, в редакцията й преди или след измененията, въведени с Директива 97/11/ЕО на Съвета от 3 март 1997 г., като не е приела всички необходими разпоредби, за да гарантира, че:
 —
 преди пълното или частичното им изпълнение проектите, попадащи в приложното поле на Директива 85/337/ЕИО се проверяват, за да се определи дали е необходимо да се направи оценка на въздействието върху околната среда, както и, когато поради своя характер, мащаби или местоположение те могат да окажат съществено въздействие върху околната среда, че за тях ще се направи оценка на въздействието им съгласно членове 5-10 от Директива 85/337, и че
 —
 предоставянето на разрешения за изграждане на вятърни генератори и за свързаните с тях дейности в Derrybrien, в графство Galway, както и осъществяването на дейностите се предхождат от оценка на въздействието на проекта върху околната среда съгласно членове 5-10 от Директива 85/337.
 2.
 Осъжда Ирландия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 178, 29.7.2006 г.


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/49
 Жалба, подадена на 11 май 2009 г. — Spa Monopole/СХВП — Club de Golf Peralada (WINE SPA)
 (Дело T-183/09)
 2009/C 153/93
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Spa Monopole, compagnie fermière de Spa SA/NV (Спа, Белгия) (представители: L. De Brouwer, E. Cornu и O. Klimis, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Club de Golf Peralada, SA (Барселона, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 2 март 2009 г. по съединени преписки R 1231/2005-4 и R 1250/2005-4, и
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „WINE SPA“ за стоки и услуги от класове 3, 5, 16, 24, 25 и 42
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: няколко национални и международни регистрации и регистрации в Общността на марката „SPA“ съответно за стоки и услуги от класове 3, 32 и 42; регистрация в Бенелюкс и международна регистрация на марката „LES THERMES DE SPA“ за стоки и услуги от класове 3 и 42; германска регистрация на марката „SPA MONOPOLE S.A. SPA“ за стоки от клас 3; S.A. SPA Monopole, Compagnie fermière de Spa, en abrégé S.A. Spa Monopole N.V., société anonyme — наименование, защитено в Белгия; Les Thermes de Spa, Place Royale 2, 4900 Spa, Belgium — търговско наименование, защитено в Белгия
 Решение на отдела по споровете: уважава частично възражението
 Решение на апелативния състав: отменя частично решението на отдела по споровете и отхвърля изцяло възражението
 Изложени правни основания: нарушение на член 75, второ изречение и на член 76, параграф 1, второ изречение от Регламент No 207/2009 на Съвета (1), тъй като решението на апелативния състав е прието в нарушение на принципа на правото на справедлив процес и на принципа на състезателност; нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав е основал преценката си за отличителния характер на по-ранната марка „SPA“ на неправилно установени и недоказани факти, и не е преценил приликата между разглежданите марки по отношение на стоките, за които те са регистрирани или за които е заявена регистрацията им. Накрая апелативният състав не е проверил дали използването на разглежданата марка на Общността може да се доведе до несправедливо предимство за по-ранната марка „SPA“, да накърни нейния отличителен характер или репутация, с което е нарушил член 8, параграф 5 от Регламент No 207/2009 на Съвета.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността, ОВ L 78, стр. 1.


text:
 22.12.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 462/25
 Жалба, подадена на 21 септември 2014 г. — Servier и др./Комисия
 (Дело T-691/14)
 (2014/C 462/39)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподатели: Servier SAS (Suresnes, Франция), Servier Laboratories Ltd (Wexham, Обединено кралство) и Les Laboratoires Servier SAS (Suresnes) (представители: I. S. Forrester, QC, J. Killick, barrister, O. de Juvigny, avocat, и M.-I. F. Utges Manley, solicitor)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да отмени изцяло или частично членове 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 и 8 от Решение C (2014) 4955 окончателен на Комисията от 9 юли 2014 г. относно процедура по прилагане на член 101 и на член 102 от Договора за функционирането на Европейския съюз [AT.39.612 — Периндоприл (Servier)] по отношение на Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier и Servier Laboratories Limited,
 —
 при условията на евентуалност, да упражни своята пълна юрисдикция, за да намали много значително размера на глобите, наложени на Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier и Servier Laboratories Limited в член 7 от посоченото решение,
 —
 да предостави на Servier S.A.S, Les Laboratoires Servier и Servier Laboratories Limited възможността да се ползват от всяка отмяна, пълна или частична, на решението по жалбата, подадена от Biogaran,
 —
 да постанови всяко определение, което Общият съд намери за уместно,
 —
 да осъди Европейската комисия да заплати изцяло съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателите излагат седемнадесет правни основания.
 1.
 Първото правно основание е изведено от процедурно нарушение, тъй като разследването било опорочено посредством потвърждаване на хипотеза. Жалбоподателите изтъкват, че след като е заявила публично, след секторно разследване, че съответният сектор бил „загнил“, Комисията се е стремяла на всяка цена да потвърди този постулат с решение, дори да се наложи да изопачи и да пренапише фактите по случая.
 2.
 Второто правно основание е изведено от съществено процесуално нарушение, доколкото консултативният комитет по ограничителни практики и господстващо положение, чието становище е задължително преди вземането на всяко решение, в съответствие с член 14 от Регламент (ЕО) No 1/2003 (1), не бил свикан своевременно, и доколкото само представителите на три държави членки били присъствали на заседанието на посочения комитет.
 3.
 Третото правно основание е изведено от нарушение на правото на ефективно средство за защита, тъй като Комисията е изпратила на жалбоподателите решение от 919 стр., без да отчете ограниченията по отношение на времето и формата, които трябва да се спазят при подаването на жалба.
 4.
 От четвърто до дванадесето правно основание са изведени от грешки в преценката и грешки при прилагане на правото, тъй като Комисията неправилно е квалифицирала приятелските споразумения между жалбоподателите, от една страна, и Niche, Matrix, Teva, Krka и Lupin — от друга, като нарушения на член 101 ДФЕС.
 —
 Жалбоподателите изтъкват в частност, че за да квалифицира споразуменията като ограничение по предмет, Комисията се е опряла на три фактора, определени толкова широко, че били неотносими за разграничаване на законните приятелски споразумения от антиконкурентните споразумения (наличие на прехвърляне на стойност, подтикваща производителя на генерични лекарствени продукти да постигне споразумение,


text:
като се откаже от каквато и да било търговска печалба, ограничение на конкуренцията поради ограничения на търговската свобода на производителя на генерични лекарствени продукти и потенциална конкуренция между страните, която означава липса на пречки, правеща абсолютно невъзможно бъдещото навлизане на пазара на производителя на генерични лекарствени продукти).
 —
 Освен това, като изопачава легитимната цел и контекста на споразуменията (в частност като изключва, в отклонение от реалността, наличието на сериозни технически и нормативни затруднения, които възпрепятстват производителите на генерични лекарствени продукти да навлязат на пазара, както и съществуването на паралелни спорове), Комисията опорочавала с множество грешки в преценката извода си, че споразуменията са имали за предмет ограничаване на конкуренцията.
 —
 Накрая, анализът на „резултатите“ на споразуменията бил опорочен от противоречие в мотивите и от факта, че Комисията не е използвала реалистичен условен сценарий. Всъщност обжалваното решение почивало изцяло на анализ ex ante на хипотетични резултати, който възпроизвежда почти напълно анализа ѝ по предмет в нарушение на съдебната практика, така че да се направи извод за наличие на антиконкурентни ефекти въпреки липсата на каквото и да е реално въздействие върху пазара.
 5.
 Тринадесетото правно основание е изведено при условията на евентуалност от грешка в преценката и грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията изкуствено е квалифицирала споразуменията между жалбоподателите, от една страна, и Niche, Matrix, Teva, Krka и Lupin — от друга страна, като пет отделни нарушения.
 6.
 Четиринадесетото правно основание е изведено от явна грешка в преценката и от грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията неправилно и изкуствено е ограничила съответния пазар на крайни продукти единствено до молекулата на периндоприла, изключвайки останалите петнадесет достъпни на пазара инхибитори на конвертиращия ензим.
 7.
 Петнадесетото правно основание е изведено от явна грешка в преценката, доколкото Комисията неправилно е приела наличието на господстващо положение на жалбоподателите на съответния пазар. Жалбоподателите изтъкват, че този извод на Комисията произтича от изкуственото ограничение на съответния пазар само до периндоприла.
 8.
 Шестнадесетото правно основание е изведено от явна грешка в преценката и грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията неправилно е квалифицирала жалбоподателите като предприятия в господстващо положение на пазара на „технологията“.
 Жалбоподателите изтъкват, че Комисията е определила недостатъчно ясно и при всички случаи погрешно, пазар на „технологията“ нагоре по веригата, който само възпроизвеждал пазара на крайните продукти, и неправилно е приела, че Servier заема господстващо положение на този хипотетичен пазар.
 9.
 Седемнадесетото правно основание е изведено от грешка в преценката и грешка при прилагане на правото, доколкото Комисията неправилно е приела, че жалбоподателите са извършили злоупотреба с господстващо положение, като са сключили приятелски споразумения (по този начин Комисията била приложила едновременно членове 101 ДФЕС и 102 ДФЕС към едни и същи факти, в противоречие със съдебната практика) и като са придобили зараждаща се технология от европейско малко или средно предприятие.
 (1) Регламент (ЕО) No 1/2003 на Съвета от 16 декември 2002 година относно изпълнението на правилата за конкуренция, предвидени в членове 81 и 82 от Договора (OВ L 1, стp. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 167).


text:
 25.1.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 24/35
 Жалба, подадена на 20 ноември 2013 г. — AIC/СХВП — ACV Manufacturing (Вложки на топлообменници)
 (Дело T-617/13)
 2014/C 24/66
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: AIC S.A. (Гдиня, Полша) (представител: адв. J. Radłowski)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: ACV Manufacturing (Сенеф, Белгия)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени решението на трети апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 10 септември 2013 г., постановено по преписка R 688/2012-3,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски, направени в настоящото производство, и разноските, направени в производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Регистриран промишлен дизайн на Общността, предмет на искане за обявяване на недействителност: промишлен дизайн за продукт, описан като „вложки на топлообменници“ — регистриран промишлен дизайн на Общността No 1 137 152-0002
 Притежател на промишления дизайн на Общността: жалбоподателят
 Страна, която иска обявяване на недействителността на промишления дизайн на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Основания на искането за обявяване на недействителност: твърди се, че промишленият дизайн не отговаря на условията, определени от член 4, параграфи 1 и 2, във връзка с членове 5 и 6, и по-специално с член 8, параграфи 1 и 2 от Регламента относно промишления дизайн на Общността
 Решение на отдела по отмяна: обявява спорния регистриран промишлен дизайн за недействителен
 Решение на апелативния състав: отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: нарушение на член 25, параграф 1, буква б) във връзка с член 4, параграф 2 от Регламента относно промишления дизайн на Общността.


text:
 14.12.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 367/19
 Решение на Съда (първи състав) от 24 октомври 2013 г. (преюдициално запитване от Finanzgericht Hamburg — Германия) — Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)/Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 (Дело C-440/12) (1)
 (Данъчни въпроси - ДДС - Форми на хазарт - Правна уредба на държава членка, съгласно която дейността с монетни игрални автомати с малки печалби се облага едновременно с ДДС и с особен данък - Допустимост - Данъчна основа - Възможност за данъчнозадълженото лице да отрази ДДС в цената)
 2013/C 367/33
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Finanzgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Metropol Spielstätten Unternehmergesellschaft (haftungsbeschränkt)
 Ответник: Finanzamt Hamburg-Bergedorf
 Предмет
 Преюдициално запитване — Finanzgericht Hamburg — Тълкуване на член 1, параграф 2, първа алинея, член 73, член 135, параграф 1, буква и) и член 401 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност (ОВ L 347, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 3, стр. 7 и поправка в OB L 74, 2011 г., стр. 3) — Облагане на хазартните игри и игрите с парични печалби — Правна уредба на държава членка, съгласно която дейността с монетни игрални автомати с малки печалби се облага едновременно с ДДС и с особен данък.
 Диспозитив
 1.
 Член 401 от Директива 2006/112/ЕО на Съвета от 28 ноември 2006 година относно общата система на данъка върху добавената стойност във връзка с член 135, параграф 1, буква и) от посочената директива трябва да се тълкува в смисъл, че данъкът върху добавената стойност може да се събира кумулативно с особен национален данък върху хазартните игри, при условие че националният данък не може да се характеризира като данък върху оборота.
 2.
 Член 1, параграф 2, първа алинея и член 73 от Директива 2006/112 трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат национална разпоредба или практика, съгласно която при експлоатацията на игрални автомати данъчната основа се определя като сумата на касовите приходи на автомата за определен период.
 3.
 Член 1, параграф 2 от Директива 2006/112 трябва да се тълкува в смисъл, че допуска национална правна уредба на нехармонизиран данък, съгласно която дължимият данък върху добавената стойност изцяло се приспада от нехармонизирания данък.
 (1) ОВ C 389, 15.12.2012 г.


text:
 21.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/33
 Жалба, подадена на 7 юли 2015 г. от Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) срещу решението, постановено от Общия съд (втори състав) на 28 април 2015 г. по дело T-169/12, Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK) и Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF)/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-345/15 P)
 (2015/C 311/38)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподатели: Chelyabinsk electrometallurgical integrated plant OAO (CHEMK), Kuzneckie ferrosplavy OAO (KF) (представители: B. Evtimov, lawyer, D. O'Keeffe, Solicitor)
 Други) страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия, Euroalliages
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени решението на Общия съд;
 —
 да постанови окончателно решение по спора, ако етапът на производството позволява това;
 —
 при условията на евентуалност, да върне делото за ново разглеждане от Общия съд;
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски;
 —
 да осъди встъпилите страни да заплатят направените от тях съдебни разноски.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателите твърдят, че когато в решението си разглежда изтъкнатите от тях основания Общият съд нарушил правото на ЕС:
 —
 В първото основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал грешка при тълкуването на член 11, параграф 3 от Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета (1) (наричан по-нататък „Основния антидъмпингов регламент“), както и грешка в правната си преценка, когато в първоинстанционното производство отхвърля основанието, според което член 11, параграф 9 от Основния антидъмпингов регламент и направеното в него позоваване на член 2 от същия регламент изискват институциите да изчисляват антидъмпинговия марж при всяко междинно преразглеждане, като по този начин нарушил правните принципи на добра администрация, прозрачност и правна сигурност;
 —
 С второто си основание жалбоподателите твърдят, че Общият съд допуснал грешка при тълкуването на мотивите, възприети от Общия съд в неговото решение по дело T-143/06 MTZ Polyfilms/Съвет на Европейския съюз
 (1) Регламент (ЕО) No 1225/2009 на Съвета от 30 ноември 2009 година за защита срещу дъмпингов внос от страни, които не са членки на Европейската общност (ОВ L 343, стр. 51)


text:
 28.4.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 126/3
 Определение на Съда (шести състав) от 19 януари 2012 г. (преюдициално запитване от Rechtbank Haarlem — Нидерландия) — DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV/Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 (Дело C-227/11) (1)
 (Член 104, параграф 3 от Процедурния правилник - Обща митническа тарифа - Тарифни позиции - Мрежови анализатори - Класиране - Юридическа стойност на становище за класиране на Световната митническа организация)
 2012/C 126/05
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Haarlem
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: DHL Danzas Air & Ocean (Netherlands) BV
 Ответник: Inspecteur van de Belastingdienst/Douane West, kantoor Hoofddorp Saturnusstraat
 Предмет
 Преюдициално запитване — Rechtbank Haarlem — Валидност на Регламент (ЕО) No 129/2005 на Комисията от 20 януари 2005 година относно класирането на определени стоки в Комбинираната номенклатура и за изменение на Регламент (ЕО) No 955/98 (ОВ L 25, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 17, стр. 175) — Мрежови анализатори
 Диспозитив
 Комбинираната номенклатура, която е приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа, съответно изменен с Регламент (ЕО) No 1810/2004 на Комисията от 7 септември 2004 година и с Регламент (ЕО) No 1719/2005 на Комисията от 27 октомври 2005 година следва да се тълкува в смисъл, че мрежови анализатори, като разглежданите в главното производство, могат да бъдат класирани в зависимост от датата, на която са внесени, в подпозиция 9030 40 90 от комбинираната номенклатура в редакцията ѝ след Регламент No 1810/2004 или в подпозиция 9030 40 00 от комбинираната номенклатура в редакцията ѝ след Регламент No 1719/2005, при условие че тези уреди сами по себе си са предназначени за измервания или проверки на електрически величини, като последното следва да бъде проверено от националния съд. Ако това не е така, тези уреди трябва да бъдат класирани в зависимост от датата, на която са внесени, в подпозиция 9031 80 39 от комбинираната номенклатура в редакцията ѝ след Регламент No 1810/2004 или в подпозиция 9031 80 38 от комбинираната номенклатура в редакцията ѝ след Регламент No 1719/2005.
 (1) ОВ C 226, 30.7.2011 г.


text:
 28.9.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 320/27
 Определение на Общия съд от 16 юли 2015 г. — PAN Europe и Stichting Natuur en Milieu/Комисия
 (Дело T-574/12) (1)
 ((Околна среда - Регламент (ЕО) No 149/2008 - Максимално допустими граници на остатъчни вещества от пестициди - Регламент (ЕО) No 1367/2006 - Искане за вътрешно преразглеждане - Отпадане на правния интерес - Липса на основание за произнасяне))
 (2015/C 320/42)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) (Брюксел, Белгия) и Stichting Natuur en Milieu (Утрехт, Нидерландия) (представител: F. Martens, адвокат)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Burggraaf, P. Ondrůšek и G. von Rintelen, впоследствие B. Burggraaf, G. von Rintelen и P. Oliver и накрая G. von Rintelen, H. Kranenborg и L. Pignataro-Nolin)
 Предмет
 Искане за отмяна на решението от 16 октомври 2012 г., с което Комисията е отхвърлила като неоснователни исканията на жалбоподателите за вътрешно преразглеждане на Регламент (ЕО) No 149/2008 на Комисията от 29 януари 2008 година за изменение на Регламент (ЕО) No 396/2005 на Европейския парламент и на Съвета чрез въвеждане на приложения II, III и IV, определящи максимално допустимите граници на остатъчни вещества за продукти, обхванати от приложение I към него (ОВ L 58, стр. 1).
 Диспозитив
 1.
 Липсва основание за постановяване на съдебно решение по същество по настоящата жалба.
 2.
 Pesticide Action Network Europe (PAN Europe) и Stichting Natuur en Milieu понасят направените от тях съдебни разноски, както и тези на Европейската комисия.
 (1) ОВ C 55, 23.2.2013 г.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/26
 Иск, предявен на 24 септември 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-422/08)
 (2008/C 301/41)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: U. Wölker и B. Schöfer)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни разпоредби за транспониране на Директива 2004/35/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно екологичната отговорност по отношение на предотвратяването и отстраняването на екологичните щети (1), респективно не е уведомила Комисията за тези разпоредби, Република Австрия не е изпълнила задълженията си по тази директива.
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 30 април 2007 г.
 (1) ОВ L 143, стр. 56; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 11, стр. 168.


text:
 9.7.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 204/12
 Преюдициално запитване, отправено от Bundesgerichtshof (Германия) на 18 март 2011 г. — Folien Fischer AG и Fofitec AG/RITRAMA SpA
 (Дело C-133/11)
 2011/C 204/22
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищци: Folien Fischer AG и Fofitec AG
 Ответник: RITRAMA SpA
 Преюдициални въпроси
 Следва ли член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни решения по граждански и търговски дела (1) да се тълкува в смисъл, че съдилищата, които са компетентни по дела за непозволено увреждане, са компетентни да разгледат и отрицателен установителен иск, с който възможният причинител на вредите цели да установи, че в определена житейска ситуация (в конкретния случай — при нарушение на разпоредбите на картелното право) евентуалното увредено лице не разполага с права, произтичащи от непозволено увреждане?
 (1) ОВ L 12, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 3, стр. 74.


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/14
 Жалба, подадена на 18 февруари 2014 г. от Forgital Italy SpA срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 4 декември 2013 г. по дело T-438/10, Forgital Italy SpA/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-84/14 P)
 2014/C 129/17
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Forgital Italy SpA (представители: R. Mastroianni, V. Turinetti di Priero, avvocati)
 Други страни в производството: Съвет на Европейския съюз, Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени определението от 4 декември 2013 г., с което Общият съд отхвърля като недопустима жалбата по дело T-438/10, целяща отмяната на Регламент (ЕС) No 566/2010 на Съвета от 29 юни 2010 година за изменение на Регламент (ЕО) No 1255/96 относно временно суспендиране на автономните мита по Общата митническа тарифа за определени промишлени и селскостопански и рибни продукти (ОВ L 163, стр. 4) в частта, в която изменя описанието на определени стоки, за които се суспендират автономните мита по Общата митническа тарифа,
 —
 да се върне, по смисъла на член 61 от Статута на Съда на Европейския съюз, дело T-438/10 на Общия съд за постановяване на решение по същество,
 —
 да се осъди Съветът и Комисията да заплатят съдебните разноски в настоящото производство, както и съдебните разноски във връзка с дело T-438/10.
 Основания и основни доводи
 Жалбоподателят изтъква нарушение на член 113 от Процедурния правилник на Общия съд, на правото на ефективни правни средства за защита съгласно член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз, на общия принцип на ефективна съдебна защита на правата и на правото на защита. Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото, тъй като повдигнал служебно въпрос за недопустимостта на жалбата, подадена от жалбоподателя по дело T-438/10, без да изложи фактическите и правните основания, на които се базира това възражение, и без да позволи на страните да изложат становища в тази връзка, както изисква член 113 от Процедурния правилник на Общия съд. В този смисъл било ирелевантно обстоятелството, че Общият съд е отправил питане до страните относно значението за дело T-438/10 на неговото определение от 5 февруари 2013 г. (дело T-551/11, BSI/Съвет), тъй като страните не били длъжни да заключат от това, както твърди Общият съд, че последният е обмислял възможността служебно да повдигне възражение за недопустимост.
 На второ място, Общият съд допуснал грешка при прилагане на правото относно тълкуването на член 263, четвърта алинея, последно предложение ДФЕС във връзка с общия принцип на ефективна съдебна защита съгласно член 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Регламент (ЕС) No 566/2010 на Съвета от 29 юни 2010 г. не представлявал нормативен акт, който включва мерки за изпълнение.


text:
 12.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 9/8
 Решение на Съда (голям състав) от 6 ноември 2012 г. — Éditions Odile Jacob SAS/Европейска комисия, Lagardère SCA
 (Дело C-551/10 P) (1)
 (Обжалване - Концентрации на предприятия на пазара на книгоиздаването - Регламент (ЕИО) No 4064/89 - Споразумение за косвено представителство - Несъстоятелни мотиви)
 2013/C 9/10
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Éditions Odile Jacob SAS (представители: адв. O. Fréget, адв. M. Struys, адв. M. Potel и адв. L. Eskenazi)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: A. Bouquet, O. Beynet и S. Noë), Lagardère SCA (представители: адв. A. Winckler, адв. F. de Bure и адв. J.-B. Pinçon)
 Предмет
 Жалба срещу Решение на Общия съд (шести състав) от 13 септември 2010 г. по дело Éditions Jacob/Комисия (T-279/04), с което Общият съд отхвърля жалбата на Odile Jacob за отмяна на Решение 2004/422/ЕО на Комисията от 7 януари 2004 г. за обявяване на концентрация за съвместима с общия пазар и с действието на Споразумението за Европейското икономическо пространство (Преписка COMP/M.2978 — Lagardère/Natexis/VUP) — Явна грешка в преценката — Нарушение на принципите на правна сигурност, оправдани правни очаквания и равенство
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Éditions Odile Jacob SAS да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 46, 12.2.2011 г.


text:
 26.6.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 202/27
 Жалба, подадена на 9 май 2017 г. — Kwizda Holding/EUIPO — Dermapharm (UROAKUT)
 (Дело T-266/17)
 (2017/C 202/43)
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Kwizda Holding GmbH (Виена, Австрия) (представители: L. Wiltschek, D. Plasser и K. Majchrzak, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Dermapharm GmbH (Виена, Австрия)
 Данни за производството пред EUIPO
 Притежател на спорната марка: жалбоподателят
 Спорна марка: марка на Европейския „UROAKUT“ — регистрация No 13 854 146
 Производство пред EUIPO: производство по възражение
 Обжалвано решение: решение на четвърти апелативен състав на EUIPO от 7 март 2017 г. по преписка R 1221/2016-4
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да уважи подадената жалба и да измени обжалваното решение, като отхвърли възражението срещу заявката за регистрация на марка на Европейския съюз No 13 854 146 UROAKUT; при условията на евентуалност да отмени оспорваното решение и да върне преписката за ново разглеждане на апелативния състав към Службата на Европейския съюз за интелектуална собственост (EUIPO);
 —
 да осъди EUIPO да заплати съдебните разноски, направени във връзка с производството пред Общия съд, както и разноските, направени в производството пред апелативния състав;
 —
 да осъди встъпилите страни да заплатят разноските, направени в производството пред отдела по споровете.
 Изложено основание
 —
 Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009.


text:
 4.4.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 82/33
 Жалба, подадена на 11 февруари 2009 г. — Nycomed Danmark/EMEA
 (Дело T-52/09)
 (2009/C 82/58)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Nycomed Danmark ApS (Roskilde, Дания) (представители: C. Schoonderbeek, H. Speyart van Woerden, lawyers)
 Ответник: Европейска агенция по лекарствата
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени обжалваното решение,
 —
 да се осъди EMEA да заплати направените от нея съдебни разноски, както и тези на Nycomed.
 Правни основания и основни доводи
 С настоящата жалба жалбоподателят иска отмяна съгласно член 230 ЕО и член 73a от Регламент (ЕО) No 726/2004 (1), изменен с Регламент No 1901/2006 (2) на Европейския парламент и на Съвета, на Решение „EMEA-000194-IPI01-07“ от 28 ноември 2008 г. на Европейската агенция по лекарствата („EMEA“), с което се отхвърля неговата молба за освобождаване на конкретен продукт на основание член 11, параграф 1, буква б) от гореспоменатия регламент.
 Жалбоподателят иска такова освобождаване във връзка с контрастно вещество за утразвукова ехокардиография, което следва да бъде пуснато на пазара с марка „Imagify“, предназначено да диагностицира коронарна съдова болест („КСБ“) при възрастни. С обжалваното решение EMEA отказва на жалбоподателя това освобождаване с мотива, че заболяването или състоянието, за които е предназначен конкретният лекарствен продукт, не е КСБ, а е нарушение на кръвоснабдяването на миокарда, което съществува и при деца.
 Жалбоподателят твърди, че оспорваното решение е незаконосъобразно, тъй като се основава на неправилно тълкуване и приложение на понятието за „заболяване или условие [да се чете: състояние], за които е предназначен конкретният лекарствен продукт“ по смисъла на член 11, параграф 1, буква б) от Регламент (ЕО) No 1901/2006, тъй като решението не отчита терапевтичните показания, посочени в съпътстващото заявление за издаване на общностно разрешително за употреба и търгуване и че нарушенията на кръвоснабдяването на миокарда не са заболяване или състояние, а симптом на различни заболявания.
 Освен това жалбоподателят твърди, че обжалваното решение е незаконосъобразно, тъй като представлява опит на EMEA за злоупотреба с власт, предоставена й по член 11, параграф 1, точка б) и член 25 от Регламент (ЕО) No 1901/2006 за постигане на непредвидена от тези разпоредби цел, а именно — задължението да предложи план за педиатрично изследване при показания, които не са обхванати от съпътстващото заявление за издаване на общностно разрешително за употреба и търгуване.
 (1) Регламент (ЕО) No 726/2004 на Европейския парламент и на Съвета от 31 март 2004 година за установяване на процедури на Общността за разрешаване и контрол на лекарствени продукти за хуманна и ветеринарна употреба и за създаване на Европейска агенция по лекарствата (ОВ 2004 г., L 136, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 44, стр. 83).
 (2) Регламент (ЕО) No 1901/2006 на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година относно лекарствените продукти за педиатрична употреба и за изменение на Регламент (ЕИО) No 1768/92, Директива 2001/20/ЕО, Директива 2001/83/ЕО и Регламент (ЕО) No 726/2004 (ОВ 2006 г., L 378, стр. 1, Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 83).


text:
 24.2.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 42/43
 Жалба, подадена на 29 декември 2006 г. от De Smedt срещу решение, постановено на 19 октомври 2006 г. от Съда на публичната служба по дело F-59/05, De Smedt/Комисия
 (Дело T-415/06 P)
 (2007/C 42/75)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Elisabeth De Smedt (Wezembeek-Oppem, Белгия) (представители L.Vogel и R.Kechiche, адвокати)
 Друга страна в производството: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени изцяло атакуваното решение, постановено на 19 октомври 2006 г. от втори състав на Съда на публичната служба, съобщено с препоръчано писмо от 19 октомври 2006 г., с което се отхвърля искът, предявен от жалбоподателката на 8 юли 2005 г.;
 —
 да се уважат исканията на жалбоподателката по посочения иск, предявен от нея на 8 юли 2005 г.;
 —
 да се осъдят ответника и встъпилата страна да заплатят съдебните разноски в приложение на член 87, параграф 2 от Процедурния правилник, включително разходите, понесени по необходимост за целите на производството, а именно, разноските по настаняване, пътните и дневните разноски, както и възнагражденията на адвокати в приложение на член 91, буква б) от Процедурния правилник.
 Правни основания и основни доводи
 С решение от 19 октомври 2006 г., чиято отмяна се иска с настоящата жалба, Съдът на публичната служба е отхвърлил предявения от жалбоподателката иск, имащ за предмет, от една страна, отмяна на решение на Комисията от 21 март 2005 г. за определяне на класирането и възнаграждението на жалбоподателката, бивш служител от помощния персонал, назначена като договорно нает служител, както и, от друга страна, искане за обезщетение.
 В подкрепа на иска за отмяна на посоченото решение, жалбоподателката изтъква две основания, първото от които е изведено от нарушението на член 80,параграф 3 от условията за работа на други служители (УРДС) (1), както и от явна грешка в преценката. Жалбоподателката твърди, че отхвърляйки първото основание на нейния първоначален иск с мотив, че Комисията е била длъжна да се съобрази с графика, определен по силата на регламент No 723/2004 (2), за замяната на предишния статут на служител от помощния персонал с новия статут на договорно нает служител, Съдът на публичната служба е позволил на Комисията да не спази всички процедури, предшестващи първите назначения на договорно наети служители, в нарушение на член 80, параграф 3 от УРДС.
 Второто основание за обжалване е свързано с нарушението на принципа за забрана на дискриминацията, с липсата на мотиви и с липсата на отговор на писмените обяснения на жалбоподателката при отхвърлянето на второто основание на нейния първоначален иск, извлечено от дискриминационните условия, в които жалбоподателката е била принудена да работи в сравнение с други лица с идентични на нейните функции в същия отдел на Комисията. Жалбоподателката изразява несъгласие с това, че Съдът на публичната служба не е предоставил адекватен отговор на нейните обяснения по този въпрос и се е ограничил да отхвърли основанието, използвайки абстрактна формула.
 (1) Условията за работа на други служители на Европейските общностите (УРДС) са определени в член 3 от Регламент (EИО, Eвратом, EОВС) No 259/68 на Съвета от 29 февруари 1968 година относно определяне


text:
 13.10.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 311/8
 Жалба, подадена на 25 юли 2012 г. — Салим Жорж Алтун и Алтунгруп/Съвет
 (Дело T-326/12)
 2012/C 311/10
 Език на производството: български
 Страни
 Жалбоподатели: Салим Жорж Алтун и Алтунгруп (представител: адв. Станислав Коев)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Общия съд:
 —
 да приеме, че настоящата жалба е допустима и основателна в нейната цялост и да приеме за обосновани всички изложени в нея правни основания;
 —
 да допусне разглеждането на настоящата жалба по реда на бързото производство;
 —
 да постанови, че обжалваните актове могат да се отменят частично, тъй като частта от актовете, която трябва да се отмени, може да се отдели от акта като цяло;
 —
 да отмени Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г. относно ограничителни мерки срещу Сирия и Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС на Съвета от 14 май 2012 г., в частта в която г-н Салим Алтун (Salim Altoun) и Алтунгруп (Altoungroup) са добавени в списъка, съдържащ се в Приложението към посоченото Решение 2011/782/ОВППС на Съвета от 1 декември 2011 г.;
 —
 да отмени Регламент (ЕС) No 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г. относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и Регламент за изпълнение (ЕС) No 410/2012 на Съвета от 14 май 2012 г., в частта в която г-н Салим Алтун (Salim Altoun) и Алтунгруп (Altoungroup) са добавени в списъка, съдържащ се в Приложение II към посочения Регламент (ЕС) No 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 г.;
 —
 да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски на жалбоподателите, разходи, хонорари и други, свързани със защитата им в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага шест правни основания в подкрепа на своята жалба.
 1.
 Първото правно основани е изведено от твърдението за съществено нарушаване на правото на защита и на правото на справедлив процес, доколкото жалбоподателите не били уведомени за обжалваните актове, за които научили от медиите, и не им били представени никакви сериозни доказателства или улики, обосноваващи тяхното включване в списъка на санкционираните лица. Във връзка с това тежестта на доказване следвало да се понесе от Съвета, който да обоснове налагането на ограничителните мерки.
 2.
 Второто правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на задължението за мотивиране, доколкото чрез използването единствено на утвърдителна и немотивирана формулировка в обжалваните актове Съветът нарушил това задължение, което е наложено на институциите на Европейския съюз от член 6 от Конвенцията за защита на правата на човека, член 296 Договора за функционирането на Европейския съюз и член 41 от Хартата на основните права на Европейския съюз. Във връзка с това се обръща внимание на използването на неясното понятие за участие в схема, за което липсвало легална дефиниция в актовете на Съвета, отнасящи се до ситуацията в Сирия. Липсата на изложени от Съвета ясни и точни мотиви щяло да доведе до възпрепятстване на Съда да упражни контрола си за законосъобразност на обжалваните актове.
 3.
 Третото правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на правото на ефективна съдебна защита,


text:
доколкото нарушаването на задължението за мотивиране възпрепятствало изграждането на ефективна защитна теза, предвидено в членове 6 и 13 Конвенцията за защита на правата на човека и основните свободи, член 215 от Договора за функционирането на Европейския съюз и членове 41 и 47 от Хартата на основните права на Европейския съюз.
 4.
 Четвъртото правно основание е изведено от твърдението за допусната грешка в преценката от страна на Съвета, тъй като жалбоподателят Салим Алтун неправилно бил идентифициран като гражданин на Венесуела, което не отговаряло на действителността, а Алтунгруп от самото си създаване никога не е участвало в сделки с петрол и петролни продукти, както се твърди в обжалваните актове.
 5.
 Петото правно основание е изведено от твърдението за нарушаване на правото на собственост, принципа на пропорционалност и на икономическа свобода, предвидено в член 1 от Допълнителния протокол към Конвенцията за защита на правата на човека и в член 17 от Хартата на основните права на Европейския съюз, тъй като със своето Решение за изпълнение 2012/256/ОВППС от 14 май 2012 г. и с Регламент за изпълнение (ЕС) No 410/2012 от 14 май 2012 г. Съветът неправомерно лишил жалбоподателите от възможността мирно да използват своята собственост, което застрашавало тяхното съществуване и физическо оцеляване.
 6.
 Шестото правно основание е изведено от твърдението за грубо погазване на правото на репутация, предвидено в член 8 и член 10, параграф 2 от Конвенцията за защита на правата на човека, тъй като включването на имената на жалбоподателите в обжалваните актове сривало незаконосъобразно техния авторитет в сирийското общество, в техните приятелски среди, религиозна общност и бизнес партньори.


text:
 12.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 337/8
 Жалба, подадена на 29 юли 2015 г. от Stichting Woonlinie и др. срещу определението, постановено от Общия съд (седми състав) на 12 май 2015 г. по дело T-202/10, Stichting Woonlinie и др./Европейска комисия
 (Дело C-414/15 P)
 (2015/C 337/10)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Жалбоподатели: Stichting Woonlinie, Stichting Allee Wonen, Woningstichting Volksbelang, Stichting WoonInvest, Stichting Woonstede (представители: P. Glazener, advocaat, и L. Hancher, Professorin)
 Други страни в производството: Европейска комисия, Кралство Белгия, Vereniging van Institutionele Beleggers in Vastgoed, Nederland (IVBN)
 Искания на жалбоподателите
 Жалбоподателите искат от Съда:
 —
 да отмени изцяло или частично определението на Общия съд (седми състав) от 12 май 2015 г. по дело T-202/10 RENV в съответствие с изложените в жалбата основания за отмяна,
 —
 да върне делото на Общия съд за ново разглеждане в съответствие с изводите на Съда,
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски по настоящото производство и по производството пред Общия съд.
 Основания и основни доводи
 По първото основание за отмяна се твърди, че Общият съд е нарушил правото на Съюза, неправилно е преценил фактите от значение за делото и не е мотивирал достатъчно определението, като е приел, че всъщност жалбата е подадена срещу писмото съгласно член 17 и че това писмо не подлежи на контрол от негова страна. С решението си Общият съд пренебрегнал факта, че видно от член 108, параграф 1 ДФЕС правните последици на решението намират оправдание в това, че предишното положение не е било съвместимо с Договора. Общият съд неправилно тълкувал решение TF1, доколкото заключил от него, че следва да сведе проверката си по отношение на обжалваното определение до въпроса дали Комисията правилно е преценила съвместимостта на съществуващата система за предоставяне на помощ, така както е изменена в съответствие с поетите от Нидерландия ангажименти.
 По второто основание за отмяна се твърди, че Общият съд е нарушил правото на Съюза, неправилно е преценил фактите от значение за делото и не е мотивирал достатъчно определението, като е приел, че предложените от Комисията целесъобразни мерки не подлежат на контрол от негова страна, тъй като става въпрос само за предложения, които едва с приемането им от нидерландските власти придобиват задължителна сила.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/20
 Преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden (Нидерландия), постъпило на 30 януари 2014 г. — Holterman Ferho Exploitatie BV и др./F. L. F. Spies von Büllesheim
 (Дело C-47/14)
 2014/C 102/29
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Holterman Ferho Exploitatie BV, Ferho Bewehrungsstahl GmbH, Ferho Vechta GmbH und Ferho Frankfurt GmbH
 Ответник: F. L. F. Spies von Büllesheim
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли разпоредбите от глава II, раздел 5 (членове 18 — 21) от Регламент (ЕО) No 44/2001 (1) да се тълкуват в смисъл, че не допускат прилагането на член 5, точка 1, буква а) или на член 5, точка 3 в случай като настоящия, в който ответникът носи отговорност спрямо дружество не само в качеството му на управител поради неизпълнение на задълженията си с грижата на добър търговец или поради непозволено увреждане, но също — и независимо от това му качество — поради умисъл или груба небрежност при изпълнение на сключения между него и дружеството трудов договор?
 2)
 а)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли понятието „дела, свързани с договор“ по член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 44/2001 да се тълкува в смисъл, че включва и случай като настоящия, в който дружество търси отговорност от лице в качеството му на управител на това дружество поради нарушение на задължението да изпълнява дружествените си функции с грижата на добър търговец или поради непозволено увреждане?
 б)
 При утвърдителен отговор на въпрос 2 а) следва ли понятието „мястото на изпълнение на въпросното задължение“ по член 5, точка 1, буква а) от Регламент (ЕО) No 44/2001 да се тълкува в смисъл, че мястото е където управителят е изпълнил или е трябвало да изпълни дружествените си задължения, което по правило е мястото на централно управление или основното място на стопанска дейност по смисъла на член 60, параграф 1, буква б), съответно в) от Регламент Брюксел I?
 3)
 а)
 При отрицателен отговор на първия въпрос, следва ли понятието „по дела относно гражданска отговорност, delict или quasi delict“ по член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 да се тълкува в смисъл, че включва и случай като настоящия, в който дружество търси отговорност от лице в качеството му на управител на това дружество поради неизпълнение на дружествените му задължения с грижата на добър търговец или поради непозволено увреждане?
 б)
 При утвърдителен отговор на въпрос 3 а), следва ли понятието „мястото, където е настъпило или може да настъпи вредоносното събитие“ по член 5, точка 3 от Регламент (ЕО) No 44/2001 да се тълкува в смисъл, че е мястото, на което управителят е изпълнил или е трябвало да изпълни задълженията си на управител, което по принцип е мястото на централно управление или основното място на стопанска дейност на съответното дружество по смисъла на член 60, параграф 1, буква б), съответно в) от Регламент Брюксел I?
 (1) Регламент (ЕО) No 44/2001 на Съвета от 22 декември 2000 година относно компетентността, признаването и изпълнението на съдебни


text:
 27.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/17
 Жалба, подадена на 25 юли 2008 г. — Cadila Healthcare/СХВП — Laboratorios Inibsa (ZYDUS)
 (Дело T-287/08)
 (2008/C 247/34)
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: Cadila Healthcare Ltd (Ahmedabad, Индия) (представители: S. Bailey, A. Juaristi и F. Potin, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Laboratorios Inibsa, SA (Llissa de Vall, Испания)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) от 5 май 2008 г. по преписка R 1322/2007-2, и
 —
 да се осъди ответникът да заплати разноските, включително направените в производството пред апелативния състав.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: Жалбоподателят.
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „ZYDUS“ за стоки от класове 3, 5 и 10 — заявка No 3 277 662.
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в процедурата по възражението: Другата страна в производството пред апелативния състав.
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Испанска марка No 2 360 938 „CIBUS“ за стоки от клас 5; испанска марка No 2 360 939 „CIBUS“ за стоки от клас 3.
 Решение на отдела по споровете: Уважава възражението по отношение на всички спорни стоки.
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата.
 Изложени правни основания: Апелативният състав неправилно е приел, че отделът по споровете е мотивирал решението си и следователно, че член 73 от Регламент 40/94 на Съвета не е бил нарушен; апелативният състав неправилно е приел, че е имало вероятност от объркване на по-ранните марки и заявената марка, в нарушение на общите принципи на правото относно марките и в частност на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 40/94 на Съвета.


text:
 18.5.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 141/8
 Жалба, подадена на 8 юни 2012 г. от Zdeněk Altner срещу определението, постановено от Общия съд (шести състав) на 23 март 2012 г. по дело T-535/11, Altner/Комисия
 (Дело C-289/12 P)
 2013/C 141/12
 Език на производството: чешки
 Страни
 Жалбоподател: Zdeněk Altner (представител: J. Čapek, advokát)
 Друга страна в производството: Европейска комисия
 С определение от 7 март 2013 г. Съдът (десети състав) отхвърли жалбата и разпореди Zdeněk Altner да понесе направените от него съдебни разноски.


text:
 1.3.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 61/21
 Жалба, подадена на 7 януари 2014 г. — Banco Popular Español/Комисия
 (Дело T-31/14)
 2014/C 61/38
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Banco Popular Español, SA (Мадрид, Испания) (представители: E. Navarro Varona, P. Vidal Martínez, J. López-Quiroga Teijero и G. Canalejo Lasarte, abogados)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение на основание член 263 ДФЕС в частта, в която обявява съществуването на държавна помощ и разпорежда възстановяването ѝ от инвеститорите,
 —
 при условията на евентуалност да отмени членове 1, 2 и член 4, параграф 1 от решението, доколкото определят инвеститорите като бенефициери, които са длъжни да възстановяват предполагаемата помощ,
 —
 при условията на евентуалност да обезсили съдържащото се в член 4, параграф 1 в края разпореждане за възстановяване на помощта от инвеститорите поради нарушение на принципите на правна сигурност и оправдани правни очаквания, тъй като не може да бъде разпоредено възстановяване преди датата на публикуване на решението за започване на процедура,
 —
 при условията на евентуалност да отмени член 2 от решението и да обяви за незаконосъобразна методологията на определяне на предполагаемото предимство, което подлежи на възстановяване от инвеститорите,
 —
 да обяви нищожността или, алтернативно, частична недействителност на член 4, параграф 1 от решението относно забраната за „прехвърляне на задължението за събиране на други лица“, доколкото в него се съдържа преценка относно забраната или предполагаемата недействителност на договорните клаузи за събиране от трети лица на сумите, които инвеститорите трябва да възстановят на испанската държава и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Обжалваното решение по настоящото дело е същото като по дело T-29/14, Taetel/Комисия.
 Правните основания и основни доводи съвпадат с вече изтъкнатите по посоченото дело.


text:
 10.11.2007
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/66
 Иск, предявен на 14 септември 2007 г. — Hamdi/Съвет
 (Дело T-363/07)
 (2007/C 269/120)
 Език на производството: нидерландски
 Страни
 Ищец: Ahmed Hamdi (Амстердам, Нидерландия) [представител: J. Pauw, advocaat]
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на ищеца
 —
 Да се обяви за неприложим Регламент (ЕО) No 2580/2001 и/или да се отмени Решение 2007/445, доколкото тези актове се прилагат към ищеца,
 —
 да се осъди Съветът да заплати разноските.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на иска си ищецът твърди по-специално, че Регламент (ЕО) No2580/2001 относно специалните ограничителни мерки за борба с тероризма, насочени срещу определени лица и образувания (ОВ L 344, стр. 70) не се прилага по отношение на него, доколкото не е налице връзка между него и вътрешната политика и политиката на сигурност.
 На второ място ищецът твърди, че Регламент No 2580/2001 не се прилага по отношение на него, тъй като той не извършва, нито възнамерява да извършва терористични деяния, не участва в такива и не улеснява извършването им.
 В заключение, ищецът твърди, че оспорваното решение накърнява принципа на пропорционалност, е незадоволително мотивирано и нарушава неговите основни права, по-специално правото на необезпокоявано ползване на собствеността и правото на зачитане на личния живот.