text:
 21.2.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 44/21
 Решение на Съда (четвърти състав) от 22 декември 2008 г. (преюдициално запитване от Bundesgerichtshof — Германия) — Производство, заведено от Erich Stamm, Anneliese Hauser
 (Дело C-13/08) (1)
 (Споразумение между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора - Равно третиране - Самостоятелно заети погранични работници - Договор за аренда на земеделска земя - Аграрна структура)
 (2009/C 44/35)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Erich Stamm, Anneliese Hauser
 С участието на: Regierungspräsidium Freiburg
 Предмет
 Преюдициално запитване — Bundesgerichtshof — Тълкуване на член 12, параграф 1, член 13, параграф 1, и член 15, параграф 1 от приложение I към Споразумението между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 година (ОВ L 114, 2002 г., стр. 6) — Приложимост на принципа на равно третиране към самостоятелно заетите погранични работници — Земеделски стопанин с швейцарско гражданство, пребиваващ в Швейцария, който е сключил договор за селскостопанска аренда на разположено в Германия стопанство
 Диспозитив
 По силата на член 15, параграф 1 от приложение I към Споразумението между Европейската общност и нейните държави-членки, от една страна, и Швейцарската конфедерация, от друга страна, относно свободното движение на хора, подписано в Люксембург на 21 юни 1999 година, една договаряща страна трябва да предостави на „самостоятелно заети погранични работници“, по смисъла на член 13 от това приложение, на другата договаряща страна, по отношение на достъпа до дейност като самостоятелно заето лице и до нейното упражняване в приемащата държава, третиране, не по-малко благоприятно от това, предоставено от последната на нейните собствени граждани.
 (1) ОВ C 92, 12.4.2008 г.


text:
 19.1.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 16/23
 Определение на председателя на Съда от 17 октомври 2014 г. (преюдициално запитване, отправено от Juzgado de Primera Instancia no 58 de Madrid — Испания) — Juan Pedro Ludeña Hormigos/Banco de Santander SA
 (Дело C-188/14) (1)
 (2015/C 016/36)
 Език на производството: испански
 Председателят на Съда разпореди делото да бъде заличено от регистъра.
 (1) ОВ C 223, 14.7.2014 г.

type: caselaw

jurisdiction: EU


text:
 21.12.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 429/6
 Решение на Съда (шести състав) от 29 октомври 2015 г. — Европейска комисия/Кралство Белгия
 (Дело C-589/14) (1)
 ((Неизпълнение на задължения от страна на държава членка - Свободно предоставяне на услуги - Свободно движение на капитали - Лихви върху вземанията, за които не са издадени ценни книжа - Авансов данък - Инвестиционни дружества, установени в Белгия, които получават такива лихви - Инвестиционни дружества, установени в друга държава членка или в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП, които получават такива лихви - Различно третиране - Тежест на доказване - Лихви върху вземанията, за които са издадени ценни книжа с белгийски произход - Облагане на тези лихви, когато ценните книжа са депозирани или заведени по сметка във финансова институция, установена в друга държава членка или в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП - Освобождаване от облагане, когато ценните книжа са депозирани или заведени по сметка във финансова институция установена в Белгия))
 (2015/C 429/08)
 Език на производството: френски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: J.-F. Brakeland и W. Roels)
 Ответник: Кралство Белгия (представители: J.-C. Halleux и M. Jacobs)
 Диспозитив
 1)
 Като оставя в сила разпоредби, според които лихвите върху вземанията, за които има издадени ценни книжа с произход от Белгия, се облагат с авансов данък, когато ценните книжа са депозирани или заведени по сметка във финансова институция, установена в друга държава членка на Европейския съюз, различна от Белгия, или в трета държава, страна по Споразумението за ЕИП от 2 май 1992 г., докато тези лихви не подлежат на облагане с авансов данък, когато ценните книжа са депозирани или заведени по сметка във финансова институция, установена, в Белгия, Кралство Белгия не изпълнява задълженията, които има по силата на член 56 ДФЕС и член 36 от Споразумението за Европейското икономическо пространство.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата част.
 3)
 Европейската комисия и Кралство Белгия понасят собствените си разноски.
 (1) ОВ C 73, 2.3.2015 г.


text:
 5.5.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 135/15
 Решение на Съда (шести състав) от 13 март 2014 г. (преюдициално запитване от Landgericht Köln — Германия) — Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV/ILME GmbH
 (Дело C-132/13) (1)
 ((Преюдициално запитване - Сближаване на законодателствата - Директива 2006/95/ЕО - Понятието „електрическо съоръжение“ - CE маркировка за съответствие - Корпуси за многополюсни електрически съединители))
 2014/C 135/16
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Landgericht Köln
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Zentrale zur Bekämpfung unlauteren Wettbewerbs eV
 Ответник: ILME GmbH
 Предмет
 Преюдициално запитване — Landgericht Köln — Тълкуване на членове 1, 8 и 10, както и на приложения II — IV към Директива 2006/95/EО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно електрически съоръжения, предназначени за използване при някои ограничения на напрежението (ОВ L 374, стр. 10; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 58, стр. 40) — Понятието „електрическо съоръжение“ — Забрана за поставяне на СЕ маркировка за съответствие върху корпусите за многополюсни електрически съединители, продавани като отделни части
 Диспозитив
 Член 1 от Директива 2006/95/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 12 декември 2006 година за сближаване на законодателствата на държавите членки относно електрически съоръжения, предназначени за използване при някои ограничения на напрежението, трябва да се тълкува в смисъл, че корпусите за многополюсни съединители за промишлена употреба като разглежданите в главното производство попадат в понятието „електрическо съоръжение“ по смисъла на тази разпоредба и трябва в резултат на това да носят СЕ маркировката, доколкото при правилното и в съответствие с предназначението им инсталиране по никакъв начин не може да се накърни съответствието им с изискванията за безопасност, с оглед на които те са били проверени.
 (1) ОВ C 164, 08.06.2013 г.


text:
 12.3.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/33
 Жалба, подадена на 27 януари 2011 г. — Castelnou Energía/Комисия
 (Дело T-57/11)
 2011/C 80/59
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: Castelnou Energía, SL (Мадрид, Испания) (представител: E. Garayar, abogado)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да приеме жалбата за отмяна за допустима;
 —
 да отмени решението на основание член 263 от Договора за функционирането на Европейския съюз и
 —
 да осъди Комисията да заплати съдебните разноски, направени от Castelnou Energía S.L. в настоящото производство.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят изтъква осем правни основания.
 —
 Първо правно основание, изведено от нарушение на член 108, параграф 2 от ДФЕС и на член 4, параграф 4 от Регламент (ЕО) No 659/1999 на Съвета за установяване на подробни правила за прилагането на член 93 от Договора за ЕО (ОВ L 83, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 1, стр. 41), тъй като приемането на решението не е предшествано от откриване на официална процедура по разследване, независимо от наличието на сериозни съмнения относно съвместимостта.
 —
 Второ правно основание, изведено от нарушение на член 106, параграф 2 от ДФЕС във връзка с член 108, параграф 2 от ДФЕС и член 4, параграф 4 от Регламент 659/1999, поради това че Комисията е направила непълен анализ на мярката като не е анализирала съвместимостта на разглежданата мярка в нейната цялост, предвид трите различни елемента, от които се състои (а именно паричната компенсация на производителите на електрическа енергия, приоритетното въвеждане в експлоатация и задължението за купуване на местни въглища).
 —
 Трето правно основание, изведено от нарушение на предвиденото в член 296 от ДФЕС задължение за мотивиране, тъй като Комисията не е посочила съображенията, поради които не е анализирала съвместимостта на всички елементи на мярката.
 —
 Четвърто правно основание, изведено от нарушение на общите принципи на правото на защита и на добра администрация, които трябва да се прилагат в административното производство, тъй като Castelnou е било лишено от възможността да изложи доводите си в рамките на официалната процедура по разследване, която Комисията е трябвало да започне.
 —
 Пето правно основание, изведено от нарушение на член 106, параграф 2 ДФЕС, на Рамката на Общността за държавна помощ под формата на компенсации за обществени услуги (ОВ C 297, 2005 г., стр. 4; Специално издание на български език, 2007 г., глава 8, том 4, стр. 216) и на член 11, параграф 4 от Директива 2003/54/ЕO на Европейския парламент и на Съвета от 26 юни 2003 година относно общите правила за вътрешния пазар на електроенергия и отменяща Директива 96/92/ЕО (ОВ L 176, стр. 37; Специално издание на български език, 2007 г., глава 12, том 2, стр. 61), като се има предвид, че (i) мярката не е обоснована от наличието на опасност по отношение на снабдяването с електрическа енергия и (ii) дори да съществува опасност по отношение на снабдяването с електрическа енергия (quod non), мярката при всяко положение е непропорционална спрямо целта за осигуряване на снабдяването с електрическа енергия


text:
и следователно е незаконосъобразна.
 —
 Шесто правно основание, изведено от допусната от Комисията злоупотреба с власт, като се има предвид, че въпреки наличието на обективни, относими и съвпадащи косвени доказателства, че мярката е насочена не към гарантиране на снабдяването с електрическа енергия, а към подпомагане на минната индустрия, Комисията е основала решението за съвместимост на мотиви, за които е знаела, че не отговарят на действителността, и така е приела решението по съображения, различни от изложените мотиви.
 —
 Седмо правно основание, изведено от незаконосъобразност на решението, като се има предвид, че с приемането му Комисията е нарушила разпоредбите на ДФЕС, гарантиращи свободното движение на стоки (членове 28 ДФЕС и 34 ДФЕС) и свободата на установяване (член 49 ДФЕС).
 —
 Осмо правно основание, изведено от грешка при прилагане на правото, като се има предвид, че разрешаването на мярката нарушава определени разпоредби на вторичното право на Съюза, а именно Директива 2003/87/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 13 октомври 2003 година за установяване на схема за търговия с квоти за емисии на парникови газове в рамките на Общността и за изменение на Директива 96/61/ЕО на Съвета (ОВ L 275, стр. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 10, стр. 78), изменена с Директива 2009/29/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 23 април 2009 година (ОВ L 140, стр. 63), Директива 2005/89/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 18 януари 2006 година относно мерки за гарантиране сигурност на доставките на електрическа енергия и инфраструктурните инвестиции (ОВ L 33, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 13, том 51, стр. 309) и Регламент (ЕО) No 1407/2002 на Съвета от 23 юли 2002 година относно държавните помощи за въгледобивната промишленост (ОВ L 205, стр. 1, Специално издание на български език, глава 8, том 1, стр. 124).


text:
 3.12.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 355/7
 Решение на Съда (трети състав) от 13 октомври 2011 г. — Deutsche Post AG, Федерална република Германия/Европейска комисия
 (Дело C-463/10 и C-475/10 P) (1)
 (Обжалване - Държавни помощи - Регламент (ЕО) No 659/1999 - Член 10, параграф 3 - Решение, съдържащо разпореждане за предоставяне на информация - Обжалваем акт по смисъла на член 263 ДФЕС)
 2011/C 355/10
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподатели: Deutsche Post AG (представители: J. Sedemund и T. Lübbig, Rechtsanwälte), Федерална република Германия (представители: T. Henze, J. Möller и N. Graf Vitzthum)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: B. Martenczuk и T. Maxian Rusche)
 Предмет
 Жалба срещу Определение на Общия съд (първи състав) от 14 юли 2010 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-570/08), с което Общият съд уважава направеното от Комисията възражение за недопустимост и така отхвърля като недопустима жалбата за отмяна на решението, съдържащо се в писмото на Комисията от 30 октомври 2008 г., за разпореждане за представяне на информация в производството относно държавна помощ в полза на Deutsche Post AG — Неправилно тълкуване на понятието „обжалваем акт“ по смисъла на член 230 ЕО — Неотчитане на естеството и на правните последици на обжалвания акт — Нарушение на принципа на ефективна съдебна защита
 Диспозитив
 1.
 Отменя Определение на Общия съд на Европейския съюз от 14 юли 2010 г. по дело Deutsche Post/Комисия (T-570/08) и Определение на Общия съд на Европейския съюз от 14 юли 2010 г. по дело Германия/Комисия (T-571/08).
 2.
 Отхвърля възраженията за недопустимост, повдигнати от Европейската комисия пред Общия съд на Европейския съюз.
 3.
 Връща делата за ново разглеждане от Общия съд на Европейския съюз, за да се произнесе по исканията на Deutsche Post AG (T-570/08) и на Федерална република Германия (T-571/08) за отмяна на решението на Комисията от 30 октомври 2008 г. относно разпореждане за предоставяне на информация от Федерална република Германия в производство за държавна помощ в полза на Deutsche Post AG.
 4.
 Съдът не се произнася по съдебните разноски.
 (1) ОВ C 328, 4.12.2010 г.


text:
 11.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 300/12
 Жалба, подадена на 25 април 2017 г. от Mast-Jägermeister SE срещу решението, постановено от Общия съд (осми състав) на 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, Mast-Jägermeister SE/Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 (Дело C-217/17 P)
 (2017/C 300/15)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Mast-Jägermeister SE (представител: C. Drzymalla, Rechtsanwalt)
 Друга страна в производството: Служба на Европейския съюз за интелектуална собственост
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Съда:
 —
 да отмени изцяло решението на Общия съд от 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, с което жалбата е отхвърлена и жалбоподателят е осъден да заплати съдебните разноски,
 —
 в случай, че жалбата бъде приета за основателна, да уважи първото и третото от исканията, направени пред първата инстанция.
 Основания и основни доводи
 Жалбата е срещу решението на Общия съд от 9 февруари 2017 г. по дело T-16/16, с което Общият съд е разгледал изискванията относно представянето на промишлен дизайн с оглед определянето на дата на подаване що се отнася по-конкретно до заявки за регистрация на промишлен дизайн No 002683615-0001 и 002683615-002 (чаша).
 Твърди се, че обжалваното съдебно решение нарушава член 46, параграфи 2 и 3 от Регламент No 6/2002, разгледан във връзка с членове 36 и 38 от същия регламент, доколкото Общият съд е приел, че от духа и целта на тези разпоредби следва, че заявките за регистрация не трябва да се разглеждат като заявки за регистрация на промишлен дизайн на Общността, когато EUIPO счита, че е налице неяснота или двусмислие по отношение на предмета на защита в заявките за регистрация на промишлен дизайн. От важността на датата на подаване за заявителя следвало обаче, че представянето на промишления дизайн не може да бъде подчинено на стриктни изисквания и че с оглед на определянето на датата на подаване по смисъла на член 38 от Регламент No 6/2002, член 36, параграф 1, буква в) изисква единствено физическа годност на представянето на промишления дизайн да бъде възпроизвеждан.
 Противно на приетото от Общия съд, от член 4, параграф 1, буква д) от Регламент No 2245/2002, разгледан във връзка с член 10, параграф 1, буква в) и параграф 2 от този регламент не следвало нещо по-различно. Доколкото от тези разпоредби следвало, че представянето на промишления дизайн трябва да бъде с качество, което да позволява всички подробности от предмета, за който се търси закрила, да се открояват ясно, тези разпоредби се отнасят единствено до физическата годност на представянето да бъде възпроизвеждано. Това важало особено като се има предвид фактът, че единствен заявителят може да определи предмета на заявката за регистрация, тоест това, за което се иска защитата. Най-сетне, окончателният обхват на защитата на промишлен дизайн се определял единствено и изключително от сезираната с иск за фалшифициране юрисдикция.
 Доколкото регистрацията на промишлен дизайн би могла да създаде правна несигурност що се отнася до представянето му, регистрацията може да бъде отказана, но не и определянето на дата на подаване, която е много важна за заявителя, предвид правилата на член 4, буква A от Парижката конвенция относно приоритета, произтичащ


text:
от първоначалната молба.
 В този контекст, Общият съд пренебрегнал недвусмисления текст на диференцираните правила на член 46, параграфи 2 и 3. Съгласно член 46, параграф 2 от Регламент No 6/2002, само когато нередностите се отнасят до условията, посочени в член 36, параграф 1 от Регламент No 6/2002, дадена заявка не може да се разглежда като заявка за промишлен дизайн на Общността. Все пак, що се отнася до представянето на промишления дизайн, член 36, параграф 1 от посочения регламент изисквал единствено това представяне да бъде годно да бъде възпроизвеждано. Съгласно член 46, параграф 3 от Регламент No 6/2002, други нередности, по-специално тези, произтичащи от прилагането на Регламент No 2245/2002, могат да доведат единствено до отхвърляне на заявката, след определяне на дата на подаване. Това следвало от препращането в член 46, параграф 3 към член 45, параграф 2, буква а), разгледан във връзка с член 36, параграф 5 от Регламент No 5/2002.


text:
 11.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 173/7
 Преюдициално запитване, отправено от Tribunale di Trani (Италия) на 1 април 2011 г. — Cosimo Damiano Vino/Poste Italiane SpA
 (Дело C-161/11)
 2011/C 173/13
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale di Trani
 Страни в главното производство
 Ищец: Cosimo Damiano Vino
 Ответник: Poste Italiane SpA
 Преюдициални въпроси
 а)
 Допуска ли основният принцип на недопускане на дискриминация и на равенство, прогласен в общностното право, национална правна уредба (като съдържащата се в член 2, параграф 1а от законодателния декрет 368/2001), която въвежда в италианския правен ред „акаузална“ хипотеза, която поставя служителите на Poste Italiane SpA, както и други предприятия от същия или от друг сектор, в по-неизгодно положение спрямо това дружество?
 б)
 Ако отговорът на предходния въпрос е утвърдителен, има ли задължение националният съд да не взема под внимание (или да не прилага) националната правна уредба, която е в противоречие с общностното право?


text:
 11.9.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 246/32
 Преюдициално запитване, отправено от Rechtbank Amsterdam (Нидерландия) на 8 юли 2010 г. — A. Salemink/Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (UWV)
 (Дело C-347/10)
 ()
 2010/C 246/53
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Rechtbank Amsterdam
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: A. Salemink
 Ответник: Raad van bestuur van het Uitvoeringsinstituut werknemersverzekeringen (UWV)
 Преюдициален въпрос
 В противоречие ли е с разпоредбите на правото на Европейската общност, чиято цел е да способстват свободното придвижване на работници, и по-специално на раздели I и II от Регламент No 1408/71 (1), както и на членове 39 и 299 ЕО (понастоящем член 45 от ДФЕС и член 52 ДЕС във връзка с член 355 ДФЕС), ситуация, в която работник, предоставящ работна сила извън територията на Нидерландия — на съоръжение, фиксирано върху нидерландския континентален шелф — в полза на работодател със седалище в Нидерландия, не е осигуряван в съответствие с националното законодателство относно осигуряването на работници единствено поради факта, че не живее в Нидерландия, а в друга държава членка (в конкретния случай — Испания), независимо че има нидерландско гражданство и разполага с възможност да се осигурява доброволно при условия, които са по същество идентични, като приложимите при задължителното осигуряване?
 (1) Регламент (ЕИО) No 1408/71 на Съвета от 14 юни 1971 година за прилагането на схеми за социално осигуряване на заети лица и членове на техните семейства, които се движат в рамките на Общността (ОВ L 149, стр. 2; Специално издание на български език, 2007 г., глава 5, том 1, стр. 26).


text:
 28.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 129/25
 Жалба, подадена на 27 януари 2014 г. — Stührk Delikatessen Import/Комисия
 (Дело T-58/14)
 2014/C 129/32
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Stührk Delikatessen Import GmbH & Co. KG (Марне, Германия) (представител: J. Sparr, Rechtsanwalt)
 Ответник: Европейска комисия
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска от Общия съд:
 —
 да отмени Решение C (2013) 8286 окончателен на Комисията от 27 ноември 2013 г. по дело AT.39633 — скариди, връчено на жалбоподателя на 29 ноември 2013 г., в частта, в която се отнася до жалбоподателя,
 —
 при условията на евентуалност да отмени изцяло наложената на жалбоподателя глоба,
 —
 при условията на евентуалност спрямо предходното искане да намали размера на наложената на жалбоподателя глоба и да определи глоба, която да не надвишава 188 300 EUR,
 —
 да осъди ответника да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си, жалбоподателят посочва по-конкретно следното:
 —
 Комисията неправилно е приела, че жалбоподателят е участвал в глобален картел в Нидерландия, Белгия, Франция и Германия, тъй като той е взел предвид единствено цените, дадени от две предприятия със значителна пазарна сила за потребител от северна Германия и следователно е участвал единствено в антиконкурентно споразумение, което е тясно ограничено в географски и материален план.
 —
 жалбоподателят твърди, че нито е подкрепял, нито е знаел за установените от Комисията споразумения между другите участници за цени, количества или за разпределяне на клиентелата на пазарите в Нидерландия, Белгия и Франция.
 —
 жалбоподателят изтъква, че Комисията не е взела предвид част от правилно установените факти, а друга част е преценила неправилно въпреки тяхната дата и съдържание. В този контекст жалбоподателят подчертава също, че при определянето на размера на глобата не са взети предвид редица смекчаващи обстоятелства.
 —
 по-нататък жалбоподателят счита, че Насоките на Комисията от 2006 г. за определянето на глобите и тяхното прилагане са незаконни и противоречат на принципа на законоустановеност, както и на установените от законодателя рамки за определяне на размера на глобата.
 —
 при условията на евентуалност жалбоподателят посочва, че в спорното производство Комисията съществено се отклонява от метода, предвиден в Насоките за определянето на глобите. По този начин тя не е отчела обстоятелството, че с издаването на тези насоки самата тя е обвързана от тях и е надвишила предоставения ѝ обхват на свободна преценка. Освен това в настоящото производство Комисията произволно е определила глобите на участниците, а на основните участници и подбудителите на установения от нея глобален картел е предоставила по-големи намаления, отколкото на жалбоподателя, въпреки собствените ѝ констатации за съответната тежест на нарушенията.


text:
 1.5.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/2
 Решение на Съда (голям състав) от 3 март 2009 г. — Комисия на Европейските общности/Кралство Швеция
 (Дело C-249/06) (1)
 (Неизпълнение на задължения от държава-членка - Нарушение на член 307, втора алинея ЕО - Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата-членка към Европейския съюз, и Договора за ЕО - Споразумения в областта на инвестициите, сключени от Кралство Швеция с Република Аржентина, Република Боливия, Република Кот д'Ивоар, Арабска република Египет, Хонг Конг, Република Индонезия, Китайската народна република, Република Мадагаскар, Малайзия, Ислямска република Пакистан, Република Перу, Република Сенегал, Демократична социалистическа република Шри Ланка, Тунизийска република, Социалистическа република Виетнам, Република Йемен и бившата Социалистическа федеративна република Югославия)
 2009/C 102/03
 Език на производството: шведски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: C. Tufvesson, B. Martenczuk и H. Støvlbæk)
 Ответник: Кралство Швеция (представители: A. Falk и K. Wistrand)
 Встъпили страни в подкрепа на ответника: Република Литва (представител: D. Kriaučiūnas), Република Унгария (представители: J. Fazekas, K. Szíjjártó и M. Fehér), Република Финландия (представители: A. Guimaraes-Purokoski и J. Heliskoski)
 Предмет
 Неизпълнение на задължения от държава-членка — Нарушение на член 307, втора алинея ЕО — Неприемане на подходящите мерки за премахване на несъответствията между двустранните споразумения, сключени с трети страни преди присъединяването на държавата-членка към Европейските общности, и Договора за ЕО — Двустранни споразумения в областта на инвестициите, сключени от Кралство Швеция със Социалистическа република Виетнам и други шестнадесет страни
 Диспозитив
 1)
 Като не е предприело подходящите мерки, за да премахне несъответствията във връзка с разпоредбите в областта на капиталовите трансфери, съдържащи се в споразуменията за инвестиции, сключени с Република Аржентина, Република Боливия, Република Кот д'Ивоар, Арабска република Египет, Хонг Конг, Република Индонезия, Китайската народна република, Република Мадагаскар, Малайзия, Ислямска република Пакистан, Република Перу, Република Сенегал, Демократична социалистическа република Шри Ланка, Тунизийска република, Социалистическа република Виетнам, Република Йемен и бившата Социалистическа федеративна република Югославия, Кралство Швеция не е изпълнило задълженията си по член 307, втора алинея ЕО.
 2)
 Осъжда Кралство Швеция да заплати съдебните разноски.
 3)
 Република Литва, Република Унгария и Република Финландия понасят направените от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 178, 29.7.2006 г.


text:
 26.2.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/22
 Преюдициално запитване, отправено от Cour constitutionnelle (Белгия) на 3 декември 2010 г. — Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Pétitions-Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL/Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale
 (Дело C-567/10)
 2011/C 63/39
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour constitutionnelle
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Inter-Environnement Bruxelles ASBL, Pétitions-Patrimoine ASBL, Atelier de Recherche et d'Action Urbaines ASBL
 Ответник: Gouvernement de la Région de Bruxelles-Capitale
 Преюдициални въпроси
 1.
 Следва ли определението за „планове и програми“, съдържащо се в член 2, буква a) от Директива 2001/42/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 27 юни 2001 година относно оценката на последиците на някои планове и програми върху околната среда (1), да се тълкува в смисъл, че от приложното поле на тази директива се изключва процедура за пълна или частична отмяна на план като тази по отношение на подробен устройствен план, уредена в членове 58—63 от Code bruxellois de l'Aménagement du Territoire?
 2.
 Трябва ли изразът „които се изискват“, съдържащ се в член 2, буква a) от същата директива, да се разбира в смисъл, че от определението за „планове и програми“се изключват планове — които действително са предвидени в законови разпоредби, но чието приемане не е задължително — като уредените в член 40 от Code bruxellois de l'Aménagement du Territoire подробни устройствени планове?
 (1) ОВ L 197, стр. 30.


text:
 7.4.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 102/21
 Жалба, подадена на 30 януари 2014 г. — Европейски парламент/Съвет на Европейския съюз
 (Дело C-48/14)
 2014/C 102/30
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Европейски парламент (представители: L. Visaggio и J. Rodrigues)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени Директива 2013/51/Евратом на Съвета от 22 октомври 2013 година за определяне на изисквания за защита на здравето на населението по отношение на радиоактивни вещества във водата, предназначена за консумация от човека (1);
 —
 да се осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 Парламентът повдига три основания в подкрепа на жалбата си.
 На първо място Парламентът поддържа, че изборът на правно основание от Съвета е погрешен, тъй като мерките — предмет на обжалваната директива, попадат в предоставената компетентност на Съюза в областта на защитата на околната среда, посочена в член 192 ДФЕС. Следователно тези мерки е трябвало да бъдат постановени въз основа на този член, съобразно обикновената законодателна процедура, а не въз основа на членове 31 и 32 EA.
 На второ място Парламентът изтъква, че обжалваната директива накърнява правната сигурност, доколкото установява правила за контрол и анализ, които се наслагват върху вече действащите такива по силата на Директива 98/83/ЕО (2).
 На последно място Парламентът счита, че с приемането на обжалваната директива Съветът е нарушил принципа на лоялно сътрудничество между институциите, посочен в член 13, параграф 2 ДЕС.
 (1) ОВ L 296, стр. 12.
 (2) Директива 98/83/ЕО на Съвета от 3 ноември 1998 г., за качеството на водите, предназначени за консумация от човека (OВ L 330, стp. 32; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 4, стр. 255).


text:
 4.7.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 153/43
 Жалба, подадена на 17 април 2009 г. — Four Ace International/СХВП (skiken)
 (Дело T-156/09)
 2009/C 153/84
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Four Ace International Ltd (представител: G. Uphoff, Rechtsanwalt)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни)
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на четвърти апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 6 февруари 2009 г. по преписка No R 519/2008-4, за което е направено уведомление на 11 февруари 2009 г., относно заявка за регистрация на марка на Общността No 5 819 371, както и да се промени то, така че регистрацията да включва също следните стоки и услуги: клас 39 — организиране на пътувания и клас 41 — образование, обучение, развлечение, спортна и културна дейност,
 —
 да се осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Марка на Общността, предмет на спора: словната марка „skiken“ за услуги от класове 35, 39, 41 и 43.
 Решение на проверителя: частично отхвърляне на заявката.
 Решение на апелативния състав: частично отхвърляне на жалбата.
 Изложени правни основания: Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) и в) от Регламент No 40/94 (понастоящем член 7, параграф 1, буква б) и в) от Регламент (ЕО) No 207/2009 (1)), тъй като заявената марка има необходимия отличителен характер и не съществува необходимост да бъде оставена за свободно ползване.
 (1) Регламент (ЕО) No 207/2009 на Съвета от 26 февруари 2009 година относно марката на Общността (ОВ 2009 г., L 78, стр. 1).


text:
 8.9.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 303/11
 Преюдициално запитване от Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság (Унгария), постъпило на 27 май 2014 г. — Robert Michal Chmielewski/Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 (Дело C-255/14)
 2014/C 303/15
 Език на производството: унгарски
 Запитваща юрисдикция
 Kecskeméti Közigazgatási és Munkaügyi Bíróság
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Robert Michal Chmielewski
 Ответник: Nemzeti Adó- és Vámhivatal Dél-alföldi Regionális Vám- és Pénzügyőri Főigazgatósága
 Преюдициални въпроси
 1)
 Отговаря ли размерът на глобата, наложена като административна санкция на основание член 5/А от Закон No XLVIII от 2007 г. за изпълнение на Регламент No 1889/2005 на Европейския парламент и на Съвета от 26 октомври 2005 година относно контрола на пари в брой, които се внасят и изнасят от Общността (1) (наричан по-нататък „националният закон за изпълнение“), на изискването, съдържащо се в член 9, параграф 1 от същия регламент, съгласно което предвидените в националното право санкции трябва да бъдат ефективни, възпиращи и същевременно съразмерни [...] с извършеното нарушение и с преследваната цел?
 2)
 Не противоречи ли член 5/А от националния закон за изпълнение, поради определения в него размер на глобите, на забраната за прикрити ограничения [...] на свободното движение на капитали, предвидена в Договора за Европейския съюз и в член 65, параграф 3 от Договора за функционирането на Европейския съюз?
 (1) ОВ L 309, стр. 9; Специално издание на български език, 2007 г., глава 19, том 7, стр. 238.


text:
 17.3.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 80/23
 Жалба, подадена на 17 януари 2012 г. — Bauer/СХВП- BenQ Materials (Daxon)
 (Дело T-29/12)
 2012/C 80/39
 Език на жалбата: немски
 Страни
 Жалбоподател: Erika Bauer (Schaufling, Германия) (представител: A. Merz, Rechtsanwältin)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: BenQ Materials Corp. (Gueishan Taoyuan, Тайван)
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят иска:
 —
 да се отмени изцяло решението на втори апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 9 ноември 2011 г. (преписка R 2191/2010-2),
 —
 да се осъди СХВП за заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: BenQ Materials Corp.
 Марка на Общността, предмет на спора: Словна марка „Daxon“ за стоки от класове 3, 5 и 10
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: Словна марка „DALTON“ за стоки и услуги от класове 3, 5, 18, 25, 35, 41 и 44
 Решение на отдела по споровете: Отхвърля възражението
 Решение на апелативния състав: Отхвърля жалбата
 Изложени правни основания: Нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент No 207/2009, тъй като съществува вероятност от объркване на конфликтните марки.


text:
 18.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 121/11
 Преюдициално запитване от Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio (Италия), постъпило на 19 декември 2016 г. — Bluebell Partners Limited/Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 (Дело C-657/16)
 (2017/C 121/16)
 Език на производството: италиански
 Запитваща юрисдикция
 Tribunale Amministrativo Regionale per il Lazio
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Bluebell Partners Limited
 Ответник: Commissione Nazionale per le Società e la Borsa (Consob)
 Преюдициален въпрос
 Допуска ли член 5, параграф 4, първа и втора алинея от Директива 2004/25/EО на Европейския парламент и на Съвета от 21 април 2004 година относно предложенията за поглъщане (1), във връзка с общите принципи, установени в член 3, параграф 1 от същата директива, както и с правилното прилагане на общите принципи на защита на оправданите правни очаквания, пропорционалност, разумност, прозрачност и недопускане на дискриминация, национална разпоредба като член 106, параграф 3, буква d), подточка 2) от Законодателен декрет No 58 от 24 февруари 1998 г. (Единен текст на разпоредбите в областта на финансовото посредничество по смисъла на членове 8 и 21 от Закон No 52 от 6 февруари 1996 г.) и последващите му изменения, и като член 47 octies от решение No 11971 от 14 май 1999 г. на Commissione Nazionale per le Società e la Borsa — Consob (Правилник за прилагане на Законодателен декрет No 58 от 24 февруари 1998 г. относно правната уредба за емитентите) и последващите му изменения, в частта, в която посочените разпоредби, овластявайки Consob да увеличава цената на публичните предложения за поглъщане по посочения член 106 при установено тайно споразумение между предложителя или лицата, които действат съгласувано с него, и един или повече продавачи, само посочват критерия на „установената цена“, без да уточняват параметрите и критериите за това установяване?
 (1) ОВ L 142, 2004 г., стр. 12; Специално издание на български език, 2007 г., глава 17, том 2, стр. 44.


text:
 22.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 301/59
 Жалба, подадена на 3 октомври 2008 г. — Timsas/Комисия
 (Дело T-453/08)
 (2008/C 301/97)
 Език на производството: италиански
 Страни
 Жалбоподател: Timsas Srl (Arezzo, Италия) (представители: D. Dodaro, avvocato, S. Pinna, avvocato, S. Cianciullo, avvocato)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението в частта, която:
 а)
 установява, че„държавните помощи, отпуснати на основание на Регионален закон No 9 от 1998 г., неправомерно приведен в изпълнение от Италия с решение No 33/6 и с първото обявление, са несъвместими с общия пазар, освен ако бенефициера на помощта не е подал молба за помощ въз основа на този режим, преди извършването на работите по проект за първоначални инвестиции“ (член 1 от решението); (неофициален превод)
 б)
 нарежда „Италианската Република да пристъпи към възстановяване от бенефициентите на несъвместимите помощи, отпуснати на основание на режима посочен в член 1“ (член 2, параграф 1 от решението); (неофициален превод)
 в)
 предвижда „Италианската Република да отмени всички плащания, извършени в изпълнение на помощта по силата на режима, посочен в член 1, считано от датата на приемане на настоящото решение“ (член 2, параграф 4 от решението). (неофициален превод)
 —
 Жалбоподателят иска, също така, да се осъди Комисията да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Решението, което се обжалва в настоящото производство е същото като по дело T-394/08 Регион Сардиния/Комисия, по дело T-408/08 S.F. Turistico Inmobiliare/Комисия и по дело T-436/08 Studio Vacanze/Комисия.
 Правните основания и основните доводи са сходни с посочените в тези дела.


text:
 22.8.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 305/35
 Определение на Общия съд от 13 юни 2016 г. — GABO:mi/Комисия
 (Дело T-588/15) (1)
 ((Седма рамкова програма за научни изследвания, технологично развитие и демонстрационни дейности (2007-2013) - Споразумения за отпускане на безвъзмездни средства - Спиране на плащанията - Отмяна на спирането - Липса на основание за произнасяне))
 (2016/C 305/49)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG (Мюнхен, Германия) (представители: M. Ahlhaus и C. Mayer, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: R. Lyal и M. Siekierzyńska)
 Предмет
 Искане на основание член 263 ДФЕС за отмяна, първо, на решения на Комисията от 29 юли и от 19 август 2015 г. за спиране на всички плащания, които се извършват от дирекции E „Здравеопазване“ и F „Биоикономика“ към Генерална дирекция (ГД) „Научни изследвания и иновации“ в полза на жалбоподателя, второ, на решение на Комисията от 25 август 2015 г., с което на координатора на проекта Biofector се разпорежда да не прехвърля никакви суми на жалбоподателя в рамките на посочения проект, трето, на решение на Комисията от 28 2015 г., с което се продължава спирането на плащанията от дирекция E към ГД „Научни изследвания и иновации“, четвърто, на решение на Комисията от 15 септември 2015 г., с което на координаторите на проекти „The hip trial“ и EU-CERT-ICD се разпорежда да не прехвърлят никакви суми на жалбоподателя в рамките на посочените проекти, пето, на решение на Комисията от 5 октомври 2015 г., адресирано до координатора на проект NENO, с което разходите на жалбоподателя се приемат за недопустими и вследствие на това се коригират плащанията, които му се дължат, шесто, на решение на Комисията от 14 октомври 2015 г., адресирано до координатора на проект Procardio, за спиране на плащанията от дирекция G „Енергетика“ към ГД „Научни изследвания и иновации“, които са предназначени за жалбоподателя, седмо, на решения на Комисията от 23 октомври и от 6 ноември 2015 г., приети в изпълнение на горепосоченото решение от 28 август 2015 г. и адресирани до координаторите на проекти LENA и Re-liver, и осмо, на решение на Комисията от 11 ноември 2015 г., адресирано до координатора на проект ENS@T—Cancer, с което разходите на жалбоподателя се приемат за недопустими и вследствие на това се коригират плащанията, които му се дължат.
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.
 2)
 GABO:mi Gesellschaft für Ablauforganisation:milliarium mbH & Co. KG и Европейската комисия понасят направените от всеки от тях съдебни разноски.
 (1) ОВ C 27, 25.1.2016 г.


text:
 17.4.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 100/49
 Жалба, подадена на 29 януари 2010 г. — El Corte Inglés/СХВП — Pucci International (PUCCI)
 (Дело T-39/10)
 2010/C 100/74
 Език на жалбата: английски
 Страни
 Жалбоподател: El Corte Inglés, S.A. (Мадрид, Испания) (представители: M. López Camba, J. Rivas Zurdo и E. Seijo Veiguela, lawyers)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Друга страна в производството пред апелативния състав: Emilio Pucci International B.V. (Baarn, Нидерландия)
 Искания на жалбоподателя
 —
 да се отмени Решение на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) от 29 октомври 2009 г. по преписка No R 173/2009-1,
 —
 да се осъди ответникът да заплати направените от жалбоподателя разноски,
 —
 да се осъди другата страна в производството пред апелативния състав да заплати направените от жалбоподателя разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Заявител на марката на Общността: другата страна в производството пред апелативния състав
 Марка на Общността, предмет на спора: словна марка „PUCCI“ за стоки от класове 3, 9, 14, 18, 25 и 28
 Притежател на марката или знака, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: жалбоподателят
 Марка или знак, на която/който е направено позоваване в подкрепа на възражението: испанска регистрация на фигуративната марка „Emidio Tucci“за стоки от класове 3, 9, 14, 25 и 28; Испанска регистрация на словната марка „E. Tucci“ за стоки от клас 25; заявка за регистрация на фигуративна марка „Emidio Tucci“ като марка на Общността, по-специално за стоки от класове 3, 9, 14, 25 и 28
 Решение на отдела по споровете: възражението е отхвърлено изцяло.
 Решение на апелативния състав: жалбата е отхвърлена.
 Изложени правни основания: нарушение на член 8, параграф 1, буква б) от Регламент 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав неправилно е приел, че не съществува вероятност от объркване между разглежданите марки; нарушение на член 8, параграф 5 от Регламент 207/2009 на Съвета, тъй като апелативният състав не е приел, че условията за прилагането на тази разпоредба са изпълнени, макар че по-ранната марка се ползва с реноме в Испания за свързани с модата изделия и използването на сходен знак от трета страна би увредило това реноме и би извлякло неоснователно полза от него.


text:
 24.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 239/17
 Решение на Съда (шести състав) от 17 май 2017 г. — Португалска република/Европейска комисия
 (Дело C-338/16 P) (1)
 ((Обжалване - ЕФГЗ и ЕЗФРСР - Решение за изпълнение на Европейската комисия - Уведомяване на адресата - Последваща поправка на формата на отпечатване на приложението - Публикуване на решението в Официален вестник на Европейския съюз - Срок за обжалване - Начален момент - Просрочие - Недопустимост))
 (2017/C 239/22)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Португалска република (представители: L. Inez Fernandes, M. Figueiredo, J. Saraiva de Almeida и P. Estêvão)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Triantafyllou и M. França)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Португалската република да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 326, 5.9.2016 г.


text:
 16.6.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 184/28
 Определение на Общия съд от 2 април 2014 г. — Interbev/Комисия
 (Дело T-18/12) (1)
 ((Държавни помощи - Дейности, провеждани от Interbev - Финансиране чрез доброволни вноски, на които е придаден задължителен характер - Решение, с което схемата за помощи се обявява за съвместима с вътрешния пазар - Оттегляне на решението - Липса на основание за произнасяне))
 2014/C 184/49
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Association nationale interprofessionnelle du bétail et des viandes (Interbev) (Париж, Франция) (представители: P. Morrier и A. Bouviala, avocats)
 Ответник: Европейска комисия (представители: първоначално B. Stromsky и S. Thomas, впоследствие B. Stromsky)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение 2012/131/ЕС на Комисията от 13 юли 2011 г. относно вноските в полза на Interbev (ОВ L 59, стр. 14).
 Диспозитив
 1)
 Липсва основание за произнасяне по настоящата жалба.
 2)
 Осъжда Европейската комисия да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 80, 17.3.2012 г.


text:
 12.10.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 337/44
 Жалба, подадена на 25 август 2015 г. — Volkswagen/СХВП (ConnectedWork)
 (Дело T-491/15)
 (2015/C 337/50)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Volkswagen AG (Wolfsburg, Германия) (представител: U. Sander, адвокат)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 Данни за производството пред СХВП
 Спорна марка: словна марка на Общността „ConnectedWork“ — заявка за регистрация No 13 011 267
 Обжалвано решение: решение на пети апелативен състав на СХВП от 29 юни 2015 г. по преписка R 160/2015-5
 Искания
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени обжалваното решение,
 —
 да осъди СХВП да заплати съдебните разноски.
 Изложени основания
 —
 Нарушение на член 7, параграф 1, буква б) във връзка с член 7, параграф 2 от Регламент No 207/2009,
 —
 Нарушение на член 75 от Регламент No 207/2009.


text:
 8.11.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 285/40
 Определение на Първоинстанционния съд от 10 септември 2008 г. — Município de Gondomar/Комисия
 (Дело T-324/06) (1)
 (Жалба за отмяна - Кохезионен фонд - Регламент (ЕО) No 1164/94 - Отмяна на финансова помощ - Липса на пряко засягане - Недопустимост)
 (2008/C 285/73)
 Език на производството: португалски
 Страни
 Жалбоподател: Município de Gondomar (Португалия) (представители: J. da Cruz Vilaça, D. Choussy и L. Pinto Monteiro, avocats)
 Ответник: Комисия на Европейските общности (представители: P. Guerra e Andrade и A. Weimar)
 Предмет
 Искане за отмяна на Решение С (2006) 3782 на Комисията от 16 август 2006 г. за отмяна на помощта, отпусната по линия на Кохезионния фонд за проект No 9/10/61/017, озаглавен „Оздравяване на Grande Porto/Sul — Subsistema de Gondomar“.
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата като недопустима.
 2.
 Município de Gondomar понася направените от него съдебни разноски, както и тези на Комисията, включително разноските по обезпечителното производство.
 (1) ОВ C 326, 30.12.2006 г.


text:
 26.1.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 26/13
 Решение на Съда (трети състав) от 29 ноември 2012 г. — Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейска комисия
 (Дело C-416/11 P) (1)
 (Обжалване - Директива 92/43/ЕИО - Опазване на естествените местообитания - Списък с територии от значение за Общността в Средиземноморския биогеографски регион - Включване в списъка на територия, предложена от Кралство Испания - Територия, за която се твърди, че е зона на британски териториални води в Гибралтар и зона на открито море - Жалба за отмяна - Акт с чисто потвърдителен характер)
 2013/C 26/22
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия (представители: S. Ossowski, подпомаган от D. Wyatt QC, V. Wakefield, Barrister)
 Друга страна в производството: Европейска комисия (представители: D. Recchia и K. Mifsud-Bonnici)
 Встъпила страна, подпомагаща Комисията: Кралство Испания (представители: N. Díaz Abad и A. Rubio González)
 Предмет
 Жалба срещу Определението на Общия съд (седми състав) от 24 май 2011 г. по дело T-115/10, Обединено кралство Великобритания и Северна Ирландия/Европейска комисия, с което Общият съд е обявил за недопустима жалба, с която се иска частична отмяна на Решение 2010/45/ЕО на Комисията от 22 декември 2009 година за приемане, съгласно Директива 92/43/ЕИО на Съвета, на трети актуализиран списък с територии от значение за Общността в Средиземноморския биогеографски регион [нотифицирано под номер C(2009) 10406], в частта, в която то съдържа в списъка територия, наречена „Estrecho Oriental“(ES6120032), предложена от Испания, която включвала зона на британски териториални води и зона на открито море
 Диспозитив
 1.
 Отхвърля жалбата.
 2.
 Осъжда Обединеното кралство Великобритания и Северна Ирландия да заплати съдебните разноски.
 3.
 Кралство Испания понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 298, 8.10.2011 г.


text:
 4.7.2016
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 243/15
 Преюдициално запитване от Bundesgerichtshof (Германия), постъпило на 14 март 2016 г. — Verband Sozialer Wettbewerb e.V./DHL Paket GmbH
 (Дело C-146/16)
 (2016/C 243/16)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Bundesgerichtshof
 Страни в главното производство
 Ищец: Verband Sozialer Wettbewerb e.V.
 Ответник: DHL Paket GmbH
 Преюдициални въпроси
 1)
 Трябва ли информацията за седалището и адреса на управление, географския адрес и самоличността на търговеца, по смисъла на член 7, параграф 4, буква б) от Директива 2005/29/ЕО (1) да бъде посочена още в рекламата на конкретни продукти в печатна медия, дори когато потребителите придобиват рекламираните продукти единствено чрез посочен в рекламата уебсайт на рекламиращото предприятие и могат лесно да получат изискваната от член 7, параграф 4 от Директивата информация на или чрез този уебсайт?
 2)
 За отговора на първия въпрос има ли значение дали рекламиращото в печатна медия предприятие рекламира продажба на собствени продукти и за изискваната от член 7, параграф 4 от Директива 2005/29/ЕО информация препраща директно към своя собствен уебсайт или рекламата се отнася до продукти, които се продават от други предприятия на интернет платформа на рекламодателя, а потребителите могат да получат информацията по член 7, параграф 4 от Директивата едва след една или повече допълнителни стъпки (кликвания) чрез електронна препратка към интернет сайтовете на тези други предприятия, която фигурира единствено на посочен в рекламата уебсайт, а именно, този на оператора на платформата за продажба?
 (1) Директива 2005/29/ЕО на Европейския Парламент и на Съвета от 11 май 2005 година относно нелоялни търговски практики от страна на търговци към потребители на вътрешния пазар и изменение на Директива 84/450/ЕИО на Съвета, Директиви 97/7/EО, 98/27/EО и 2002/65/EО на Европейския парламент и на Съвета, и Регламент (EО) No 2006/2004 на Европейския парламент и на Съвета (OВ L 149, стр. 22; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 14, стр. 260)


text:
 7.9.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 260/39
 Иск, предявен на 17 юли 2013 г. — Европейска комисия/Румъния
 (Дело C-406/13)
 2013/C 260/69
 Език на производството: румънски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: P. Hetsch, O. Beynet, L. Nicolae)
 Ответник: Румъния
 Искания на ищеца
 —
 Да установи, че като не е приела всички законови и административни актове, необходими за съобразяване с разпоредбите на член 3, параграфи 3 и 4, на член 4, параграф 2, на член 8, на член 9, параграфи 1—7, на член 10, параграфи 2 и 5, на член 13, параграфи 1 и 5, на член 14, параграф 4 и параграф 5, буква б), на член 16, параграф 1, на член 25, параграф 5, на член 36, параграф 9, трета алинея, на член 41, параграф 1 букви г), ж) и к), параграф 3, букви б) и г), параграф 6, букви a) и в), както и на параграфи 10—12 от същия член, на член 42, параграф 1, на член 43, параграфи 1, 4 и 8 и на член 48 от Директива 2009/73/ЕО на Европейския парламент и на Съвета от 13 юли 2009 година относно общите правила за вътрешния пазар на природен газ и за отмяна на Директива 2003/55/ЕО (1), и на точка 1 от приложение I към нея, или като във всеки случай не е нотифицирала Комисията за тези мерки, Румъния е нарушила задълженията си по член 54, параграф 1 от тази директива.
 —
 Да задължи Румъния, в съответствие с разпоредбите на член 260, параграф 3 от Договора за функционирането на ЕС, да заплати периодична имуществена санкция за всеки ден забава за нарушаване на задължението за нотифициране на всички мерки за транспониране на Директива 2009/73/ЕО в размер на 30 228,48 EUR на ден, считано от датата на произнасяне на решението по настоящото дело.
 —
 Да осъди Румъния да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директивата в националното законодателство е изтекъл на 3 март 2011 г.
 (1) ОВ L 211, стр. 94.


text:
20150731010616622015/C 270/212612015CJC27020150817BG01BGINFO_JUDICIAL20150601171711Дело C-261/15: Преюдициално запитване от Vredegerecht te Ieper (Белгия), постъпило на 1 юни 2015 г. — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey
 ---documentbreak--- C2702015BG1710120150601BG0021171171Преюдициално запитване от Vredegerecht te Ieper (Белгия), постъпило на 1 юни 2015 г. — Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV/Gregory Demey
 (Дело C-261/15)2015/C 270/21Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Vredegerecht te Ieper
 Страни в главното производство
 Ищец: Nationale Maatschappij der Belgische Spoorwegen NV
 Ответник: Gregory Demey
 Преюдициални въпроси
 Допуска ли член 6, параграф 2 (in fine) от приложение I към Регламент (ЕО) No 1371/2007 на Европейския парламент и на Съвета от 23 октомври 2007 година относно правата и задълженията на пътниците, използващи железопътен транспорт (
 1
 ), белгийските наказателноправни разпоредби, съгласно които пътник, използващ без превозен документ железопътен транспорт — при положение че този пътник не е заплатил дължимата цена за превоза и в предвидените в закона срокове — извършва престъпление, което изключва всяко договорно правоотношение, съществуващо между превозното дружество и пътувалия с железопътния транспорт, поради което на този пътник е отказана възможността да се позовава на [...] [релевантните] защитни разпоредби от правото на Европейския съюз и от националното законодателство на Белгия, за чието прилагане е необходимо да е налице (изключително) договорно правоотношение с този потребител?
 (
 1
 ) ОВ. L 315, стр. 14 и поправка в OB L 102, 21.4.2015 г., стр. 97.


text:
 10.4.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 112/25
 Преюдициално запитване от Østre Landsret (Дания), постъпило на 1 февруари 2017 г. — Koppers Denmark ApS/Skatteministeriet
 (Дело C-49/17)
 (2017/C 112/35)
 Език на производството: датски
 Запитваща юрисдикция
 Østre Landsret
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Koppers Denmark ApS
 Ответник: Skatteministeriet
 Преюдициални въпроси
 1)
 Следва ли член 21, параграф 3 от Директива 2003/96/ЕО (1) на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията да се тълкува в смисъл, че потреблението на произведени на място енергийни продукти при производството на други енергийни продукти е освободено от данъчно облагане при положения като това в главното производство, при което произведените енергийни продукти не се използват като моторни горива или горива за отопление?
 2)
 Следва ли член 21, параграф 3 от Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията да се тълкува в смисъл, че държавите членки могат да ограничат обхвата на освобождаването само до потреблението на енергиен продукт, използван при производството на еквивалентен енергиен продукт (т.е. енергиен продукт, който подобно на използвания енергиен продукт също е облагаем)?
 (1) Директива 2003/96/ЕО на Съвета от 27 октомври 2003 година относно преструктурирането на правната рамка на Общността за данъчно облагане на енергийните продукти и електроенергията (текст от значение за ЕИП) (ОВ L 283, 2003 г., стр. 51; Специално издание на български език, 2007 г., глава 9, том 2, стр. 98).


text:
 16.2.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 56/6
 Преюдициално запитване от High Court of Justice, Queen's Bench Division (Administrative Court) (Англия и Уелс) (Обединено кралство), постъпило на 1 декември 2014 г. — Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Limited, British American Tobacco UK Limited/Secretary of State for Health
 (Дело C-547/14)
 (2015/C 056/09)
 Език на производството: английски
 Запитваща юрисдикция
 High Court of Justice Queen's Bench Division (Administrative Court) (Англия и Уелс)
 Страни в главното производство
 Ищци: Philip Morris Brands SARL, Philip Morris Limited, British American Tobacco UK Limited
 Ответник: Secretary of State for Health
 Други страни: Imperial Tobacco Limited, British American Tobacco UK Limited, JT International SA, Gallaher Limited, Tann UK Limited и Tannpapier GmbH, V. Mane Fils, Deutsche Benkert GmbH & Co. KG и Benkert UK Limited, Joh. Wilh. Von Eicken GmbH
 Преюдициални въпроси
 На Съда на Европейския съюз (наричан по-нататък „Съдът“) се поставят следните преюдициални въпроси относно Директива 2014/40/ЕС (1) (наричана по-нататък „Директивата“, или „Директивата за тютюневите изделия 2“ („ДТИ2“) съгласно член 267 ДФЕС:
 Правно основание
 1.
 Невалидна ли е Директивата изцяло или частично поради това, че член 114 ДФЕС не представлява подходящо правно основание? По-специално:
 а)
 във връзка с член 24, параграф 2 от Директивата:
 i)
 доколко правилното му тълкуване позволява на държавите членки да приемат по-строги правила във връзка със „стандартизирането“ на опаковките на тютюневите изделия и
 ii)
 с оглед на това тълкуване невалиден ли е член 24, параграф 2 поради това, че член 114 ДФЕС не представлява подходящо правно основание?
 б)
 Невалиден ли е член 24, параграф 3 от ДТИ2, който позволява на държавите членки да забранят определени категории тютюневи или свързани с тях изделия при определени обстоятелства, поради това, че член 114 ДФЕС не представлява подходящо правно основание?
 в)
 Невалидни ли са следните разпоредби поради това, че член 114 ДФЕС не представлява подходящо правно основание:
 i)
 разпоредбите на дял II, глава II от ДТИ2, която се отнася до опаковане и етикетиране,
 ii)
 член 7 от ДТИ2 в частта, в която се забраняват ментолови цигари и тютюневи изделия с характерни вкусово-ароматни качества,
 iii)
 член 18 от ДТИ2, който позволява на държавите членки да забранят трансграничните продажби на тютюневи изделия от разстояние и
 iv)
 член 3, параграф 4 и член 4, параграф 5 от ДТИ2, които делегират правомощия на Комисията по отношение на равнището на емисиите?
 Пропорционалност и основни права
 2.
 Във връзка с член 13 от ДТИ2:
 а)
 правилното му тълкуване забранява ли верни и неподвеждащи изявления относно тютюневите изделия върху опаковката на изделието и
 б)
 ако е така, невалиден ли е той поради това, че нарушава принципа на пропорционалност и/или член 11 от Хартата на основните права?
 3.
 Невалидна ли е някоя или всички от следните разпоредби от ДТИ2 поради това, че нарушават принципа на пропорционалност:
 а)
 член 7, параграфи 1 и 7 в частта, в която се забранява пускането на пазара на тютюневи изделия с ментол като характерно вкусово-ароматно качество и пускането на пазара на тютюневи изделия, съдържащи овкусители в която и да е от съставните им части,
 б)
 член 8, параграф


text:
3, член 9, параграф 3, член 10, параграф 1, буква ж) и член 14 в частта, в която се налагат редица изисквания за стандартизиране на опаковките и
 в)
 член 10, параграф 1, букви а) и в) в частта, в която се изисква здравните предупреждения да покриват 65 % от външната предна и задна повърхност на потребителската опаковка и на всяка външна опаковка?
 Делегиране/изпълнение
 4.
 Невалидна ли е някоя или всички от следните разпоредби от ДТИ2 поради това, че нарушават член 290 ДФЕС:
 а)
 член 3, параграфи 2 и 4 относно максималното равнище на емисиите,
 б)
 член 4, параграф 5 относно методите за измерване на емисии,
 в)
 член 7, параграфи 5, 11 и 12 относно регулирането на съставките,
 г)
 член 9, параграф 5, член 10, параграф 1, буква е), член 10, параграф 3, член 11, параграф 6, член 12, параграф 3 и член 20, параграф 12 относно здравните предупреждения,
 д)
 член 20, параграф 11 относно забраната на електронните цигари и/или контейнерите за многократно пълнене и/или
 е)
 член 15, параграф 12 относно договорите за съхранение на данни?
 5.
 Невалидни ли са член 3, параграф 4 и член 4, параграф 5 от ДТИ2 поради това, че нарушават принципа на правна сигурност и/или делегират по недопустим начин правомощия на външни органи, спрямо които не се прилагат изискваните от правото на ЕС процесуални гаранции?
 6.
 Невалидна ли е някоя или всички от следните разпоредби от ДТИ2 поради това, че нарушават член 291 ДФЕС:
 а)
 член 6, параграф 1 относно задълженията за уведомяване,
 б)
 член 7, параграфи 2 — 4 и параграф 10 относно актовете за изпълнение във връзка със забраната на тютюневи изделия при определени обстоятелства и/или
 в)
 член 9, параграф 6 и член 10, параграф 4 относно здравните предупреждения?
 Субсидиарност
 7.
 Невалидна ли е ДТИ2, и по-специално член 7, член 8, параграф 3, член 9, параграф 3, член 10, параграф 1, буква ж), членове 13 и 14 поради неспазване на принципа на субсидиарност?
 (1) Директива 2014/40/ЕС на Европейския парламент и на Съвета от 3 април 2014 година за сближаване на законовите, подзаконовите и административните разпоредби на държавите членки относно производството, представянето и продажбата на тютюневи и свързани с тях изделия и за отмяна на Директива 2001/37/ЕО (ОВ L 127, стр. 1).


text:
 11.9.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 300/13
 Преюдициално запитване от Amtsgericht Hamburg (Германия), постъпило на 15 май 2017 г. — Ramazan Dündar и др./Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG
 (Дело C-253/17)
 (2017/C 300/16)
 Език на производството: немски
 Запитваща юрисдикция
 Amtsgericht Hamburg
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Ramazan Dündar, Carolin Wenzel, Antonia Genovese, Jan-Maximilian Mügge
 Ответник: Air Berlin plc & Co. Luftverkehrs KG
 Председателят на Съда на Европейския съюз заличи делото от регистъра на Съда с определение от 20 юни 2017 г.


text:
 26.5.2012
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 151/29
 Жалба, подадена на 22 февруари 2012 г. — Makhlouf/Съвет
 (Дело T-97/12)
 2012/C 151/49
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Rami Makhlouf (Дамаск, Сирия) (представител: E. Ruchat, avocat)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да приеме, че искането на жалбоподателя е допустимо и основателно,
 —
 вследствие на това да отмени Решение 2011/782/ОВППС от 1 декември 2011 година, както и Регламент No 36/2012 (ЕС) от 18 януари 2012 година, и последващите ги актове за изпълнение в частта, в която се отнасят до жалбоподателя,
 —
 да осъди Съвета на Европейския съюз да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на жалбата си жалбоподателят излага три правни основания, които по същество са идентични или подобни на правните основания, изложени по дело T-432/11, Makhlouf/Съвет (1).
 (1) ОВ C 290, 2011 г., стр. 13.


text:
 3.7.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 213/22
 Жалба, подадена на 27 април 2017 г. от Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA) и Armando Álvarez, S.A. срещу решението, постановено от Общия съд (трети разширен състав) на 17 февруари 2017 г. по дело T-40/15, ASPLA и Armando Álvarez/Европейски съюз
 (Дело C-222/17 P)
 (2017/C 213/29)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподатели: Plásticos Españoles, S.A. (ASPLA) и Armando Álvarez, S.A. (представители: S. Moya Izquierdo и M. Troncoso Ferrer, abogados)
 Друга страна в производството: Европейски съюз
 Искания на жалбоподателите
 —
 Да се отмени решението на Общия съд на Европейския съюз от 17 февруари 2017 г. по дело T-40/15 и да се осъди Европейският съюз да плати на жалбоподателите сумата от 3 495 038,66 EUR обезщетение за нарушението на член 47, параграф 2 от Хартата на основните права на Европейския съюз, допуснато от Общия съд на Европейския съюз, както и съответните компенсаторни лихви и лихви за забава.
 Основания и основни доводи
 1.
 Липса на мотиви и явна грешка при прилагане на правото при изчисляването на подходящата продължителност между приключването на писмената фаза на производството и откриването на неговата устна фаза.
 2.
 Грешка при прилагане на правото, свързана с преценката на лихвите върху глобата като вреди.
 3.
 Грешка при прилагане на правото във връзка с прилагането на принципа за забраната за произнасяне ultra petita.
 4.
 Нарушение на правото на защита на жалбоподателите във връзка с оценката на претърпените имуществени вреди.
 5.
 Грешка при прилагане на правото, тъй като обжалваното съдебно решение съдържа явно противоречие относно периода, за който следва да се плати обезщетение.


text:
 18.6.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 179/19
 Жалба, подадена на 21 април 2011 г. — Dagher/Съвет
 (Дело T-218/11)
 2011/C 179/33
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Habib Roland Dagher (Абиджан, Кот д’Ивоар) (представители: J.-Y. Dupeux и F. Dressen, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз
 Искания на жалбоподателя
 Жалбоподателят моли Общия съд:
 —
 да отмени Регламент за изпълнение (ЕС) No 85/2011 на Съвета от 31 януари 2001 година в частта, в която засяга жалбоподателя,
 —
 да отмени Решение 2011/71/ОВППС на Съвета от 31 януари 2011 година в частта, в която засяга жалбоподателя,
 —
 да осъди Съвета да му заплати обезщетение в размер на 40 000 EUR за претърпените неимуществени и други вреди,
 —
 да осъди Съвета да заплати всички съдебни разноски.
 Правни основания и основни доводи
 В подкрепа на исканията си жалбоподателят посочва едно правно основание, което е изведено от съществено нарушение на процесуалните правила и се състои от три части:
 —
 с първата част на правното основание жалбоподателят изтъква липсата на състезателност в производството пред Съвета, доколкото ответникът не предоставил на жалбоподателя във възможно най-кратък срок след публикуването на спорните актове информация за мотивите на взетите спрямо него мерки, а след това отхвърлил последващите искания на жалбоподателя за информация, с което го лишил от възможност да упражни правото си на защита по административен ред, за да издейства оттеглянето на тази мярка,
 —
 с втората част на правното основание жалбоподателят посочва непълнота на мотивите, доколкото мотивите за наложените спрямо жалбоподателя ограничителни мерки били неточни и кратки и не дали възможност на жалбоподателя да се запознае със съдържанието на твърденията за нарушения, поради които са му наложени въпросните санкции,
 —
 с третата част на правното основание жалбоподателят твърди, че е нарушено правото му на ефективна съдебна защита.


text:
 31.7.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/5
 Решение на Съда (втори състав) от 3 юни 2010 г. (преюдициално запитване от Hoge Raad der Nederlanden, Нидерландия) — Ladbrokes Betting & Gaming Ltd, Ladbrokes International Ltd./Stichting de Nationale Sporttotalisator
 (Дело C-258/08) (1)
 (Член 49 ЕО - Ограничения на свободното предоставяне на услуги - Хазартни игри - Провеждане на хазартни игри по Интернет - Правна уредба, която предвижда разрешение само за един-единствен оператор - Отказ да се предостави разрешение за провеждане на хазартни игри на оператор, разполагащ с разрешение в други държави членки - Обосноваване - Пропорционалност - Контрол върху всяка конкретна мярка за прилагане на националната правна уредба)
 2010/C 209/06
 Език на производството: нидерландски
 Запитваща юрисдикция
 Hoge Raad der Nederlanden
 Страни в главното производство
 Жалбоподатели: Ladbrokes Betting & Gaming Ltd, Ladbrokes International Ltd.
 Ответник: Stichting de Nationale Sporttotalisator
 Предмет
 Преюдициално запитване — Hoge Raad der Nederlanden Den Haag — Тълкуване на член 49 ЕО — Национална правна уредба, с която се забранява организирането на игри и събирането на залози без разрешение и която предвижда евентуално разрешение само за един–единствен оператор, за да се защити общественото благосъстояние и общественото здраве — Отказ да се издаде разрешение на оператор (по Интернет), който вече разполага с разрешение в други държави членки, включително в държавата членка, в която се намира неговото седалище — Императивни съображения от общ интерес
 Диспозитив
 1.
 Национална правна уредба като разглежданата в главното производство, която има за цел да овладее пристрастеността към хазартни игри, както и да се бори с измамите, и която действително допринася за постигането на тези цели, може да се разглежда като ограничаваща свързаните със залагания дейности по последователен и систематичен начин, дори и ако притежателят или притежателите на изключително разрешение са оправомощени да правят предлагането на услугите си на пазара привлекателно, като въвеждат нови хазартни игри и като използват реклама. Запитващата юрисдикция следва да провери дали незаконните дейности, свързани с игрите, могат да представляват проблем в съответната държава членка, който би могъл да се отстрани с разрастването на разрешените и регламентирани дейности, и дали това разрастване не е в такъв мащаб, че да го направи несъвместимо с целта да се овладее посочената пристрастеност.
 2.
 С оглед на прилагането на съвместима с член 49 ЕО правна уредба на държава членка относно хазартните игри националният съд не трябва да проверява във всеки конкретен случай дали мярката за изпълнение, която има за цел да осигури спазването на тази правна уредба, може да гарантира осъществяването на преследваната с нея цел и дали съответства на принципа на пропорционалност, доколкото тази мярка е необходим елемент, за да се осигури полезното действие на посочената правна уредба, и не съдържа никакво допълнително ограничение по отношение на ограничението, което следва от същата правна уредба. Обстоятелството, че посочената мярка за изпълнение е приета вследствие на намесата на публичните органи, насочена към гарантиране на спазването на националната правна уредба, или на искане на частноправен субект в рамките на гражданско производство с оглед защита на правата, които той черпи от същата правна уредба, не оказва въздействие върху


text:
разрешаването на спора, с който е сезирана запитващата юрисдикция.
 3.
 Член 49 ЕО трябва да се тълкува в смисъл, че допуска правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, която за организирането и рекламирането на хазартни игри прилага режим на изключителни права в полза само на един оператор и забранява на всеки друг оператор, включително и установен в друга държава членка, да предлага по Интернет на територията на първата държава членка обхванати от посочения режим услуги.
 (1) ОВ C 223, 30.8.2008 г.


text:
 7.6.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 142/18
 Иск, предявен на 7 април 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Полша
 (Дело C-143/08)
 (2008/C 142/29)
 Език на производството: полски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: M. Kaduczak и P. Dejmek)
 Ответник: Република Полша
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела необходимите законови, подзаконови и административни мерки за транспонирането на Директива 2006/73/ЕО (1) на Комисията от 10 август 2006 година за прилагане на Директива 2004/39/ЕО на Европейския парламент и на Съвета или, при всички случаи, като не е информирала Комисията за приемането на тези мерки, Република Полша не е изпълнила задълженията си по посочената директива.
 —
 да се осъди Република Полша да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на Директива 2006/73 е изтекъл на 31 януари 2007 г.
 (1) ОВ L 241, стp. 26-58; Специално издание на български език, 2007 г., глава 6, том 10, стр. 135.


text:
 12.1.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 8/32
 Жалба, подадена на 31 октомври 2007 г. — Kremlis/Комисия
 (Дело F-129/07)
 (2008/C 8/57)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Georges-Stavros Kremlis (Брюксел, Белгия) (представител: S. Pappas, avocat)
 Ответник: Комисия на Европейските общности
 Искания на жалбоподателя
 —
 Да се отмени решението на Комисията от 21 декември 2006 г., с което се отхвърля кандидатурата на жалбоподателя за свободната длъжност на ръководител на Представителството на Комисията в Гърция, и с което на тази длъжност се назначава друг кандидат,
 —
 да се осъди ответникът да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Жалбоподателят излага основания, които са много подобни на изложените по дело F-128/07, известието за което е публикувано в същия брой на Официален вестник на Европейския съюз.


text:
 27.9.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 247/10
 Иск, предявен на 30 юли 2008 г. — Комисия на Европейските общности/Република Австрия
 (Дело C-356/08)
 (2008/C 247/17)
 Език на производството: немски
 Страни
 Ищец: Комисия на Европейските общности (представители: E. Traversa, A. Böhlke)
 Ответник: Република Австрия
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като е наложила задължението всеки лекар, който се установи на територията на провинция Горна Австрия, да открие банкова сметка в Oberösterreichische Landesbank, по която следва да се превеждат хонорарите за предоставени услуги от здравно-осигурителните каси, Република Австрия е нарушила задълженията си по членове 43, 49 и 56 ЕО,
 —
 да се осъди Република Австрия да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Откриването на задължителна банкова сметка, по която следвало да се превеждат всички суми от предоставени услуги от здравно-осигурителните каси, не било пропорционално на необходимостта да се гарантират правилното изчисляване и събиране на вноските, които лекарите, установени в Горна Австрия, трябвало да плащат на медицинските камари. Оспорваните правила следователно представлявали неоправдано ограничение на три основни свободи, гарантирани от Договора за ЕО: свободата на установяване на лекарите, установени в други държави-членки, както и тази на банките, свободното предоставяне на услуги от тях и свободното движение на капитали.


text:
 15.8.2008
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 209/44
 Решение на Първоинстанционния съд от 8 юли 2008 г. — Huvis/Съвет
 (Дело T-221/05) (1)
 (Дъмпинг - Внос на полиестерни щапелни влакна с произход от Корея - Регламент за прекратяване на междинно преразглеждане - Прилагане на различен метод от използвания в хода на първоначалното разследване - Необходимост от промяна на обстоятелствата - Корекция, поискана на основание на стойността на кредита - Срок за плащане - Тежест на доказване - Принцип на добра администрация - Член 2, параграф 10, букви б) и ж) и член 11, параграф 9 от Регламент (ЕО) No 384/96)
 (2008/C 209/76)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Huvis Corp. (Gangnam-gu, Сеул, Южна Корея) (представители: J.-F. Bellis, F. Di Gianni и R. Antonini, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: J.-P. Hix, подпомаган от G. Berrisch, avocat)
 Встъпила страна в подкрепа на ответника: Комисия на Европейските общности (представители: E. Righini и K. Talabér-Ricz)
 Предмет
 От една страна, искане за отмяна на член 2 от Регламент (ЕО) No 428/2005 на Съвета от 10 март 2005 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиестерни щапелни влакна с произход от Китайската народна република и Саудитска Арабия и за изменение на Регламент (ЕО) No 2852/2000 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиестерни щапелни влакна с произход от Република Корея и за прекратяване на антидъмпинговата процедура по вноса на такива продукти с произход от Тайван (OВ L 71, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 39, стр. 59), и от друга страна, искане на основание член 241 ЕО за обявяване за неприложими разпоредбите на Регламент (ЕО) No 384/96 на Съвета от 22 декември 1995 година за защита срещу дъмпингов внос на стоки от страни, които не са членки на Европейската общност (OВ L 56, 1996 г., стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 11, том 12, стр. 223), доколкото те подкрепят оспорените заключения, съдържащи се в Регламент No 428/2005.
 Диспозитив
 1)
 Отменя член 2 от Регламент (ЕО) No 428/2005 на Съвета от 10 март 2005 година за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиестерни щапелни влакна с произход от Китайската народна република и Саудитска Арабия и за изменение на Регламент (ЕО) No 2852/2000 за налагане на окончателно антидъмпингово мито върху вноса на полиестерни щапелни влакна с произход от Република Корея и за прекратяване на антидъмпинговата процедура по вноса на такива продукти с произход от Тайван, доколкото определеното антидъмпингово мито върху износа към Европейската общност на стоките, произведени и експортирани от Huvis Corp., надвишава това, което би било приложимо, ако бе извършена корекция на нормалната стойност на вносните митни сборове и косвените данъци съгласно метода „input“, използван при първоначалното разследване.
 2)
 Отхвърля жалбата в останалата й част.
 3)
 Съветът понася направените от него съдебни разноски и 70 % от тези, направени от Huvis Corp.
 4)
 Комисията понася направените от нея съдебни разноски.
 (1) ОВ C 193, 6.8.2005 г.


text:
 15.2.2014
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 45/12
 Решение на Съда (трети състав) от 5 декември 2013 г. (преюдициално запитване от Audiencia Provincial de Salamanca — Испания) — Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León/Anuntis Segundamano España SL
 (Дело C-413/12) (1)
 (Преюдициално запитване - Директива 93/13/ЕИО - Иск за преустановяване, предявен от сдружение за защита на потребителите - Местно компетентна юрисдикция - Липса на възможност за обжалване на постановен в първоинстанционно производство съдебен акт, с който се установява липса на компетентност - Процесуална автономия на държавите членки - Принципи на равностойност и ефективност)
 2014/C 45/21
 Език на производството: испански
 Запитваща юрисдикция
 Audiencia Provincial de Salamanca
 Страни в главното производство
 Въззивник: Asociación de Consumidores Independientes de Castilla y León
 Въззиваема страна: Anuntis Segundamano España SL
 Предмет
 Преюдициално запитване — Audiencia Provincial de Salamanca — Испания — Тълкуване на членове 4 ДФЕС, 12 ДФЕС, 114 ДФЕС и 169 ДФЕС, на член 38 от Хартата на основните права на Европейския съюз (ОВ С 364, 2000 г., стр. 1) и на Директива 93/13/ЕИО на Съвета от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори (ОВ L 95, стр. 29; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 2, стр. 273) — Подходящи и ефективни мерки за преустановяване на употребата на неравноправни клаузи — Превантивни действия от общ интерес, предприети от сдружение за защита на потребителите и насочени към забрана за използването на неравноправни клаузи от търговец — Национални разпоредби от гражданскопроцесуалното право, които предоставят компетентност на юрисдикцията по седалището на ответника — Национално законодателство, изключващо обжалването на определение, с което се обявява липсата на териториална компетентност
 Диспозитив
 Директива 93/13/ЕИО от 5 април 1993 година относно неравноправните клаузи в потребителските договори, както и принципите на ефективност и равностойност трябва да се тълкуват в смисъл, че допускат правна уредба на държава членка като разглежданата в главното производство, съгласно която в областта на исковете за преустановяване на нарушение, предявявани от сдруженията за защита на потребителите, от една страна, тези искове трябва да бъдат отнасяни пред юрисдикциите по мястото на установяване или по постоянния адрес или седалището на ответника и от друга страна, постановеният от първоинстанционната юрисдикция съдебен акт, с който се установява липсата на местна компетентност, не подлежи на въззивно обжалване.
 (1) ОВ C 379, 8.12.2012 г.


text:
 27.2.2010
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 51/21
 Иск, предявен на 17 декември 2009 г. — Европейска комисия/Португалска република
 (Дело C-525/09)
 2010/C 51/32
 Език на производството: португалски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: A. Marghelis и G. Braga da Cruz)
 Ответник: Португалска република
 Искания на ищеца
 —
 да се установи, че като не е приела законовите, подзаконовите и административните разпоредби, необходими за съобразяване с Директива 2006/21/ЕО (1) на Европейския парламент и на Съвета от 15 март 2006 година относно управлението на отпадъците от миннодобивните индустрии и за изменение на Директива 2004/35/ЕО, или във всеки случай като не е уведомила за това Комисията, Португалската република не е изпълнила задълженията си по член 25 от посочената директива;
 —
 да се осъди Португалската република да заплати съдебните разноски.
 Правни основания и основни доводи
 Срокът за транспониране на директивата е изтекъл на 30 април 2008 г.
 (1) ОВ L 102, стр. 15; Специално издание на български език, 2007 г., глава 15, том 16, стр. 3.


text:
 8.5.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 144/11
 Решение на Съда (първи състав) от 8 март 2017 г. — Viasat Broadcasting UK Ltd/Европейска комисия, Кралство Дания, TV2/Danmark A/S
 (Дело C-660/15 P) (1)
 ((Обжалване - Държавни помощи - Член 107, параграф 1 ДФЕС - Член 106, параграф 2 ДФЕС - Мярка на датските органи в полза на датския обществен радиотелевизионен оператор TV2/Danmark - Компенсиране на разходите за изпълнение на задълженията за обществена услуга - Решение, с което помощта се обявява за съвместима с вътрешния пазар))
 (2017/C 144/14)
 Език на производството: английски
 Страни
 Жалбоподател: Viasat Broadcasting UK Ltd (представители: M. Honoré и S. E. Kalsmose-Hjelmborg, advokater)
 Други страни в производството: Европейска комисия (представители: L. Grønfeldt, L. Flynn и B. Stromsky), Кралство Дания (представители: C. Thorning, agent, подпомаган от R. Holdgaard, advokat), TV2/Danmark A/S (представители: O. Koktvedgaard, advokat)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Viasat Broadcasting UK Ltd да заплати съдебните разноски на Европейската комисия и на TV2/Danmark A/S.
 3)
 Кралство Дания понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 59, 15.2.2016 г.


text:
 2.3.2013
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 63/8
 Преюдициално запитване, отправено от Najvyšší súd Slovenskej republiky (Словашка република) на 28 ноември 2012 г. — Michal Zeman/Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline
 (Дело C-543/12)
 2013/C 63/14
 Език на производството: словашки
 Запитваща юрисдикция
 Najvyšší súd Slovenskej republiky
 Страни в главното производство
 Жалбоподател: Michal Zeman
 Ответник: Krajské riaditeľstvo Policajného zboru v Žiline
 Преюдициални въпроси
 1.
 Трябва ли разпоредбите на член 1, параграф 4 [от Директива 91/477/ЕИО (1), наричана по-нататък „Директивата“] във връзка с член 3 от нея и с член 45, параграф 1 и член 52, параграф 1 от Хартата [на основните права на Европейския съюз] да се тълкуват в смисъл, че
 а)
 не допускат държава членка да приеме законодателна уредба, която препятства издаването на европейски паспорт за огнестрелно оръжие, по смисъла на член 1, параграф 4 от Директивата, на притежателя на разрешително за носене (съответно за притежаване) на оръжия, издадено за цели, различни от лова или спортната стрелба, но с което му се разрешава да притежава (както и да носи) огнестрелното оръжие, за което същият притежател е поискал издаването на такъв европейски паспорт за огнестрелно оръжие,
 въпреки че
 б)
 законодателната уредба в тази държава членка (на произход) разрешава на посочения притежател дори в отсъствието на европейски паспорт за огнестрелно оръжие да изнесе това оръжие от нейната територия и да го внесе на територията на друга държава членка единствено при условие да спазва задълженията за уведомление, като се има предвид, че предоставянето на европейски паспорт за огнестрелно оръжие не би засегнало по никакъв начин положението на този притежател спрямо държавата членка на произход (т.е. би било достатъчно този притежател само да изпълнява същите задължения за уведомление)?
 2.
 В случай на утвърдителен отговор на първия въпрос, след като законодателната уредба в държавата членка не позволява на този притежател да бъде издаден европейски паспорт за огнестрелно оръжие, има ли член 1, параграф 4 от Директивата непосредствено действие в смисъл, че на основание на тази разпоредба държавата членка е задължена да издаде европейски паспорт за огнестрелно оръжие на посочения притежател?
 3.
 В случай на отрицателен отговор на първия или на втория въпрос задължен ли е компетентният орган да тълкува законодателната уредба на държавата членка, която:
 а)
 не забранява изрично на посочения по-горе притежател да получи европейски паспорт за огнестрелно оръжие, но
 б)
 въвежда процедура за предоставянето на европейски паспорт за огнестрелно оръжие единствено на притежателя на разрешително за носене на оръжия (съответно на разрешително за притежаване на оръжие), издадено за целите на лова или спортната стрелба,
 доколкото е възможно в смисъл, че компетентният орган е задължен да издаде европейски паспорт за огнестрелно оръжие и на притежателя на разрешително за носенето на оръжия, което не е предоставено за целите на лова или спортната стрелба, ако това е възможно благодарение на непрякото действие на Директивата?
 (1) ОВ L 256, стр. 51; Специално издание на български език 2007 г., глава 13, том 10, стр. 233.


text:
 23.10.2017
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 357/6
 Иск, предявен на 18 август 2017 г. — Европейска комисия/Република Словения
 (Дело C-506/17)
 (2017/C 357/08)
 Език на производството: словенски
 Страни
 Ищец: Европейска комисия (представители: E. Sanfrutos Cano, M. Žebre)
 Ответник: Република Словения
 Искания на ищеца
 —
 Да обяви, че Република Словения не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 14, буква б) от Директива 1999/31/ЕО, тъй като по отношение на следните депа: Dragonja, Dvori, Rakek — Pretržje, Bukovžlak — Cinkarna, Suhadole, Lokovica, Mislinjska Dobrava, Izola, Mozelj, Dolga Poljana, Dolga vas, Jelšane, Volče, Stara gora, Stara vas, Dogoše, Mala gora, Tuncovec — steklarna, Tuncovec — OKP и Bočna — Podhom не е приела необходимите мерки съгласно член 7, буква ж) и член 13 от посочената директива за възможно най-скорошното затваряне на сметищата, които съгласно разпоредбата на член 8 от Директивата не са получили разрешение за продължаване на дейността си,
 —
 да обяви, че Република Словения не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 14, буква в) от Директива 1999/31/ЕО, [тъй като] по отношение на депото Ostri Vrh не е приела необходимите мерки, състоящи се в разрешаване на необходимите строителни работи и в определянето на преходен период за пълното осъществяване на плана за обновяване и привеждане в съответствие с изискванията на Директива 1999/31/ЕО, с изключение на изискванията по точка 1 от Приложение I, в срок до осем години от датата, определена в член 18, параграф 1 от посочената директива,
 —
 да се осъди Република Словения да заплати съдебните разноски.
 Основания и основни доводи
 1.
 Съгласно член 14 от Директива 1999/31/ЕО (наричана по-нататък: „Директива“), държавите членки е трябвало да приемат мерки, за да могат съществуващите депа, т.е. „разрешените депа или депата вече в експлоатация към момента на въвеждане на [...] директива[та]“ а именно 16 юли 2001 г. (в случая на Словения 1 май 2004 г., датата на присъединяване към ЕС) да бъдат преценени с оглед на изискванията на Директивата и въз основа на тази оценка да бъдат закрити в максимално кратки срокове или да се гарантира съответствието им с изискванията на Директивата до изтичането на преходен период от осем години, който изтича на 16 юли 2009 г. този срок важи и за Словения, която в това отношение не се ползва с преходен период съгласно Договора за присъединяване.
 2.
 Предвид заявленията на Република Словения на досъдебната фаза и предвид решенията на словенските административни органи, произтичащи от отделните разпореждания в разрешенията за експлоатация на съоръженията в процедурата по закриване и последващо управление след закриването, Комисията основателно приема, че по отношение на седем депа (Mislinjska Dobrava, Volče, Izola, Dragonja, Dvori, Mozelj, Tuncovec — OKP), работите по закриване все още са на етап изпълнение, поради което Комисията прави извод, че по отношение на тези депа Република Словения все още не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 14, буква б) от Директивата.
 3.
 От анализа на наличната информация, както и предвид заявленията на Република Словения в досъдебната фаза и при липсата на доказателства в обратен смисъл, следва, че пет депа (Bočna — Podhom, Dogoše, Mala gora, Tuncovec


text:
— steklarna e Stara vas) — въпреки заявленията на Република Словения, според които в голяма степен закриването било завършено — все още не са получили окончателно решение относно закриването съгласно изискването на член 14, буква б) във връзка с член 13, буква б) от Директивата. Ето защо Комисията прави извод, че по отношение на споменатите пет депа Република Словения все още не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 14, буква б) от Директивата.
 4.
 От анализа на наличната информация, както и предвид заявленията на Република Словения в досъдебната фаза и при липсата на доказателства в обратен смисъл, следва, че осем депа (Dolga vas, Jelšane, Stara gora, Rakek — Pretržje, Lokovica, Dolga Poljana, Bukovžlak-Cinkarna, Suhadole) все още не са получили окончателно решение относно закриването съгласно изискването на член 14, буква б) във връзка с член 13, буква б) от Директивата и освен това става ясно, че работите по закриването все още са в ход. Ето защо Комисията прави извод, че и по отношение на споменатите осем депа Република Словения все още не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 14, буква б) от Директивата.
 5.
 Република Словения не е представила доказателства относно обстоятелството, че по отношение на депото в Ostri Vrh, в срока за отговор на допълнителното мотивирано становище (или преди датата на предявяване на настоящия иск), е издадено екологично разрешително за продължаване на експлоатацията на горепосоченото съоръжение, с което посочената държава членка би изпълнила задължението си по член 14, буква в). Освен това Комисията установява, че от полученото впоследствие разрешение за експлоатация по време на процедурата по закриване и след нея следва, че работите по закриване все още са в ход и трябва да бъдат завършени до 30 май 2019 г. От това следва, че при никакви обстоятелства Република Словения не е изпълнила задълженията си, произтичащи от член 14 от Директивата.


text:
 10.9.2011
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 269/32
 Преюдициално запитване, отправено от Cour d'appel de Lyon (Франция) на 1 юли 2011 г. — Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects/Société Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Société Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch
 (Дело C-336/11)
 2011/C 269/62
 Език на производството: френски
 Запитваща юрисдикция
 Cour d'appel de Lyon
 Страни в главното производство
 Ищци: Receveur principal des douanes de Roissy Sud, Receveur principal de la recette des douanes de Lyon Aéroport, Direction régionale des douanes et droits indirects de Lyon, Administration des douanes et droits indirects
 Ответници: Société Rohm & Haas Electronic Materials CMP Europe GmbH, Rohm & Haas Europe s.à.r.l., Société Rohm & Haas Europe Trading APS-UK Branch
 Преюдициален въпрос
 Комбинираната номенклатура (определена в приложение I към Регламент (ЕИО) No 2658/87 на Съвета от 23 юли 1987 година относно тарифната и статистическа номенклатура и Общата митническа тарифа (1), изменен с Регламент (ЕО) No 1549/2006 на Комисията от 17 октомври 2006 година (2) и Регламент (ЕО) No 1214/2007 на Комисията от 20 септември 2007 година (3)) следва ли да се тълкува в смисъл, че тампони за полиране, предназначени за полираща машина за обработване на полупроводникови материали, попадащи като такива в тарифна позиция 8460 — които са внесени отделно от машината и са във формата на пробит в центъра диск, състоят се от твърд слой от полиуретан, пенест слой от полиуретан, слой лепило и защитен филм от пластмасова материя, които не съдържат никакви метални части, нито друга абразивно вещество и се използват за полиране на wafers в съчетание с абразивна течност, и трябва да бъдат заменяни през определени според процента на износването им интервали — попадат в тарифна позиция 8466 (...), доколкото са части или принадлежности, разпознаваеми като изключително или основно предназначени за класирани под номера 8456—8465 машини, или в зависимост от техния изграждащ материал трябва да се класират в тарифна позиция (3919), в качеството им на плоски форми от пластмасова материя, които се самозалепват?
 (1) ОВ L 256, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 4, стр. 3.
 (2) ОВ L 301, стр. 1; Специално издание на български език, 2007 г., глава 2, том 21, стр. 3.
 (3) ОВ L 286, стр. 1.


text:
 7.3.2009
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 55/23
 Решение на Първоинстанционния съд от 21 януари 2009 г. — Hansgrohe/СХВП (AIRSHOWER)
 (Дело T-307/07) (1)
 (Марка на Общността - Заявка за словна марка на Общността AIRSHOWER - Абсолютно основание за отказ - Описателен характер - Член 7, параграф 1, буква в) от Регламент (EО) No 40/94)
 (2009/C 55/41)
 Език на производството: немски
 Страни
 Жалбоподател: Hansgrohe AG (Schiltach, Германия) (представители: S. Weidert и J. Zehnsdorf, Rechtsanwälte)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки и дизайни) (представители: initialement G. Schneider, puis G. Schneider et S. Schäffner)
 Предмет
 Жалба за отмяна на решението на първи апелативен състав на Службата за хармонизация във вътрешния пазар от 31 май 2007 г. (преписка R 1281/2006-1) относно регистрацията на словния знак AIRSHOWER като марка на Общността.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 Осъжда Hansgrohe AG да заплати съдебните разноски.
 (1) ОВ C 235, 6.10.2007 г.


text:
 30.11.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 398/10
 Определение на Съда (осми състав) от 8 септември 2015 г. — DTL Corporación, SL/Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели) (СХВП)
 (Дело C-62/15 P) (1)
 ((Обжалване - Член 181 от Процедурния правилник на Съда - Марка на Общността - Заявка за регистрация на словната марка „Generia“ - Възражение на притежателя на по-ранната фигуративна марка на Общността „Generalia generación renovable“ - Частичен отказ за регистрация - Регламент (ЕО) No 207/2009 - Член 8, параграф 1, буква б) - Вероятност от объркване - Член 64, параграф 1 - Компетентност на апелативния състав - Член 75, второ изречение - Право на изслушване))
 (2015/C 398/12)
 Език на производството: испански
 Страни
 Жалбоподател: DTL Corporación, SL (представител: A. Zuazo Araluze, abogado)
 Ответник: Служба за хармонизация във вътрешния пазар (марки, дизайни и модели)
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля жалбата.
 2)
 DTL Corporación, SL понася направените от него съдебни разноски.
 (1) ОВ C 146, 4.5.2015 г.


text:
 13.4.2015
 BG
 Официален вестник на Европейския съюз
 C 118/23
 Решение на Общия съд от 26 февруари 2015 г. — Sabbagh/Съвет
 (Дело T-652/11) (1)
 ((Обща външна политика и политика на сигурност - Ограничителни мерки срещу Сирия - Замразяване на средства - Явна грешка в преценката - Извъндоговорна отговорност))
 (2015/C 118/30)
 Език на производството: френски
 Страни
 Жалбоподател: Bassam Sabbagh (Дамаск, Сирия) (представители: M.-A. Bastin и J.-M. Salva, avocats)
 Ответник: Съвет на Европейския съюз (представители: B. Driessen и S. Kyriakopoulou)
 Предмет
 От една страна, искане за частична отмяна на Регламент за изпълнение (ЕС) No 1151/2011 на Съвета от 14 ноември 2011 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 442/2011 относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия (ОВ L 296, стр. 3), на Решение 2011/782/ОВППС от 1 декември 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия и за отмяна на Решение 2011/273/ОВППС (ОВ L 319, стр. 56) и на Регламент (ЕС) No 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) No 442/2011 (ОВ L 16, стр. 1), в частите, които се отнасят до жалбоподателя, и от друга страна, искане за обезщетение за претърпените вреди.
 Диспозитив
 1)
 Отхвърля като недопустимо искането за отмяна на регламентите за изпълнение на Съвета, приети след приемането на Регламент (ЕС) No 36/2012 на Съвета от 18 януари 2012 година относно ограничителни мерки с оглед на положението в Сирия и за отмяна на Регламент (ЕС) No 442/2011.
 2)
 Отменя в частите, които се отнасят до г-н Bassam Sabbagh:
 —
 Регламент за изпълнение (ЕС) No 1151/2011 на Съвета от 14 ноември 2011 година за изпълнение на Регламент (ЕС) No 442/2011,
 —
 Решение 2011/782/ОВППС от 1 декември 2011 година относно ограничителни мерки срещу Сирия и за отмяна на Решение 2011/273/ОВППС,
 —
 Регламент No 36/2012.
 3)
 Действието на отменените решения и регламенти се запазва по отношение на г-н Sabbagh до изтичане на срока за обжалване или, ако в този срок бъде подадена жалба — до евентуалното отхвърляне на жалбата.
 4)
 Отхвърля искането за обезщетение.
 5)
 Съветът на Европейския съюз понася собствените си разноски и следва да заплати половината от направените от г-н Sabbagh разноски.
 6)
 Г-н Sabbagh понася половината от собствените си разноски.
 (1) ОВ C 58, 25.2.2012 г.